РІШЕННЯ

20 березня 2017 року Справа № 913/75/17

Провадження №15/913/75/17

За позовом Державного підприємства Сєвєродонецька теплоелектроцентраль, м.Сєвєродонецьк Луганської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю Таун Сервіс, м.Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 1 384 169 грн 62 коп.

Суддя Смола С.В.

Секретар судового засідання Заєць С.І.

У засіданні брали участь:

від позивача представник не прибув;

від відповідача ОСОБА_1 начальник юридичного відділу за довіреністю №1400 від 23.12.2016.

С У Т Ь С П О Р У:

Державне підприємство Сєвєродонецька теплоелектроцентраль звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Таун Сервіс про стягнення заборгованості за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді №622 від 20.12.2012 у сумі 651104 грн 00 коп., пені в сумі 598016 грн 36 коп., 3% річних у сумі 21144 грн 28 коп., інфляційних втрат у сумі 113904 грн 98 коп.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 17.01.2017 було порушено провадження у справі та її розгляд призначений на 30.01.2017.

Відповідач у відзиві №86 від 26.01.2017 позовні вимоги відхилив, посилаючись на те, що при здійсненні розрахунку суми боргу чітко не визначена фактична кількість спожитої енергії та періоди, в яких надавалися послуги теплопостачання, розміри тарифів, які діяли в період надання цих послуг, сума заборгованості з урахуванням оплат, кількість днів прострочення по кожному рахунку, а відтак розрахунок не відображає фактичний стан наявності чи відсутності заборгованості; що до розрахунку суми основного боргу включений рахунок від 30.11.2014 на суму 97648 грн 79 коп. без додавання до позовної заяви акту наданих послуг, який підтверджував би факт споживання відповідачем теплової енергії; що згідно виписки з АТ Ощадбанк за 29.09.2015 на рахунок позивача було зараховано 50000 грн 00 коп. за спожиту відповідачем теплову енергію в грудні, однак в розрахунку основної суми заборгованості ця сума в якості оплати рахунку за грудень не зазначена; що розрахунок суми інфляційних втрат здійснений всупереч рекомендаціям Верховного Суду України, викладених в листі від 03.04.1997 №62-97р відносно порядку застосування індексів інфляції; що нарахування пені здійснено всупереч приписам ст.3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань та ч.6 ст.232 Господарського процесуального кодексу України; що відповідач намагався врегулювати питання погашення заборгованості шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог між сторонами, оскільки позивач є боржником перед відповідачем за договорами від 18.12.20147 №502В на постачання води господарсько-питного призначення та від 26.09.2016 №503В на централізоване водопостачання на загальну суму 323428 грн 82 коп.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 30.01.2017 розгляд справи відкладений на 13.02.2017.

Позивач у письмових поясненнях №06-05/1-23 від 08.02.2017, які надійшли на адресу електронної пошти суду, зазначив, що фактична кількість спожитої теплової енергії та періоди, в яких надавалися послуги теплопостачання, розміри тарифів, які діяли в період надання цих послуг, чітко наведені у рахунках з оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води; що сума заборгованості з урахуванням оплат наведена у розрахунку суми основного боргу, а інформація щодо кількості днів прострочення та періоди прострочення по кожному рахунку докладно наведені безпосередньо у розрахунках трьох процентів річних, інфляційних втрат та пені, що додані до позовної заяви; що дійсно до матеріалів справи не додано акту прийняття-передачі наданих послуг за листопад 2014 року, які оплачені відповідачем добровільно; що оплата, здійснена відповідачем 29.09.2016 у сумі 50000 грн 00 коп. була зарахована на погашення боргу з централізованого опалення та постачання гарячої води за касовим методом за жовтень 2015 року, а не згідно призначення платежу; що при вирішенні питання щодо стягнення пені з субєктів підприємницької діяльності у звязку з порушенням ними грошових зобовязань при здійсненні платежів за комунальні послуги слід керуватися нормами спеціального законодавства, а саме Законом України Про відповідальність субєктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій, і що вказаний ОСОБА_2 не містить шестимісячного обмеження, яке встановлюється ч.6 ст.232 Господарського кодексу України; що з огляду на певні обмеження та обовязковість здійснення розрахунків за послуги з теплопостачання виключно через рахунки зі спеціальним режимом використання проведення взаємозаліку з відповідачем шляхом зарахування зустрічним однорідних вимог на теперішній час не вбачається за можливе.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 13.02.2017 розгляд справи відкладений на 27.02.2017.

