Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

"06" березня 2017 р. Справа № 927/79/17

За позовом: Заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури (вул. Шевченка, 1, м.Чернігів, 14000) в інтересах держави

В особі: Чернігівської міської ради,

, вул. Магістратська, 7, м. Чернігів, 14000

Відповідач: Виконавчий комітет Чернігівської міської ради,

, вул. Магістратська 7, м. Чернігів, 14000

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Публічне акціонерне товариство "Базис",

вул. Любецька, 70, м. Чернігів, 14000.

Предмет спору: про визнання недійсним та скасування рішення

Суддя Бобров Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - начальник юридичного відділу, довіреність № 3-24/744 від 11.07.2016;

від відповідача: ОСОБА_2 - головний спеціаліст-юрисконсульт управління архітектури та містобудування, довіреність № 3-24/1585 від 28.12.2015;

від третьої особи: ОСОБА_3 - представник, довіреність № 02/548 від 01.07.2016; ОСОБА_4 - представник, довіреність № 02/51 від 16.01.2017;

в судовому засіданні взяв участь прокурор Чернігівської місцевої прокуратури: ОСОБА_5, службове посвідчення № 037095 видане 22.12.2015.

СУТЬ СПОРУ:

Заступником керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Чернігівської міської ради подано позов до виконавчого комітету Чернігівської міської ради про визнання недійсним та скасування рішення.

У позовній заяві заступником керівника Чернігівської місцевої прокуратури вказано третю особу - Публічне акціонерне товариство «Базис». В ухвалі про порушення провадження у справі від 10.01.2017 судом було вирішено питання щодо надання третій особі процесуального статусу: залучено Публічне акціонерне товариство «Базис» до участі у справі як третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

В судовому засіданні оголошувалася перерва.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, заступник керівника прокуратури посилається на те, що 15.04.2013 рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради ПАТ «Базис» затверджено та надано містобудівні умови і обмеження забудови для реконструкції власного розважального комплексу по вул. Незалежності, 12-а у м. Чернігові з прибудовами та реконструкції власного дитячого спортивного комплексу по вул. Незалежності, 10 з прибудовами для улаштування розважального комплексу. Пайовий внесок на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста визначено в розмірі 10% загальної кошторисної вартості будівництва обєкта.

В подальшому, ПАТ «Базис» 23.08.2013 звернулося з листом до Чернігівського міського голови про зменшення розміру пайової участі до 1% від кошторисної вартості будівництва.

Розглянувши цей лист, виконавчий комітет Чернігівської міської ради оскаржуваним рішенням від 19.08.2013 № 243, вніс зміни до рішення виконкому від 15.04.2013, встановивши розмір пайового внеску ПАТ «Базис» на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста в розмірі 1% загальної кошторисної вартості будівництва обєкта. Це рішення виконкому було реалізовано шляхом укладення 09.09.2013 між виконкомом міської ради та ПАТ «Базис» договору № 51 про пайову участь, згідно якого розмір пайового внеску склав 15005,90 грн.

У звязку з виявленою технічною помилкою, ПАТ «Базис» було відкориговано кошторис будівництва і, згідно відшкодованого кошторису вартість, реконструкції стала становити 2644602,00 грн.

На підставі листа ПАТ «Базис» від 07.05.2014, між виконавчим комітетом Чернігівської міської ради та ПАТ «Базис» 13.05.2014 було укладено додаткову угоду до договору № 51 від 09.09.2013, згідно умови якої розмір пайового внеску склав 26445,02 грн. Цей пайовий внесок ПАТ «Базис» сплачено двома платіжними дорученнями.

Обєкт введено в експлуатацію 07.05.2014.

Заступник керівника прокуратури вважає, що оскаржуване рішення виконкому міської ради від 19.08.2013 № 243 є протиправним та таким, що прямо суперечить Положення про цільовий фонд розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, затвердженому рішенням міської ради від 25.12.2009, яким визначено пайову участь в розмірі 10% загальної вартості будівництва обєкта містобудування, вимогам ч. 5 ст. 30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», порушує інтереси територіальної громади м. Чернігова.

