ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2017 р. Справа № 922/2187/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В. І., суддя Гетьман Р.А. , суддя Слободін М.М.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" (вх.2333Х/1-7) та апеляційну скаргу ОСОБА_3 (вх. 2069Х/1-7) на ухвалу господарського суду Харківської області від 06 липня 2016 року по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе", м. Харків в особі представника - акціонера - Калвертон Істеблішмент Лімітед (Calverton Establishment Limited), ОСОБА_4 Тортола,

до ОСОБА_3, м. Харків

про стягнення 29 549 853,54 грн. збитків, завданих господарському товариству його посадовою особою, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06 липня 2016 року у справі №922/2187/16 (суддя Погорелова О.В.) заяву Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" в особі представника - акціонерна - Калвертон Істеблішмент Лімітед (Calverton Establishment Limited) про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: 61195, АДРЕСА_1), в тому числі на нерухоме майно, що розташоване за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Наталії Ужвій, буд. 92, а саме:

- квартира, загальною площею 39,5 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер: 01;

- квартира, загальною площею 38,8 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_3, реєстраційний номер: 33010243;

- квартира, загальною площею 68,4 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер: 6789953.

Позивачем та відповідачем подані апеляційні скарги на вищевказану ухвалу господарського суду першої інстанції, які ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 30.08.2016 року об'єднані в одне апеляційне провадження.

ОСОБА_3 в своїй апеляційній скарзі просить ухвалу господарського суду Харківської області від 06 липня 2016 року скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що подані суду в якості доказів на обґрунтування заяви про забезпечення позову оголошення про продаж квартир розміщені не відповідачем, а невідомими особами. Також зазначає, що судом неправомірно накладено арешт на нерухоме майно, поряд з можливістю накласти арешт на грошові кошти відповідача.

Публічне акціонерне товариство "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" просить ухвалу місцевого господарського суду змінити, а саме - доповнити наступним: накласти арешт на грошові кошти на банківських рахунках, що відкриті ОСОБА_3 в межах ціни позову у розмірі 29549853,54 грн. В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що ринкова вартість квартир, на які накладено арешт є значно меншою ніж розмір позовних вимог, а тому, позивач вважає, що оскаржувана ухвала має бути доповнена таким заходом забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках, що відкриті ОСОБА_3

Представник позивача в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги відповідача у відзиві та в судовому засіданні - заперечував.

Представник відповідача в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги позивача у відзиві та в судовому засіданні - заперечував.

Представником позивача заявлені клопотання про відкладення розгляду справи, зупинення провадження у справі, про припинення провадження щодо перегляду ухвали господарського суду Харківської області від 06.07.2016 року.

Розглянувши зазначені клопотання, колегія суддів зазначає наступне.

06.07.2016 року оскаржуваною ухвалою господарського суду Харківської області вжито заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухому і нерухоме майно, що належить ОСОБА_3

01.08.2016 року та 30.08.2016 року Харківським апеляційним господарським судом прийняті до провадження апеляційні скарги відповідача та позивача на ухвалу господарського суду Харківської області від 06.07.2016 року про вжиття заходів до забезпечення позову.

18.08.2016 року рішенням господарського суду Харківської області скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 06.07.2016 року.

07.09.2016 року Харківським апеляційним господарським судом прийнято апеляційну скаргу позивача на рішення господарського суду Харківської області від 18.08.2016 року.

Таким чином на день слухання справи в Харківському апеляційному господарському суді у різних апеляційних провадженнях перебувають:

- апеляційні скарги позивача та відповідача на ухвалу господарського суду Харківської області від 06.07.2016 року,

- апеляційна скарга позивача та рішення господарського суду Харківської області від 18.08.2016 року, яким, зокрема, скасовано заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 06.07.2016 року.

В обґрунтування свого клопотання про відкладення розгляду справи позивач зазначає, що враховуючи вищевикладені обставини наявності різних апеляційних проваджень та скасування рішенням господарського суду Харківської області від 18.08.2016 року вжитих ухвалою цього суду від 06.07.2016 року заходів забезпечення позову, Харківський апеляційний господарський суд має постановити ухвалу, якою відкласти розгляд апеляційних скарг сторін на ухвалу господарського суду Харківської області від 06.07.2016 року до розгляду по суті апеляційної скарги позивача на рішення господарського суду Харківської області від 18.08.2017 року.

Колегія суддів, щодо клопотання позивача про відкладення розгляду справи зазначає наступне.