Відповідач у запереченнях №208 від 23.02.2017 зазначив, що розрахунок суми основного боргу є необґрунтованим фактичними даними, особливо часовим моментом виникнення права на нарахування штрафних санкцій, що безумовно негативним чином позначилося на розрахунку усіх складових суми позову, тобто уся сума заявлених позовних вимог є спотвореною неправильно здійсненим розрахунком первісного елемента позовних вимог; що позивач змішує розрахунок суми основного боргу з розрахунками штрафних санкцій, що не є тотожними; що розрахунки пені, 3% річних та інфляційних втрат взагалі є незрозумілими.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 27.02.2017 розгляд справи відкладений на 20.03.2017.

Клопотанням №06-05/1-41 від 14.03.2017 позивач просив розглянути справу без участі представника.

Суд, з урахуванням думки представника відповідача, вважає можливим задовольнити вказане клопотання та розглянути справу без участі представника позивача.

У судовому засіданні 20.03.2017 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

20.12.2012 між Державним підприємством Сєвєродонецька теплоелектроцентраль (позивач, енергопостачальна організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю Таун Сервіс (відповідач, споживач) був укладений договір №622 про постачання теплової енергії в гарячій воді, за умовами якого енергопостачальна організація прийняла на себе зобовязання постачати споживачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах згідно з умовами та режимами теплоспоживання на межі балансової належності тепломереж, а споживач зобовязався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором (п.1 договору).

Відповідно до п.2.1 теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби: опалення в період опалювального сезону; гаряче водопостачання в період опалювального сезону, а за можливості протягом року.

В п.2.2 договору сторони передбачили, що погодинний відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води запроваджується енергопостачальною організацією в залежності від обсягу надходжень палива та пропускної здатності теплопроводів.

Згідно до п.4.2.2 договору споживач зобовязався виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії споживачем в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

В п.5.1 договору сторони домовились, що облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку, у разі їх відсутності розрахунковим способом.

Відповідно до п.6.1 договору в редакції протоколу розбіжностей до договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться за рахунками, виписаними на підставі показань приладів обліку або розрахунковим способом (додаток 1), виключно в грошовій формі відповідно до діючих тарифів за розрахунковий період (місяць), погоджених у встановленому законодавством порядку. За спожиту теплову енергію замовник сплачує не пізніше 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно з п.6.2 договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

В п.7.2.3 договору в редакції протоколу розбіжностей до договору сторони передбачили, що за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію, нараховується пеня в розмірі 1% належної до сплати суми за кожен день прострочення, але не більше 100% загальної суми боргу за договором.

Пунктом 10.1 договору сторони передбачили, що цей договір набуває чинності з 01.01.2013 та діє до 01.01.2014.

Відповідно до п.10.2 договір вважається пролонгованим, якщо за 30 календарних днів до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду.

Таким чином, договір продовжував свою дію на наступні періоди і є наразі діючим.

14.10.2013 між сторонами була укладена додаткова угода №1 до договору №622 від 20.12.2012, в якій сторони виклали розділ Юридичні адреси сторін та платіжні реквізити в частині Енергопостачальна організація в новій редакції.

Додатковою угодою №2 від 20.01.2014 до договору введено нові тарифи на теплову енергію.

Додатковою угодою №3 від 11.04.2014 до договору введено нові тарифи на теплову енергію.

Додатковою угодою №4 від 22.10.2014 до договору введено нові тарифи на теплову енергію та викладено п.5.2 договору в новій редакції.

Додатковою угодою №5 від 25.09.2014 внесено зміни в розділ Юридичні адреси сторін та платіжні реквізити.

Додатковими угодами №6 від 11.12.2014, №7 від 11.03.2015, №8 від 10.04.2015, №9 від 28.09.2015, №10 від 23.11.2015, №11 від 23.02.2016, №12 від 20.10.2016 до договору введено нові тарифи на теплову енергію.

Як зазначив позивач, вартість 1 Гкал теплової енергії, що поставлялась відповідачу, становила:

- з 01.06.2014 по 30.11.2014 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) - 1204 грн 47 коп. (без ПДВ) згідно наказу по підприємству від 18.06.2014 №72 Про введення тарифу на теплову енергію, що відпускається бюджетним організаціям та іншим споживачам, прийнятого на підставі Постанови НКРРКП України від 23.05.2014 №587 Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для бюджетних установ та інших споживачів (крім населення) Державного підприємства Сєвєродонецька теплоелектроцентраль;