Заступник керівника прокуратури вказує на те, що, враховуючи, що вартість обєкта будівництва склала 2644502,00 грн, розмір пайової участі мав становити 264450,20 грн (10%). Тобто місцевим бюджетом недоотримано 238005,18 грн (264450,20 грн 26445,02 грн).

У позовній заяві заступник керівника прокуратури просить суд визнати недійсним та скасувати п. 2.2 рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 19.08.2013 « 243 «Про затвердження та надання містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок» щодо встановлення розміру пайового внеску.

Представником позивача надані письмові пояснення по справі (а.с.36), в яких позивач вважає, що позов підлягає задоволенню.

Присутній в судовому засіданні прокурор Чернігівської місцевої прокуратури та представник позивача підтримали позовні вимоги та їх обґрунтування, викладені у позовній заяві.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с.40) проти позову заперечує, вважаючи позов необґрунтованим та безпідставним.

У відзиві представник відповідача вказує, зокрема, на те, що а ні Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», а ні Положення про цільовий фонд розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, не забороняють встановлювати менший розмір пайової участі з підстав, визначених уповноваженим органом місцевого самоврядування, поважними та достатніми.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заперечення на позов з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Третя особа ПАТ «Базис" надала письмові пояснення по справі (а.с.50) та додаткові письмові пояснення по справі (а.с.75).

У поясненнях третя особа, зокрема вказує, що оскаржуване заступником керівника прокуратури рішення повністю відповідає вимогам Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Вимоги цього Закону були дотримані як виконавчим комітетом Чернігівської міської ради, так і ПАТ «Базис».

ПАТ «Базис» просить суд відмовити задоволенні позову повністю.

В судовому засіданні 09.02.2017 представником виконавчого комітету Чернігівської міської ради подано письмову заяву про застосування наслідків спливу позовної даності (а.с.44), яку судом було прийнято до розгляду.

Розглянувши надані матеріали, зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, п. 1.7 рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 15.04.2013 № 112 «Про затвердження та надання містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок» (а.с.13) було затверджено та надано містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки Публічному акціонерному товариству «Базис» для реконструкції власного розважального комплексу по вул. Незалежності, 12-а з прибудовами на орендованій земельній ділянці та реконструкції власного дитячого спортивного комплексу по вул. незалежності, 10 з прибудованими для улаштування розважального комплексу. Встановлено розмір пайового внеску на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста 10% загальної кошторисної вартості будівництва обєкта.

Голова правління ПАТ «Базис» звернувся до міського голови Чернігівської міської ради з листом № 710 від 23.07.2013 (а.с.15), в якому вказував на те, що обєкт, на який вищевказаним рішенням міськради від 15.04.2013 № 112 затверджено та надано містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки по вул. Незалежності, 12-а, будується в районі міста, який потребує розвитку інфраструктури, не має належної кількості закладів ресторанного господарства з помірними цінами, спортивних, оздоровчих та розважаючи закладів для дітей.

У цьому листі, враховуючи спрямованість діяльності розважального комплексу саме на надання таких послуг, на створення культурних місць відпочинку родин разом з дітьми, на створення додаткових робочих місць для мешканців міста, зважаючи на великі капіталовкладення, скрутне фінансове становище товариства та необхідність залучення кредитних коштів під будівництво обєкту, ПАТ «Базис» просило зменшити розмір пайового внеску на розвиток інженерно-транспортної інфраструктури міста до 1 (одного) % загальної кошторисної вартості будівництва обєкта.