Так, відповідно до положень статті 77 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є:

1) нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу;

1-1) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за наявності ухвали суду про таку участь, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи.

2) неподання витребуваних доказів;

3) необхідність витребування нових доказів;

4) залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача;

5) необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

З правового аналізу наведеної норми процесуального права вбачається, що підставою відкладення розгляду справи (апеляційної скарги) є наявність обставин, що зумовлюють неможливість вирішення спору саме у конкретному засіданні суду, і відкладення розгляду справи на іншу дату надає можливість усунути такі обставини.

Позивачем в заявленому клопотанні не наведено обставин, які зумовлюють неможливість розгляду апеляційних скарг саме в судовому засіданні 06.3.2017 року.

Крім того, частиною 1 статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 p. і набула чинності в Україні 11 вересня 1997 p. У ній сформульовано основні права і свободи людини, зокрема право при визначенні її громадянських прав і обовязків, висуненні проти неї кримінального обвинувачення на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції» 2), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, субєктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду цивільної справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Оскаржувана ухвала місцевого господарського суду винесена 06.07.2016 року, апеляційні скарги на таку ухвалу подані 01.08.2016 року та 30.08.2016 року, проте, станом на 06.03.2017 року апеляційні скарги не розглянуті, у зв'язку з чим, будь-яке відкладення розгляду справи за відсутності поважних причин для такої процесуальної дії не відповідатиме зазначеному принципу розумності строку розгляду справи.

За викладеного, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

В обґрунтування свого клопотання про припинення провадження щодо перегляду ухвали господарського суду Харківської області від 06.07.2016 року позивач зазначає, що враховуючи вищевикладені обставини наявності різних апеляційних проваджень та скасування рішенням господарського суду Харківської області від 18.08.2016 року вжитих ухвалою цього суду від 06.07.2016 року заходів забезпечення позову, з урахуванням положень пункту 1-1 та 2 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу, провадження за апеляційним скаргами позивача та відповідача на ухвалу місцевого господарського суду від 06.07.2017 року слід припинити, оскільки рішенням місцевого господарського суду від 18.08.2016 року вжиті вказаною ухвалою заходи забезпечення позову скасовані.

Розглянувши зазначене клопотання, колегія суддів відмовляє у його задоволенні, оскільки рішення господарського суду Харківської області від 18.08.2016 року станом на 06.03.2017 року не набрало законної сили, таким чином підстав для припинення апеляційного провадження з розгляду апеляційних скарг позивача та відповідача на підставі пунктів 1-1 або 2 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу - відсутні.

Посилання позивача в обґрунтування заявленого клопотання на судову практику Вищого господарського суду від 04.03.2009 року у справі № 5020-12/605, колегією суддів відхиляються, оскільки у справі № 5020-12/605 на день розгляду касаційної скарги Вищий господарським судом України рішення місцевого господарського суду набрало законної сили.

За викладеного, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання позивача про припинення провадження щодо перегляду ухвали господарського суду Харківської області від 06.07.2016 року.

Також позивачем заявлено клопотання про зупинення провадження на підставі пункту 2 частини 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках надсилання господарським судом матеріалів прокурору або органу досудового розслідування.

Оскільки Харківським апеляційним господарським судом не надсилались матеріали справи прокурору або органу досудового розслідування, клопотання позивача про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає.

На думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Крім того, суд приймає до уваги, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, ознайомитись із матеріалами справи, зняти з них копії, надати нові докази тощо).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

У липні 2016 року до господарського суду Харківської області з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач) звернулось ПАТ "ХТЗ" в особі представника - акціонера - Калвертон Істеблішмент Лімітед (Calverton Establishment Limited) (далі - позивач). У позові останній просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ "ХТЗ" збитки у розмірі 29 549 853,54 грн., завданих ОСОБА_3 (посадовою особою, повноваження якої припинені) Публічному акціонерному товариству "ХТЗ".

Разом з позовом до господарського суду першої інстанції була подана заява про забезпечення позову, в якій позивач просив суд накласти арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: 61195, АДРЕСА_1), в тому числі на нерухоме майно, що розташоване за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Наталії Ужвій, буд. 92, а саме:

- квартира, загальною площею 39,5 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер: 01;

- квартира, загальною площею 38,8 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_3, реєстраційний номер: 33010243;

- квартира, загальною площею 68,4 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер: 6789953.