- з 01.12.2014 по 28.02.2015 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) - 1455 грн 42 коп. (без ПДВ) згідно наказу по підприємству від 10.12.2014 №126 Про введення тарифу на теплову енергію, що відпускається бюджетним організаціям та іншим споживачам, прийнятого на підставі Постанови НКРРКП України від 28.11.2014 №611 Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для бюджетних установ та інших споживачів (крім населення) Державного підприємства Сєвєродонецька теплоелектроцентраль;

- з 01.03.2015 по 31.03.2015 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) - 2089 грн 44 коп.(без ПДВ) згідно наказу по підприємству від 12.03.2015 №27 Про введення тарифу на теплову енергію, що відпускається бюджетним організаціям та іншим споживачам, прийнятого на підставі Постанови НКРРКП України від 27.02.2015 №266 Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для бюджетних установ та інших споживачів (крім населення) Державного підприємства Сєвєродонецька теплоелектроцентраль;

- з 01.04.2015 по 30.04.2015 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) - 1790 грн 15 коп. (без ПДВ) згідно наказу по підприємству від 01.04.2015 №40 Про введення тарифу на теплову енергію, що відпускається бюджетним організаціям та іншим споживачам, прийнятого на підставі Постанови НКРРКП України від 31.03.2015 №1158 Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для бюджетних установ та інших споживачів (крім населення) Державного підприємства Сєвєродонецька теплоелектроцентраль;

- з 01.05.2015 по 31.10.2015 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) - 1707 грн 73 коп. (без ПДВ) відповідно до Постанови НКРРКП України Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для бюджетних установ та інших споживачів (крім населення) Державного підприємства Сєвєродонецька теплоелектроцентраль від 30.04.2015 №1384;

- з 01.11.2015 по 31.01.2016 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) - 1642 грн 61 коп. (без ПДВ) відповідно до Постанови НКРРКП України Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП від 29.10.2015 №2690;

- з 01.02.2016 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) - 1617 грн 14 коп. (без ПДВ) відповідно до Постанови НКРРКП України Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП від 28.01.2016 №54;

Опалювальний сезон 2014-2015 років було розпочато на підставі рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради №534 від 10.10.2014 Про початок опалювального сезону 2014-2015 років з 12.10.2014.

Завершено опалювальний сезон 2014-2015 років на підставі рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради №178 від 06.04.2015 Про завершення опалювального періоду 2014-2015 років 06.04.2015.

Опалювальний сезон 2015-2016 років було розпочато на підставі рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради №449 від 08.09.2015 Про початок опалювального сезону 2015-2016 років з 10.10.2015.

Завершено опалювальний сезон 2015-2016 років на підставі рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради №140 від 05.04.2015 Про завершення опалювального періоду 2015-2016 років 05.04.2016.

Відповідач поставлену теплову енергію в опалювальні сезони 2014-2015 роки та 2015-2016 роки, з листопада 2014 року по квітень 2016 року оплатив частково в сумі 794544 грн 50 коп., оплати проводив несвоєчасно, внаслідок чого за ним виникла заборгованість в сумі 651104 грн 00 коп., за стягненням якої позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.1, ч.2 ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Статтями 24, 25 Закону України Про теплопостачання передбачена обовязковість укладення договору на постачання теплової енергії між енергопостачальником і споживачем.

Відповідно до ч.6 ст.19 Закону України Про теплопостачання передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Приписами ст.530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В п.6.1 договору в редакції протоколу розбіжностей до договору сторони передбачили, що розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться за рахунками, виписаними на підставі показань приладів обліку або розрахунковим способом (додаток 1), виключно в грошовій формі відповідно до діючих тарифів за розрахунковий період (місяць), погоджених у встановленому законодавством порядку. За спожиту теплову енергію замовник сплачує не пізніше 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідачу були виставлені відповідні рахунки за період листопад 2014 року квітень 2015 року, з жовтня 2015 року по квітень 2016 року (а.с.36-48).

Факт поставки теплової енергії підтверджується матеріалами справи, в т.ч. актами здачі-приймання (надання послуг), актами про включення/відключення теплоустановок.

Крім того, позивачем виставлялися відповідачу відповідні претензії (а.с.68-73).

Порушенням зобовязання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто неналежне виконання.

Суд відзначає, що відповідачем платіжним дорученням №1794 від 29.09.2016 здійснено оплату 50000 грн 00 коп. з призначенням платежу за опалення за грудень 2015 року згідно рахунку №622 від 31.12.2015, договір №622 від 20.12.2012.

