КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2017 р. Справа№ 910/163/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Жук Г.А.

секретар судового засідання Найченко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.01.2017

у справі № 910/163/17 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом ОСОБА_2

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича

про визнання протиправною бездіяльності

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явились,

від відповідача: не з'явились,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта банк" Кадирова Владислава Володимировича про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.01.2017 у справі № 910/163/17 ОСОБА_2 відмовлено у прийнятті вищевказаної позовної заяви.

Не погоджуючись із ухвалою господарського суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити йому строк апеляційного оскарження та скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.01.2017, направити матеріали справи до Господарського суду міста Києва для розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.02.2017 колегією суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Калатай Н.Ф., Жук Г.А. апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 01.03.2017, зобов'язано позивача до наступного судового засідання надати до суду оригінал позовної заяви з додатками, яка подавалась до суду першої інстанції.

Розпорядженням уповноваженої особи Київського апеляційного господарського суду від 28.02.2017 № 09-53/713/17, у зв'язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/163/17.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 28.02.2017 сформовано судову колегію у складі: головуючий суддя Мальченко А.О., судді Жук Г.А., Дикунська С.Я.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.02.2017 апеляційну скаргу прийнято вищезазначеним складом суду.

В судовому засіданні 01.03.2017 в порядку статті 77 ГПК України розгляд справи було відкладено до 15.03.2017 у зв'язку з неявкою учасників судового процесу та невиконанням скаржником вимог ухвали Київського апеляційного господарського суду від 16.02.2017, необхідністю дослідження апеляційним господарським судом позовної заяви з додатками, що подавалась позивачем до суду першої інстанції.

09.03.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача, на виконання ухвали Київського апеляційного господарського суду від 16.02.2017, надійшов оригінал позовної заяви від 27.12.2016 з додатками.

В судове засідання 15.03.2017 позивач та відповідач своїх уповноважених представників для участі у даній справі не направили, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать, зокрема, рекомендоване поштове повідомлення про вручення позивачу 21.02.2017 ухвали Київського апеляційного господарського суду від 16.02.2017 та поштове повернення, з якого вбачається, що поштова кореспонденція, а саме ухвала Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2017 не вручена ОСОБА_2 та повернута суду за закінченням терміну зберігання, а також рекомендоване поштове повідомлення про вручення відповідачу 17.02.2017 та 06.03.2017 вищезазначених процесуальних документів суду.

Беручи до уваги належне повідомлення учасників процесу про розгляд апеляційної скарги, закінчення строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, встановлених ст. 102 ГПК України, відсутність заяв та клопотань від учасників судового процесу про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників позивача та відповідача у справі, за наявними в ній матеріалами, так як їх нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

15.03.2017 в судовому засіданні у справі № 910/163/17 Київським апеляційним господарським судом проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Колегія суддів обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом норм процесуального права при винесенні оскаржуваної судової ухвали, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 62 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Місцевий господарський суд, відмовляючи у прийнятті позовної заяви виходив з того, що позов подано до Господарського суду міста Києва фізичною особою, а оскільки даний спір не пов'язаний з реалізацією корпоративних прав, позивач не є суб'єктом підприємницької діяльності, склад учасників даного спору не відповідає статті 1 ГПК України, у зв'язку з чим дана заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

З таким висновком місцевого господарського суду колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Зі змісту поданої позовної заяви вбачається, що постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 ПАТ "Дельта Банк" було віднесено до категорії неплатоспроможних. В подальшому виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк", згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 13.02.2015 між ним та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір № 004-13553-130215 (далі - Договір) банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США, сума вкладу, за яким складала 6500,00 доларів США.

Проте після початку процедури ліквідації ПАТ "Дельта Банк" позивачеві листами від 23.09.2015 за вих. № 8821/1699 та від 17.11.2015 за вих. № 05-3123324 було повідомлено про нікчемність Договору та невключення останього до переліку вкладників ПАТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцевий суд є судом першої інстанції і розглядає справи, віднесені процесуальним законом до його підсудності. За змістом ч. 3 цієї статті місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Частиною 1 статті 21 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно правової позиції, викладеної в підпункті 3.2. пункту 3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 №18, спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, якщо спір непідвідомчий господарському суду, зокрема, коли його вирішення законодавством України віднесено до компетенції іншого органу або заява взагалі не підлягає розглядові в судовому порядку.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною третьою статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У свою чергу, статтею 1 вказаного Закону передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

У пункті шостому статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" зазначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, повинні розглядатися за правилами господарського судочинства.

Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду України від 16.02.2016 у справі № 21-4846а15 та від 15.06.2016 у справі №21-286а16.

Частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов'язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, які відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до статті 64 Конституції України не може бути обмежене. (зазначений правовий висновок викладений у пунктах 1, 2 резолютивної частини Рішення Конституційного суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що спір, який є предметом розгляду у даній справі, виник на стадії ліквідації банку.

На переконання колегії суддів, місцевий господарський суд у даній справі дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для відмови у прийнятті позовної заяви на підставі пункту 1 частини 1 статті 62 ГПК України.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 103 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду, відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 104 ГПК України, є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.01.2017 про відмову в прийнятті позовної заяви підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 05.01.2017 у справі №910/163/17 скасуванню.

Відповідно до ч. 7 ст. 106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Згідно з п.4.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 49 ГПК

Керуючись статтями 99, 101 - 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.01.2017 у справі № 910/163/17 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.01.2017 у справі №910/163/17 скасувати.

3. Справу №910/163/17 передати Господарському суду міста Києва для розгляду по суті.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді С.Я. Дикунська

Г.А. Жук