В обґрунтування заяви позивач вказує, що підставою для звернення до господарського суду стало встановлення обставин здійснення ОСОБА_3, як підзвітною особою - колишнім генеральним директором ПАТ "ХТЗ", витрат у розмірі 29 549 853,54 грн. на відрядження та витрачання, підзвітних коштів на придбання товарів, робіт, послуг для господарських потреб, реальність яких та зв'язок з господарською діяльністю Товариства є сумнівними. Вказані грошові кошти в розмірі 29 549 853,54 грн. є збитками ПАТ "ХТЗ", що спричинені внаслідок недбалих, недобросовісних та таких, що суперечить інтересам Товариства дій колишнього генерального директора ОСОБА_3 Разом з тим, позивач вважає, що у зв'язку зі значною сумою збитків, що підлягає стягненню з ОСОБА_3 29 549 853,54 грн., а також підстави, які спричинили виникнення вказаних збитків, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позову про відшкодування збитків, завданих господарському товариству посадовою особою (повноваження якої припинені) у розмірі 29 549 853,54 грн. Позивачу стало відомо, що ОСОБА_3 має намір продати нерухоме майно, що належить йому на праві власності та виїхати на постійне місце проживання до іншої країни. В обґрунтування цих тверджень позивачем суду подані роздруківки з сайту http://domik.ua/nedvizhimost/xarkov-prodam з оголошенням про терміновий продаж вказаних квартир.

Задовольняючи заяву позивача та вживаючи заходи до забезпечення позову, місцевий господарський суд зазначив про існування зв'язку між визначеним предметом спору й заходами до забезпечення позову, адекватність заходів та їх належну спрямованість.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність правових підстав для задоволення апеляційних скарг позивача та відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно статті 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до статті 67 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Як розяснено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (з подальшими змінами та доповненнями), питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що існує зв'язок між визначеним предметом спору й заходами до забезпечення позову, і заходи забезпечення позову є адекватними позовним вимогам та спрямовані на попередження порушень прав і охоронюваних законом інтересів позивача й забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що подані суду в якості доказів на обґрунтування заяви про забезпечення позову оголошення про продаж квартир розміщені не відповідачем, а невідомими особами колегія суддів відхиляє.

Так, у вказаних оголошеннях йдеться про продаж трьох квартир у будинку за адресою ОСОБА_5, буд. 92, площі квартир - 39,5 кв.м., 38,8 кв.м., 68,4 кв.м.

Таким чином, площі та кількість квартир, зазначених у оголошенні збігається із площею та кількістю квартир, що належать відповідачу.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що судом неправомірно накладено арешт на нерухоме майно, поряд з можливістю накласти арешт на грошові кошти відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Так, вжиті судом заходи забезпечення позову передбачені статтею 67 Господарського процесуального кодексу України, а матеріалах справи відсутні докази наявності у відповідача грошових коштів в межах розміру позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що доводи, покладені відповідачем в основу апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді справи, а тому, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Щодо апеляційної скарги позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Так, в апеляційній скарзі позивач просить ухвалу місцевого господарського суду змінити, а саме - доповнити наступним: накласти арешт на грошові кошти на банківських рахунках, що відкриті ОСОБА_3 в межах ціни позову у розмірі 29549853,54 грн.

При цьому, заявник не зазначає про будь-які порушення місцевим господарським судом норм матеріального чи процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до положень частини 3 статті 101 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вимоги позивача про накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках, що відкриті ОСОБА_3 в межах ціни позову у розмірі 29549853,54 грн. не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

За викладеного, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Беручи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду відповідає нормам чинного законодавства та підстав для її скасування не вбачається, тому апеляційні скарги позивача та відповідача задоволенню не підлягають.

При поданні апеляційної скарги позивачем не було подано суду апеляційної інстанції доказів на підтвердження сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до абз. 2 пункту 7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17.05.2011 року «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» у випадку несплати судового збору у встановленому законом розмірі суд має право стягнути недоплачену суму збору за результатами апеляційного провадження.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 06.07.2016 року залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" (61007, м. Харків, проспект Московський, 275, код 05750295) на користь Державного бюджету України (одержувач платежу - УДК у Дзержинському районі м. Харкова, банк одержувача - Головне управління Державного казначейства України у Харківській області, код банка одержувача - 851011, код класифікації доходів бюджету - 22030001, номер рахунку - 2003) 1378 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 09.03.2017 року.

Головуючий суддя Сіверін В. І.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Слободін М.М.