В свою чергу, позивач зарахував вказану оплату за спожиту теплову енергію в грудні 2015 року на погашення боргу з централізованого опалення та постачання гарячої води за касовим методом за жовтень 2015 року, посилаючись на приписи Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо створення передумов для нової моделі ринку природного газу та забезпечення стабільності розрахунків підприємств енергетичної галузі від 24.11.2015 №812-ІІІ. Вказаним Законом було внесено зміни, зокрема, у розділ XX Перехідні положення та підрозділ 2 доповнено пунктом 44 наступного змісту: 44. Тимчасово, до 1 липня 2017 року, платники податку, які здійснюють постачання (у тому числі оптове), передачу, розподіл електричної та/або теплової енергії, постачання вугілля та/або продуктів його збагачення товарних позицій 2701, 2702, 2703 00 00 00, 2704 00 згідно з УКТ ЗЕД, визначають дату виникнення податкових зобовязань та податкового кредиту за касовим методом. Суд бере до уваги, що викладені приписи законодавства регулюють правовідносини відносно податкових зобовязань та податкового кредиту і не стосуються питання зарахування сплачених грошових коштів за спожиту теплову енергію з конкретним призначенням платежу, з огляду на що доводи позивача в цій частині судом відхиляються. Здійснена відповідачем оплата за платіжним дорученням №1794 від 29.09.2016 на суму 50000 грн 00 коп. судом враховуються як оплата за опалення за грудень 2015 року згідно вказаного в платіжному дорученні призначення платежу, з огляду на що сума заборгованості за спожиту теплову енергію за договором №622 від 20.12.2012 за жовтень 2015 року складає 103087 грн 64 коп, за грудень 2015 року 74930 грн 35 коп. Господарський суд зауважує, що вказаний перерахунок не впливає на загальний розмір заборгованості, який складає за період жовтень 2015 року, грудень 2015 року квітень 2016 року в сумі 651104 грн 00 коп. з урахуванням здійснених відповідачем оплат.

Таким чином розмір заборгованості за договором №622 від 20.12.2012 за поставлену позивачем теплову енергію відповідачеві за період жовтень 2015 року, з грудня 2015 року по квітень 2016 року в сумі 651104 грн 00 коп. є обґрунтованим і в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відносно доводів відповідача про те, що при здійсненні розрахунку суми основного боргу чітко не визначена фактична кількість спожитої теплової енергії та періоди, в яких надавалися послуги теплопостачання, розміри тарифів, які діяли в період надання цих послуг, суд зазначає наступне.

В рахунках, які виставлялися позивачем відповідачеві та отримані останнім, чітко зазначено фактична кількість спожитої теплової енергії, тариф та сума до сплати. Крім того вказані дані відображені і в актах здачі-приймання (надання послуг), які підписані між сторонами. З огляду на що викладені доводи відповідача судом відхиляються.

Відносно доводів відповідача про те, що до розрахунку суми основного боргу включений рахунок від 30.11.2014 на суму 97648 грн 79 коп. без додавання до позовної заяви акту наданих послуг суд зазначає наступне.

Відповідачем не заперечувалась кількість спожитої теплової енергії в листопаді 2014 року, рахунок на оплату №622 від 30.11.2014 був оплачений в добровільному порядку, що підтверджується відповідною банківською випискою, з огляду що вказані доводи судом відхиляються.

Згідно зі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

При розрахунку пені, 3% річних та інфляційних нарахувань господарський суд виходить з того, що позивачем безпідставно оплата за грудень 2015 року в сумі 50000 грн 00 коп. була віднесена в рахунок оплати за опалення за жовтень 2015 року.

Відносно вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за період з 16.01.2016 по 15.07.2016 у сумі 598016 грн 36 коп. суд зазначає наступне.

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно п.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст.549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

В п.7.2.3 договору в редакції протоколу розбіжностей сторони передбачили, що за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію, нараховується пеня в розмірі 1% належної до сплати суми за кожен день прострочення, але не більше 100% загальної суми боргу за договором.

Відносно доводів відповідача щодо неправомірного нарахування позивачем пені в більшому розмірі ніж подвійна облікова ставка НБУ відповідно до приписів Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань та про те, що відповідно до приписів ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування пені припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано, господарський суд зазначає наступне.

Підпунктом 3.2 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань передбачено, що нарахування пені у відповідному відсотковому розмірі від суми простроченого платежу передбачено статтею 14 Закону України Про державний матеріальний резерв, статтею 36 Закону України Про телекомунікації, статтею 1 Закону України Про відповідальність субєктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій. У таких випадках нарахування пені здійснюється не за Законом України Про відповідальність за невиконання грошових зобовязань, а на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини. Наведене не виключає можливості покладення на боржника також і відповідальності, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України за невиконання грошового зобовязання.

