КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2017 р. Справа№ 925/1573/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Чорногуза М.Г.

Жук Г.А.

секретар Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача Халявчук А.І. - дов. № 16 від 22.07.2016

від відповідача не з'явились

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Приватного підприємства «СЕВЕРИН»

на рішення Господарського суду Черкаської області

від 26.01.2017 (суддя - Скиба Г.М.)

у справі № 925/1573/16

за позовом Приватного підприємства «СЕВЕРИН»

до Маньківської районної державної адміністрації Черкаської області,

центр надання адміністративних послуг

про визнання права власності на самочинне будівництво

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 26.01.2017 у справі № 925/1573/16 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись із згаданим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове про задоволення позову. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що оскаржуване рішення прийняте за неповно досліджених доказів, з порушенням норм матеріального та при недотриманні норм процесуального права. За твердженнями позивача, його не звернення до органів Державного архітектурно-будівельного контролю для оформлення декларації та введення закінченого об'єкту в експлуатацію обумовлене рядом причин, зокрема, неможливістю оформити декларацію про готовність об'єкту. На думку апелянта, без належного дослідження та вивчення причин не звернення позивача до Інспекції ДАБК України, висновки суду про відмову в позові є необґрунтованими та неправомірними.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями, справу № 925/1573/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., суддя Чорногуз М.Г., Жук Г.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі суду та розгляд справи призначено на 07.03.2017.

В судове засідання з'явився представник позивача, представник відповідача не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки апеляційний господарський суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав. Присутній в судовому засіданні представник позивача не заперечував проти розгляду справи у відсутності представника відповідача.

Згідно абзацу 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 цієї ж постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011).

Оскільки явка в судове засідання представника відповідача обов'язковою не визнавалась, неявка його представника не перешкоджає розглядові апеляційної скарги по суті, відтак апеляційний суд вважав за необхідне скаргу розглянути за відсутності цього представника за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити за наведених в ній підстав, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, Приватне підприємство «Северин» звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Маньківської районної державної адміністрації Черкаської області, центр надання адміністративних послуг про визнання права власності на самочинне будівництво, а саме прибудову «а» до адміністративної будівлі «А-2» загальною площею 81, 9 кв. м., розташовану за адресою: вул. Липинського В'ячеслава, 1 в смт. Маньківка Манківського району Черкаської області, яку позивачем було придбано в 2011 році з прилюдних торгів в межах комплексу нежитлових будівель, що належав ВАТ «Маньківський молокозавод» та перебував в іпотеці. Оскільки попередній власник прибудову в експлуатацію не вводив, права власності на неї не оформляв, а державний реєстратор речових прав на нерухоме майно центру надання адміністративних послуг при Маньківській районній державній адміністрації відмовив ПП «Северин» в реєстрації права власності, позивач просив в судовому порядку визнати за ним право власності на згадану прибудову на підставі ст. 376 ЦК України.

Як встановлено матеріалами справи, 23.12.2011 Приватне підприємство «Северин» придбало з прилюдних торгів у власність комплекс нежитлових будівель по вул. Ватутіна, 1 (вул. Липинського, 1) в смт. Маньківка Черкаської області, що належав Відкритому акціонерному товариству «Маньківський молокозавод» та перебував в іпотеці.

17.02.2012 при оформленні свідоцтва на право власності на спірне майно нотаріусом було зроблено застереження, що прибудова «а» до адмінбудівлі «А-2» самовільно побудована і право власності на неї не оформлене.

Так, правом власності на підставі ст. ст. 316, 317 ЦК України є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що надає можливість володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності згідно ст. 392 ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Право власності на підставі ст. 328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За приписами ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, які підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, які містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Як встановлено матеріалами справи, згідно технічного паспорту об'єкта, виготовленого КП «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» прибудова «а» площею 81,9 кв.м. побудована в 2010.

Відповідно по висновку відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Маньківської районної державної адміністрації №108/18-06 від 07.09.2016 приміщення прибудови до адміністративної будівлі передбачено детальним планом території окремої земельної ділянки по вул. В'ячеслава Липинського, 1 в смт. Маньківка, яке затверджено рішенням Маньківської селищної ради від 05 серпня 2016 №9-25/VII. Відділ архітектури та житлово-комунального господарства районної адміністрації не заперечує проти визнання права власності на прибудову, яка зблокована з адміністративною будівлею.