Розглянувши це лист (клопотання) ПАТ «Базис», п.2.2 рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 19.08.2013 № 243 «Про затвердження та надання містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок» (а.с.14), виконком вніс зміни до пункту 1.7 вищевказаного рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 15.04.2013 № 112, виклавши цей пункт в такій редакції : «Публічному акціонерному товариству «Базис» для реконструкції власного розважального комплексу по вул. Незалежності, 12-а з прибудовами на орендованій земельній ділянці та реконструкції власного дитячого спортивного комплексу по вул. Незалежності, 10 з прибудовами для улаштування розважального комплексу.

Встановити розмір пайового внеску на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста 1% загальної кошторисної вартості будівництва обєкта.»

Між виконавчим комітетом Чернігівської міської ради та ПАТ «Базис» (Замовником) 09.09.2013 укладено Договір № 51 про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Чернігів (а.с.16), згідно умов якого (п.2.1) розмір пайового внеску визначається відповідно до розрахунку величини пайового внеску (участі) Замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Чернігів. Розрахунок є невідємною частиною Договору та складає 1% від загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції, будівельно-монтажних робіт) обєкта згідно доданого кошторису на суму : 15005,90 грн.

Платіжним дорученням № 4347 від 06.09.2013 (а.с.19) ПАТ «Базис» було сплачено до місцевого бюджету 15005,90 грн.

У звязку з виявленою технічно помилкою, ПАТ «Базис» було викориговано зведений кошторис будівництво, згідно якого вартість реконструкції обєкту склала 2644502,00грн.

Про це ПАТ «Базис» повідомило виконавчий комітет Чернігівської міської ради листом № 344/05 від 07.05.2014 (а.с.18).

У звязку з корегуванням остаточного зведеного кошторисного розрахунку вартості реконструкції власної нежитлової будівлі-розважального комплексу по вул.. Незалежності,12-а перебудовою до власної нежитлової будівлі-дитячого спортивного комплексу по вул. Незалежності, 10 під розважальний комплекс на орендованій земельній ділянці по вул. Незалежності,12-а, вул. Незалежності,10 у м. Чернігові та внесенням змін до декларації про готовність вищевказаного обєкта до експлуатації, виконком міської ради та ПАТ «Базис» прийшли до взаємної згоди внести до Договору № 1 від 09.09.2013 зміни шляхом укладання Додаткової угоди.

Додаткову угоду №1 сторони уклали 13.05.2014 (а.с.17).

Відповідно до п. 1 цієї Додаткової угоди сторони виклали п.2.1 Договору №51 від 09.09.2013 у такій редакції: « Розмір пайового внеску визнається відповідно до розрахунку величини пайового внеску (участі) замовника у створенні і розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури м. Чернігів. Розрахунок є невід'ємною частиною Договору та складає 1% від загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції) обєкту згідно доданого кошторису на суму: 26445,02 грн.

Доплату у сумі 11439,12 грн., що є 1% від різниці між вартістю будівництва відповідно до внесених змін до декларації та попередньо зазначеною вартістю будівництва, ПАТ «Базис» було сплачено до міського бюджету платіжним дорученням № 8372 від 12.05.2014 (а.с.19).

Договір № 51 від 09.09.2013 та Додаткова угода №1 від 13.05.2014 сторонами не розривалися, у судовому порядку недійсними не визнавалися.

Як свідчать матеріали справи, рішенням Чернігівської міської ради від 25.12.2009 (45 сесія 5 скликання) було затверджено Положення про цільовий фонд розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури міста (далі-Положення) (а.с.20).

Це Положення було прийнято відповідно до ст.27-1 чинного на той час Закону України « Про планування і забудову території» від 20.04.2000 № 1699-ІІІ (далі Закон №1699), який було доповнено цією статтею згідно із Законом № 509-VI від 16.09.2008.

Відповідно до абз.1 ч.7 цієї статті гранітний розмір пайової участі (внеску) замовника на розвиток інженерно транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів з урахуванням не заборонених законом інших відрахувань, встановлених органом місцевого самоврядування, не може перевищувати:

10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції) об'єкта містобудування для нежитлових будівель та/або споруд (крім будівель закладів культури та освіти, медичного та оздоровчого призначення);

4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції) обєкта містобудування для нежитлових будинків, будівель закладів культури та освіти, медичного і оздоровчого призначення.

