донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

13.03.2017 справа №908/2878/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:Чернота Л.Ф. Стойка О.В., Радіонова О.О.
при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: від 3 особи: розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Шемякіній Є.О. не з'явився; не з'явився; не з'явився; Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м. Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від14.12.2016р.
у справі№908/2878/16 ( Смірнов О.Г.)
за позовом: до відповідача: за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: проДепартаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м. Запоріжжя Міського комунального підприємства "Основаніє", м. Запоріжжя стягнення 13 945,91 грн., розірвання договору оренди, звільнення нежилого приміщення

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 р. Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради звернувся до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 заборгованості з орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення № 377/2 від 25.05.2000 року в сумі 13 945, 91 грн. на користь місцевого бюджету Олександрівського району; розірвання договору оренди нежитлового приміщення № 377/2 від 25.05.2000 року, розташованого за адресою: АДРЕСА_2; звільнення нежилого приміщення площею 135,4 кв.м., розташованого в будинку АДРЕСА_2, шляхом виселення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 із зазначеного приміщення на користь Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 31.10.2016 року на підставі приписів ст. 27 ГПК України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Міське комунальне підприємство "Основаніє".

Рішенням господарського суду Запорізької області від 14.12.2016 р. позовні вимоги Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 задоволено. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м. Запоріжжя заборгованість з орендної плати в сумі 13 945 грн. 91 коп., на користь місцевого бюджету Олександрівського району. Розірвано договір оренди нежитлового приміщення № 377/2 від 25.05.2000 року, укладений між Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5. Зобов'язано звільнити нежитлове приміщення площею 135,4 кв.м., розташоване в будинку АДРЕСА_2, шляхом виселення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 із зазначеного приміщення на користь Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради.(а.с. 120-124)

Додатковим рішенням господарського суду Запорізької області від 26.12.2016 р. стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на користь Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 134, 00 грн.(а.с.126-127)

Не погодившись з вищевказаним рішенням, представник відповідача, адвокат Валько В.С.(свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №426 від 11.11.2003 р.) на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 28.12.2016р. №МЦ 1-532, звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н, б/д на рішення господарського суду Запорізької області від 14.12.2016 р. по справі №908/2878/16, за змістом якої просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 14.12.2016 р. по справі №908/2878/16, прийняти нове рішення, яким залишити без задоволення позов Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5. Разом з апеляційною скаргою, скаржником надане клопотання про відстрочку сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Запорізької області від 14.12.2016 р. по справі №908/2878/16 на строк до ухвалення судового рішення у справі.

Крім того, заявником скарги надано клопотання про поновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги. Фізична особа-підприємць ОСОБА_5 зі змістом апеляційної скарги погодився, що підтверджується його підписом.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права України, а висновки господарського суду, не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не враховано доводів відповідача про несвоєчасне внесення орендної плати у зв'язку із тим, що майно, яке було у нього у користуванні не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає, тобто на підставі ч.6 ст. 762 ЦК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2017 р. визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Чернота Л.Ф., судді - Стойка О.В., Радіонова О.О.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 25.01.2017 р. було задоволено клопотання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м. Запоріжжя про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Запорізької області від 14.12.2016 р. по справі №908/2878/16. Відстрочено Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5, м. Запоріжжя строк сплати судового збору за подання апеляційної скарги до 13.03.2017 р. Відновлено пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги. Прийнято апеляційну скаргу у справі №908/2878/16 до провадження, з подальшим призначенням справи до розгляду на 13.03.2017 р. о 11:45 год.

Представники позивача, відповідача та третьої особи у судове засідання 13.03.2017 р. не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 81-1 ГПК України складено протокол судового засідання.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. А тому вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з`ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в матеріалах справи №908/2878/16.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Запорізької області від 14.12.2016 р. відповідає вимогам чинного законодавства України, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.05.2000 року між Державним комунальним підприємством "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання № 2", далі - орендодавець - та Приватним підприємцем ОСОБА_5, -орендар- укладено договір оренди нежитлового приміщення № 377/2.

До вказаного договору між сторонами були підписані додаткові угоди: від 01.10.2002 року, від 15.12.2003 року, від 20.02.2004 року, від 26.12.2005 року, від 01.04.2007 року, від 02.09.2009 року, від 01.06.2011 року, від 10.10.2011 року.

Додатковою угодою від 01.10.2002 року до договору сторони дійшли згоди змінити орендодавця на Управління житлового господарства Запорізької міської ради та доповнити з 01.10.2002 року в преамбулі договору Комунальне підприємство "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання № 2" у подальшому "балансоутримувач".

