ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 рокуСправа № 912/552/17
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Шевчук О.Б. розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/552/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", від імені якого діє Кіровоградська філія ПАТ "Укртелеком",

до Управління соціального захисту населення Добровеличківської районної державної адміністрації,

про стягнення 66372,89 грн,

за участю представника позивача - юрисконсульта ОСОБА_1, довіреність №1439 від 12.12.2016.

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком", від імені якого діє Кіровоградська філія ПАТ "Укртелеком", звернулося до господарського суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 66372,89 грн на відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, з покладенням витрат по сплаті судового збору на відповідача.

Обґрунтовуючи поданий позов, позивач посилається на факт невиконання відповідачем умов укладених сторонами 05.01.2015 договору №51-09 про відшкодування витрат, пов'язаних з наданням телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян та договору №79-16 від 09.01.2014 про відшкодування витрат, пов'язаних з встановленням телефонів інвалідам загального захворювання, в частині повного та своєчасного відшкодування коштів за надані послуги пільговим категоріям громадян у 2015, 2016 році.

Ухвалою від 15.02.2017 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, порушив провадження у справі, справу призначив до розгляду у судовому засіданні 14.03.2017.

Представник позивача у судовому засіданні 14.03.2017 позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач надав до суду відзив, в якому зазначає, що позов не визнає, просить в його задоволенні відмовити, посилаючись, зокрема, на те, що у 2016 році Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" не було передбачено видатки на компенсацію пільг за надані послуги зв'язку. Відповідно до статті 91 Бюджетного кодексу України до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів належать видатки на пільги. Але відповідні видатки в районному бюджеті були передбачені на пільговий зв'язок лише в сумі 40000,00 грн на 2017 рік. Відтак, за твердженням відповідача, останній діяв в межах повноважень наданих Бюджетним кодексом України та Законами України про Державний бюджет України на відповідний рік, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Розглянувши наявні у справі матеріали, оцінивши подані докази, що наведені в обґрунтування підстав позову, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

В силу приписів статті 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 статті 202 ЦК України).

На виконання вимог Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" (надалі - ПАТ "Укртелеком", Постачальник) та Управлінням соціального захисту населення Добровеличківської районної державної адміністрації (надалі - Управління соціального захисту населення Добровеличківської РДА, Платник) укладено договір № 51-09 від 05.01.2015 про відшкодування витрат, пов'язаних з наданням телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення (надалі - договір №1, а.с.20-21).

За умовами пункту 1.2. договору №1 ПАТ "Укртелеком" надає телекомунікаційні послуги (в тому числі абонплата, встановлення телефонів, виконання, додаткових робіт при встановленні телефонів) пільговим категоріям громадян, які мають відповідні пільги, а Платник проводить розрахунки за надані пільги відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України, Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" в межах кошторисних призначень на 2015 рік.

Платник зобов'язаний передбачити в своєму кошторисі в необхідних обсягах кошти, які будуть спрямовані на компенсацію витрат за телекомунікаційні послуги, надані постачальником пільговим категоріям громадян (підпункт 2.1.1. пункту 2.1. договору № 1).

Платник здійснює перерахування коштів Постачальнику, передбачених на проведення розрахунків за надані пільги згідно кошторису доходів і видатків в межах запланованих призначень протягом 5-ти банківських днів з дня їх надходження з державного бюджету на рахунок Платника (пункт 3.2. договору №1).

09.01.2014 між ПАТ "Укртелеком" (Виконавець) та Управлінням соціального захисту населення Добровеличківської РДА (Замовник) укладено також договір № 79-16 про відшкодування витрат, пов'язаних із встановленням телефонів інвалідам загального захворювання (надалі - договір №2, а.с.22).

Відповідно до умов договору № 2 Виконавець надає телекомунікаційну послугу по встановленню квартирних телефонів (надалі - телекомунікаційна послуга) інвалідам загального захворювання (надалі - пільгова категорія громадян) відповідно до статті 35 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", а Замовник відшкодовує витрати Виконавця за надану телекомунікаційну послугу по встановленню телефонів даній пільговій категорії громадян відповідно до актів виконаних робіт та актів звіряння розрахунків за рахунок видатків, що здійснюється з місцевих бюджетів на 2014 рік на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно з підпунктом 2.1.3. договору № 2 Замовник взяв на себе зобов'язання щомісячно, проводити звірку розрахунків за надану телекомунікаційну послугу пільговій категорії громадян за цим Договором (пункт 11 абзац 2 Постанови КМУ від 29.01.2003 № 117).

Замовник здійснює перерахування коштів Виконавцю, передбачених на проведення розрахунків за надані пільги згідно кошторису доходів і видатків в межах запланованих призначень протягом 5-ти банківських днів з дня їх надходження з державного бюджету на рахунок Замовника (пункт 4.2. договору №2).