Аналогічні норми містить і п.п. 3.1 п.3 Положення.

Закон №1699 визнано таким, що втратив чинність згідно з п. 10 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (далі-Закон №3038).

Згідно ч.6 ст. 40 Закону №3038 встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати:

1) 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва обєкта для нежитлових будівель та споруд;

2) 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва обєкта для житлових будинків.

Отже, наведені норми Закону №1699, Закону №3038 та Положення дозволяють (не забороняють) органам місцевого самоврядування зменшувати розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, оскільки цими нормами встановлено лише максимально можливий розмір.

Враховуючи наведене, суд вважає, що оскаржуване рішення не протирічить вищенаведеним нормам законодавства та прийнято відповідно до компетенції відповідача, отже не порушує охоронювані законом інтереси територіальної громади міста Чернігова.

У п.2 розяснення президії Вищого арбітражного суду України № 02-5/35 від 26.01.2000 « Про деякі питання практики вирішення спорів, повязаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів» розяснено, що підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компенсації органу, який видав цей акт. Обовязковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у звязку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Щодо заяви представника відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, то чинним законодавством України не передбачено винятків щодо застосування позовної давності до вимог про визнання актів державного чи іншого органу недійсним як форми захисту цивільних прав. Тому, до таких позовів застосовується загальний строк позовної давності, встановлений ст.257 Цивільного кодексу України.

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності, відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом глави 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі Закон №280) до повноважень виконавчих органів міських рад належать як власні (самостійні) повноваження, так і повноваження делеговані радою.

Як вбачається із оскаржуваного рішення (а.с.14), встановлення розмірів пайового внеску на розвиток інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури міста делеговані радою виконавчого комітету рішенням Чернігівської міської ради від 31.05.2007 «Про делегування повноважень» (17 сесія 5 скликання) із доповненнями (52 сесія 5 скликання).

Відповідно до приписів п.15 ч.1 ст.26 Закону №280 вирішення питань щодо скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятими у межах її повноважень вирішуються на пленарних засіданнях ради.

Рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою (ч.9 ст. 59 Закону №280).

Тобто, міською радою можуть бути скасовані незаконні рішення її виконавчого комітету.

Голова Чернігівської міської ради є головною посадовою особою територіальної громади міста (ч.1 ст.12 Закону № 280), очолює виконавчий комітет міської ради, головує на її засіданнях (ч.3 ст.12, ч.5 ст.51 Закону № 208).

Зокрема, це свідчить про те, що позивачу Чернігівській міській раді стало відомо про оскарження рішення виконкому Чернігівської міської ради в день прийняття виконкомом цього рішення 19.08.2013. Проте, заступником керівника Чернігівської місцевої прокуратури в особі Чернігівської міської ради подано позов 28.12.2016.

У п.п.4.1 п.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» розяснено, якщо у передбачених законом випадках з позовом до господарського суду звернувся прокурор, що не є позивачем, то позовна давність обчислюється від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або мав довідатися саме позивач, а не прокурор.

За вищенаведених обставин, суд вважає, що позов надано з пропуском трирічного строку позовної давності.

Разом з тим, за змістом вищенаведеної ч.1 ст.261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

У п.п.2 п.2 вищезгаданої постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.2013 № 10 розяснено, що, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен зясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність сплила і про це було зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у звязку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Оскільки судом не встановлено порушення виконавчим комітетом Чернігівської міської ради оскаржуваним рішенням охоронюваного законом інтересу територіальної громади міста Чернігова, у задоволенні позову має бути відмовлено саме з цих підстав.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

В судовому засіданні 06.03.2017, на підставі ст.85 ГПК України, оголошено тільки вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 13.03.2017.

Суддя Ю.М. Бобров