Умовами додаткової угоди від 01.06.2011 року до договору від 25.05.2000 року змінено орендодавця з Управління житлового господарства Запорізької міської ради на Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради.

Згідно п. п. 1, 2 договору (в редакції додаткової угоди від 10.10.2011 року) орендодавець на підставі рішення міськвиконкому від 25.05.2000 року № 191/3 передає, а орендар приймає в строкове платне володіння та користування нежитлове приміщення, загальною площею 135,4 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2, яке знаходиться на балансі Комунального підприємства "ВРЕЖО № 2", вартість якого становить 42 948,00 грн. (сорок дві тисячі дев'ятсот сорок вісім гривень 00 копійок) станом на 01.06.2000 року згідно висновку експертної оцінки. Приміщення використовується орендарем на правах оренди під спортивно-оздоровчий заклад для дітей та молоді.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Запорізької міської ради №77 від 19.02.2016 р. було перейменовано АДРЕСА_2 на АДРЕСА_2.(а.с.53).

Розділом 2 договору сторони узгодили умови передачі та повернення орендованого нежитлового приміщення. Вступ орендаря у володіння нежитловим приміщенням настає одночасно із підписанням сторонами договору та акту прийому-передачі вказаного приміщення. Передача приміщення в оренду не спричиняє передачу орендарю права власності на це приміщення. Власником орендованого приміщення залишається Запорізька міська рада народних депутатів, а орендар володіє та користується ним на протязі строку оренди. Після закінчення строку дії договору оренди, якщо немає у встановленому порядку узгодження сторін про його продовження на новий строк, або у випадку дострокового розірвання орендар зобов'язаний в 10-ти добовий строк здати орендодавцю приміщення у відповідності з актом прийому-передачі.

Положеннями п. 3.2. - 3.5. договору (з урахуванням редакції додаткових угод від 02.02.2009 року та від 10.10.2011 року) сторони визначили, що орендна плата перераховується орендарем самостійно до місцевого бюджету м. Запоріжжя за місцем знаходження об'єкта, що здається в оренді, щомісячно до 10-го числа місяця наступного за тим, що підлягає оплаті. Місячний розмір орендної плати без урахування ПДВ згідно рішення Запорізької міської ради шостого скликання восьмої сесії № 47 від 06.04.2011 року з 01.10.2011 року складає 570,59 грн. (п'ятсот сімдесят гривень 59 коп. х 1м). Орендна плата перерахована невчасно або не в повному обсязі, стягується в бюджет (орендодавцеві) відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі 1% від суми заборгованості за кожний день прострочки (включаючи день оплати). Наднормативна сума орендної плати, що надійшла орендодавцю, підлягає в установленому порядку поверненню орендареві, або заліку в рахунок наступних платежів. У випадках закінчення дії договору оренди або його довгострокового припинення орендна плата перераховується орендарем по добу фактичної здачі приміщення по акту прийому-передачі.

Відповідно до умов п.5.2. договору передбачено обов'язок орендаря своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату.

Згідно з п. 10.1. договору цей договір діє з 25.05.2000 року до 24.05.2005 року строком на п'ять років.

Згідно з п. 1 додаткової угоди від 26.12.2005 року до договору сторони дійшли згоди на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 23.06.2005 року № 218/2 продовжити дію договору оренди № 377/2 від 25.05.2000 на три роки - до 24.05.2008 року з використанням під спортивний клуб.

У разі відсутності заяви однієї з сторін про припинення або зміну договору після закінчення його строку протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Враховуючи відсутність заяв сторін про припинення або зміну договору, умови вказаного договору є дійсними на момент розгляду даної справи.(п. 10.7. договору)

Матеріали справи не містять акту приймання - передачі об'єкту оренди, складеного за фактом укладення договору оренди нежитлового приміщення № 377/2 від 25.05.2000 року. Проте, під час розгляду справи у суді першої інстанції, в судовому засіданні 15.11.2016 року представники позивача та відповідача визнали факт укладення договору оренди нежитлового приміщення № 377/2 від 25.05.2000 року та передачі в строкове платне володіння та користування відповідача нежитлового приміщення, загальною площею 135,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2. Крім того, виконувалися умови договору сторонами. Вищевказаний факт не підлягає доказуванню відповідно до ч.1 ст.35 ГПК України.