Разом з тим, на виконання приписів п.10 Постанови Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» проведено технічне обстеження прибудови літери «а». За результатами проведеного 12.09.2016 технічного обстеження об'єкта: будова літера «а» до адмінбудинку літера «А-2» по вул. В'ячеслава Липинського, 1 в Маньківка Маньківського району Черкаської області" загальною площею 73.8 кв.м, виробнича площа - 73,8 кв. м, площа забудови 81,9 кв.м, будівельний об'єм - 262 куб.м. встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації.

Згадана прибудова знаходиться на земельній ділянці (цільове призначення якої для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості) в користуванні ПП «Северин» згідно договору оренди землі від 20.01.2014 та додаткової угоди №1 від 17.11.2016, укладених з власником Маньківською селищною радою, які зареєстровано Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №231 від 05.12.2016р.

Відповідно до витягу із звіту про незалежну оцінку від 12.09.2016 вартість прибудови літери «а» становить 20 000,00 грн.

За матеріалами справи, 21.09.2016 Приватне підприємство «Северин» звернулось до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно центру надання адміністративних послуг при Маньківській районній державній адміністрації з заявою про проведення державної реєстрації права власності на комплекс за адресою: вул.Липинського В'ячеслава, 1 в смт. Маньківка. Однак розгляд заяви було зупинено за відсутністю документів, що посвідчують готовність до експлуатації приміщення, яке входить до комплексу будівель та споруд.

09.11.2016 вищезгаданим державним реєстратором було прийнято рішення №32290082 про відмову позивачу в реєстрації права власності через відсутність документів, які посвідчують готовність до експлуатації приміщення, що входить до комплексу будівель та споруд.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач зазначав, що відмова в реєстрації права власності на комплекс будівель по вул. В. Липинського, 1 в смт. Маньківка позбавляє його в повній мірі здійснювати своє законне право власності на об'єкт нерухомості. При цьому, дії державного реєстратора чи його відмова в реєстрації права власності через відсутність документів на підтвердження готовності до експлуатації приміщення, яке входить до комплексу будівель та споруд, оформлене відповідним рішенням реєстратора, позивачем оскаржено не було.

Крім цього, позивачем не надано жодних доказів звернення (після придбання майна) в установленому порядку до органів Державного архітектурно-будівельного контролю з заявами про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, в тому числі і самовільно побудованих, що свідчить про недотримання позивачем встановленого порядку введення в експлуатацію об'єкта виробничого призначення та оформлення на нього правовстановлюючих документів.

Позивач також не звертався до Маньківської селищної ради з заявою чи клопотанням про створення комісії для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта та оформлення права власності на нього на відповідній території громади селища, відсутній й будь-який спір з громадою стосовно права власності на спірний об'єкт нерухомості.

Таким чином, наявність, на думку позивача (апелянта), ряду причин не звернення до органів Державного архітектурно-будівельного контролю для оформлення декларації та введення закінченого об'єкту в експлуатацію, зокрема, неможливість оформити декларацію про готовність об'єкту, не звільняють позивача від обов'язку вчинення всіх дій по дотриманню встановленого порядку введення в експлуатацію об'єкта виробничого призначення та оформлення на нього правовстановлюючих документів.

Разом з тим, положення Закону України «Про місцеві державні адміністрації», зокрема ст. ст. 13, 16, 20, не наділяють місцеву (районну) адміністрацію правом вирішувати питання власності об'єкта господарювання чи приймати його в експлуатацію, отже відповідач не порушував й не порушує прав позивача на вільне володіння та користування майном.

З огляду на наведене, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду щодо необґрунтованості позовних вимог до Маньківської районної державної адміністрації Черкаської області, центр надання адміністративних послуг про визнання права власності на самочинне будівництво прибудови «а» до адміністративної будівлі «А-2» загальною площею 81, 9 кв. м. за адресою: вул. Липинського В'ячеслава, 1 в смт. Маньківка, Манківського району Черкаської області, оскільки позивачем не доведено порушення свого права чи невизнання такого права саме відповідачем.

За таких обставин, висновки місцевого суду є законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування рішення немає. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «СЕВЕРИН» залишити без задоволення, рішення Господарського суду Черкаської області від 26.01.2017 у справі № 925/1573/16 - без змін.

Матеріали справи № 925/1573/16 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді М.Г. Чорногуз

Г.А. Жук