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов укладених договорів №51-09 від 05.01.2015 та №79-16 від 09.01.2014, а також в силу вимог чинного законодавства протягом 2014-2016 року надавалися телекомунікаційні послуги та встановлювались квартирні телефони на пільгових умовах відповідним категоріям громадян, які проживають на території смт. Добровеличківка, Добровеличківского району, Кіровоградської області та надавались відповідачу розрахунки щодо вартості послуг, згідно з формою "2-пільга", що підтверджується матеріалами справи.

Однак, відповідачем не виконано взятих на себе зобов'язань щодо відшкодування суми наданих позивачем телекомунікаційних послуг та встановлення телефонів пільговим категоріям громадян за договором № 1 в розмірі 84,00 грн за грудень 2014 року, за договором №2 в розмірі 2858,88 грн за листопад 2015 року, в розмірі 5037,03 грн за грудень 2015 року (всього за 2015 рік 7895,91 грн). Крім того, згідно з розрахунком позивача сума невідшкодованих витрат за січень - грудень 2016 складає 58392,98 грн. Всього сума невідшкодованих витрат за 2014-2016 роки складає 66372,89 грн.

Не відшкодування відповідачем суми 66372,89 грн за надані телекомунікаційні послуги та встановлення телефонів пільговим категоріям громадян стало підставою звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача зазначеної суми коштів в примусовому порядку.

Господарський суд погоджується з позицією позивача про те, що чинне законодавство України не передбачає обов'язковості договірних відносин на відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян. Порядок надання та відшкодування пільг передбачено спеціальними законами та нормативно-правовими актами, на підставі яких у сторін виникають зобов'язання і не залежать від їх волевиявлення.

Так, відповідно до частини 3 статті 63 Закону України "Про телекомунікації" та пункту 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012, споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Згідно з підпунктом "б" пункту 4 частини 1 статті 89 та статті 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету (надалі - Порядок № 256), яким встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету. Пунктом 2 цієї постанови визначено, зокрема, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення

Таким чином, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг Добровеличківського району є Управління соціального захисту населення Добровеличківської РДА, а отже, на підставі вищезазначених норм законодавства та положень Порядку № 256, відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян, здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Відповідно до частини 1 пункту 8 Порядку № 256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків. При цьому головні розпорядники коштів у п'ятиденний термін здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг (частина 2 пункту 8 Порядку № 256).

На виконання вимог абзацу 1 пункту 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117 (надалі - Положення №117), відповідно до якого підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга", позивачем надавались відповідачу розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у 2014, 2015 та 2016 роках, за формою "2-пільга", що має наслідком проведення останнім відповідних розрахунків на відшкодування понесених позивачем витрат.

Однак, всупереч положенням чинного законодавства, витрати, понесені позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг та встановлення квартирних телефонів пільговим категоріям громадян за грудень 2014 в сумі 84,00 грн, за листопад-грудень 2015 в сумі 7895,91 грн, а також за січень - грудень 2016 в сумі 58392,98 грн, що складає 66372,89 грн відповідачем відшкодовані не були.

Відповідач не спростував доводів позивача щодо наявності заявленої до стягнення суми заборгованості 66372,89 грн та не довів відсутності обов'язку щодо відшкодування цієї суми позивачу.

Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аргументи відповідача щодо неналежного бюджетного фінансування судом до уваги не приймаються з огляду на наступне.

Законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах.

Частина 2 статті 218 ГК України та стаття 617 ЦК України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення від відповідальності.

Згідно з пунктом 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013, відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Також, Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 11/446, від 15.05.2012 у справі № 3-28гс12 та постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2012 у справі № 15/5027/715/2011.

За таких обставин, Управління соціального захисту населення Добровеличківської РДА відповідає за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Згідно з частиною 6 статті 48 Бюджетного кодексу України, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомог, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень частини 1-4 статті 48 Бюджетного кодексу України.

У листі від 30.06.2011 № 31-07310-10-24/16584 Міністерство фінансів України роз'яснило, що "...деякі програми, які відносяться до державних програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів).".

Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не надав належних доказів на підтвердження того, що у останнього відсутній обов'язок по відшкодуванню заборгованості позивачу в сумі 66372,89 грн за надані телекомунікаційні послуги особам, які мають право на пільги.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача до Управління соціального захисту населення Добровеличківської РДА про стягнення суми 66372,89 грн відшкодування коштів за надані телекомунікаційні послуги та встановлення квартирних телефонів пільговим категоріям громадян за 2014 - 2016 роки, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

На підставі статті 49 Господарського процесуального України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Добровеличківської районної державної адміністрації (Кіровоградська область, смт. Добровеличківка, вул. Поповича, 26, ідентифікаційний код 03197701) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, бульв. Т. Шевченка, 18, ідентифікаційний код 21560766) - 66372,89 грн заборгованості та 1600,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Копію рішення направити відповідачу (27000, Кіровоградська область, Добровеличківський район, смт. Добровеличківка, вул. Поповича, 26).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 20.03.2017.

Суддя О.Б. Шевчук