Позивач надав до суду розрахунок заборгованості з орендної плати року, за період з листопада 2014 року по серпень 2016 року на загальну суму 21 334, 76 грн.(а.с. 11-12). Відповідно до вищевказаного розрахунку, відповідачем були здійснені часткові оплати боргу з орендної плати за договором на загальну суму 7 388,85 грн., а саме за листопад 2015 року в сумі 888, 85 грн., за січень 2016 року в сумі 5000, 00 грн. та за липень 2016 року в сумі 1500, 00 грн.

Докази в підтвердження проведення відповідачем вказаних оплат до матеріалів справи сторонами не надані. Але, під час розгляду справи у суді першої інстанції, а саме у судовому засіданні 15.11.2016 р. представник відповідача визнав факт здійснення вказаних часткових оплат боргу з орендної плати за договором на загальну суму 7 388,85 грн. Разом з тим факт проведення відповідачем часткових оплат боргу з орендної плати за договором на загальну суму 7 388, 85 грн. також був підтверджений представником позивача в судових засіданнях першої інстанції, що взято судом першої інстанції до уваги на підставі ч. 1 ст. 35 ГПК України. Отже, з врахуванням здійснених відповідачем часткових оплат, до подання позовної заяви, заборгованість з орендної плати за період з листопада 2014 року по серпень 2016 року складає 13 945, 91 грн.

Відповідач всупереч прийнятих обов'язків за договором, (а саме п. 3.2.) оплату орендної плати за період з листопада 2014 року по серпень 2016 року вчасно та в повному обсязі не здійснив, у зв'язку з чим позивач намагається стягнути з нього заборгованість з орендної плати за договором в сумі 13 945,91 грн. При цьому позивач зазначає, що відповідач систематично порушує свій обов'язок щодо своєчасної оплати орендних платежів, відтак існують достатні підстави для дострокового розірвання договору оренди в судовому порядку, оскільки має місце істотне порушення умов договору з боку відповідача.

Суд першої інстанції ретельно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Положеннями ч. 1 ст. 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 5 ст. 762 ЦК України).

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендна плата встановлюється в грошовій формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі. (ст. 286 ГК України)

За матеріалами справи вбачається, що сторони диспозитивно домовилися у розділі 3 договору про строки внесення орендної плати.

Факт неналежного виконання відповідачем як орендарем своїх обов'язків щодо внесення орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення № 377/2 від 25.05.2000 року за попередні періоди: з червня 2013 року по лютий 2014 року та з березня 2014 року по жовтень 2014 року були встановлені рішеннями господарського суду Запорізької області від 18.03.2014 року у справі № 908/4294/13 та від 05.01.2015 року у справі № 908/5982/14, які набрали законної сили. Вищевказаний факт не підлягає доказуванню відповідно до ст.35 ГПК України.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивачем доведено суду факт порушення з боку відповідача своїх зобов'язань за договором, а саме неналежне виконання останнім зобов'язання зі сплати орендних платежів за період з листопада 2014 року по серпень 2016 року, та наявність заборгованості з орендної плати за договором за вказаний період в сумі 13 945, 91 грн., яка підтверджується наявними у справі доказами з урахуванням здійснених відповідачем часткових оплат боргу. Відповідач доказів сплати в повному обсязі боргу з орендної плати за договором суду не надав.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення № 377/2 від 25.05.2000 року в сумі 13 945,91 грн.

Крім того, позивачем було заявлено вимоги про розірвання договору та зобов'язання відповідача звільнити нерухоме майно шляхом виселення.

Відповідно ст. 651 Цивільного кодексу України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 782 ЦК України передбачено спеціальний спосіб розірвання договору шляхом вчинення наймодавецем односторонньої відмови від нього, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Визначена ст. 782 ЦК України можливість розірвати договір найму шляхом відмови від договору в позасудовому порядку є правом а не обов'язком наймодавця.

Право наймодавця на відмову від договору найму, передбачене ч. 1 ст. 782 ЦК України, не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою розірвати договір у разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо вбачається істотне порушення умов договору.

Водночас орендоване майно є комунальним, тому на спірні правовідносини поширюється також дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна", згідно з ч. 3 ст. 26 якого підставою для дострокового розірвання договору оренди за рішенням суду може бути невиконання сторонами своїх зобов'язань.

Згідно з ч. 3 ст. 291 ГК України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено перелік істотних умов договору оренди.

Умовами п. 10.4. договору сторони визначили, що договір може бути розірваний на вимогу однієї з сторін за рішенням арбітражного суду (суду) у випадках, передбачених чинним законодавством.

Згідно частини першої статті 284 ГК України орендна плата з урахуванням її індексації віднесена до істотних умов договору оренди, а обов'язок з її сплати є основним обов'язком орендаря відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна". Відтак, договір оренди може бути розірваний судом, у зв'язку з тим, що орендодавець позбавлений того, на що він розраховував при укладенні договору - можливості своєчасного отримання орендної плати.

Оскільки несплата орендних платежів є істотним порушенням договору оренди в розумінні приписів ч. 2 ст. 651 ЦК України, несплата відповідачем за договором оренди нежитлового приміщення № 377/2 від 25.05.2000 року орендної плати за період з листопада 2014 року по серпень 2016 року підтверджується матеріалами справи, позовні вимоги про розірвання договору оренди нежитлового приміщення № 377/2 від 25.05.2000 року правомірно були визнані судом обґрунтованими, у зв'язку з чим суд першої дійшов висновку про розірвання договору оренди нежитлового приміщення № 377/2 від 25.05.2000 року, укладеного між Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5.

Відповідно до ч. 4 ст. 291 Господарського кодексу України правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Згідно із ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

У разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.( ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна")

Положеннями п. 2.4. договору сторони домовились, що після закінчення строку дії договору оренди, якщо немає у встановленому порядку узгодження сторін про його продовження на новий строк, або у випадку дострокового розірвання орендар зобов'язаний в 10-ти добовий строк здати орендодавцю приміщення у відповідності з актом прийому-передачі.

Матеріали справи не містять доказів повернення Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 об'єкта оренди за договором оренди нежитлового приміщення № 377/2 від 25.05.2000 року, в тому числі доказів підписання між сторонами акта приймання - передачі об'єкта оренди, що суперечить імперативним приписам зазначених норм.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про звільнення нежилого приміщення площею 135,4 кв.м., розташованого в будинку АДРЕСА_2, шляхом виселення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 із зазначеного приміщення підлягають задоволенню.

За змістом апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не враховано наявність проплати за оренду спірного приміщення від 21.11.2016 р., у сумі 2 000, 00 грн. за червень 2015 р., 1140, 00 грн. за січень 2015 р. та 2300, 00 грн. за липень 2015 р. тобто до прийняття оскаржуваного рішення судом першої інстанції. Але, вищевказані обставини під час слухання справи у суді першої інстанції не розглядалися. Ухвалою суду від 15.11.2016 р.(а.с. 99) відповідача було зобов'язано надати письмові пояснення з обґрунтуванням саме щодо розміру позовних вимог.

Вищевказані дублікати чеків були надані у суд апеляційної інстанції, як додатки до апеляційної скарги у неналежним чином засвідченій копії, що суперечить вимогам ст.36 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, відсутнє клопотання у порядку ст.101 Господарського процесуального кодексу України в обґрунтування причин ненадання вищевказаних копій до суду першої інстанції. Отже апеляційний суд не приймає вищевказані доводи апелянта.

Крім того, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не враховано доводів відповідача про несвоєчасне внесення орендної плати у зв'язку із тим, що майно, яке було у нього у користуванні не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає, тобто на підставі ч.6 ст. 762 ЦК України.

Відповідно до ч.6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. В даному випадку закон передбачає обставини, які є підставою для звільнення наймача від плати. А саме, зменшення можливості користування найнятим майном повинно бути пов'язано з характеристиками самого майна(пошкодженням майна тощо), а не з особою наймача.

Відповідач посилається на хворобу у зв'язку з ДТП. Але у даному випадку склалися правовідносини щодо оренди приміщення за договором. А тому сторони повинні добросовісно виконувати умови договору. За матеріалами справи відсутні додаткові угоди щодо зміни умов договору щодо користування та строків оплати за приміщення саме із вищевказаних підстав.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Запорізької області від 14.12.2016 року у справі №908/2878/16 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статями 33, 34, 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м. Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 14.12.2016 р. у справі №908/2878/16 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 14.12.2016 р. у справі №908/2878/16 - без змін.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (69035, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4 547,4 грн. одержувач: Управління державної казначейської служби у м. Харкові, код ЄДРПОУ отримувача: 37999649, банк отримувача ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО 851011, рахунок отримувача 2002, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу судовий збір Донецький апеляційний господарський суд.

Видачу наказу доручити господарському суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Л.Ф. Чернота

Судді О.В. Стойка

О.О. Радіонова

Надруковано 6

прим.:

1 - позивачу,

1 - відповідачу;

1- 3 особи

1 - у справу;

1 - ДАГС.

1 ГСЗО