Відповідно до ст.1 Закону України Про відповідальність субєктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій субєкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір не встановлено угодою сторін, але не більше 100% загальної суми боргу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення встановлено, що за несвоєчасну оплату послуг споживач сплачує пеню в установлених законом та договором розмірах (пункт 23).

ОСОБА_2 був чинним станом на момент укладення договору та є чинним на момент розгляду справи.

Отже, цей ОСОБА_2 є спеціальним нормативним актом, який регулює відносини, що виникають при несвоєчасному внесенні плати за комунальні послуги субєктами підприємницької діяльності.

Статтею 627 Цивільного України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Приписами ст.1 Закону України Про відповідальність субєктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій встановлено законну неустойку за порушення грошового зобовязання у сфері відносин з надання житлово-комунальних послуг. Кредитор має право на стягнення цієї законної неустойки у тому числі й за відсутності у договорі умови про неустойку. Той факт, що сторони у Договорі зафіксували неустойку саме в тому розмірі, який встановлено Законом, не перетворює цю неустойку на договірну, що набуває обовязковості за відсутності домовленості сторін про інше.

Правова позиція з вказаного питання викладена в постанові Верховного Суду України від 16.04.2013 у справі №3-6гс13.

Крім того, як вбачається з розрахунку пені (а.с.14), наданого позивачем, ним здійснено нарахування пені в межах шестимісячного строку.

З огляду на викладене вказані доводи відповідача судом відхиляються.

Судом було перевірено розрахунок пені, наданий позивачем та встановлено, що він є арифметично неправильним, оскільки позивачем не враховано, що заборгованість за поставлену теплову енергію за грудень 2015 року складає не 124930 грн 35 коп., а 74930 грн 35 коп. (з урахуванням здійсненої відповідачем оплати в сумі 50000 грн 00 коп.).

Водночас, господарський суд вважає за необхідне навести власний розрахунок пені, зроблений за допомогою програми Законодавство в межах заявленого позивачем періоду:

№ і дата рахункуСтрок оплатиСума заборгованості в грн.Період нарахування пеніКількість днів простроченняСума пені, грн
622 від 31.12.2015До 16.01.201674930,3516.01.2016-15.07.30,35
622 від 31.01.2016До 16.02.,2316.02.2016-15.08.950,23
622 від 29.02.2016До 16.03.,1016.03.2016-15.09.025,10
622 від 31.03.2016До 16.04.,8616.04.2016-15.10.595,86
622 від 30.04.2016До 17.05.201631514,8217.05.2016-31.10.14,82
Всього:548016,36

З огляду на викладене, обґрунтованою є пеня за період з 16.01.2016 по 31.10.2016 в сумі 548016 грн 36 коп.

Відносно вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних за період з 16.12.2014 по 31.10.2016 в сумі 21144 грн 28 коп. та інфляційних втрат за період з січня 2015 року по жовтень 2016 року в сумі 113904 грн 98 коп. суд зазначає наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання. Так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Судом було перевірено розрахунок 3% річних, наданий позивачем та встановлено, що він є неправильним (позивачем безпідставно оплата за грудень 2015 року в сумі 50000 грн 00 коп. була віднесена в рахунок оплати за опалення за жовтень 2015 року).

Водночас, господарський суд вважає за необхідне навести власний розрахунок 3% річних, зроблений за допомогою програми Законодавство:

№ і дата рахункуСтрок оплатиСума заборгованості в грн.Часткова оплата, грнПеріод нарахування 3% річнихКількість днів простроченняСума 3% річних, грн
622 від 30.11.2014До 16.12.201497648,79 16.12.2014-28.04.5,47
622 від 31.12.2014До 16.01.,60 16.01.2015-26.02.201542497,81
15607,6027.02.2015 в сумі 12860027.02.2015-28.04.20156178,25
622 від 31.01.2015До 17.02.,46 17.02.2015-28.04.201571868,86
97645,8529.04.2015 в сумі 51243,6129.04.2015-27.08.,11
622 від 28.02.2015До 17.03.,35 17.03.2015-27.08.6,97
109467,7028.08.2015 в сумі 9748,6528.08.2015-22.10.201556503,85
622 від 31.03.2015До 16.04.201597672,77 16.04.2015-20.07.201596770,68
622 від 30.04.2015До 16.05.20159721,73 16.05.2015-20.07.20156652,74
622 від 31.10.2015До 17.11.,64 17.11.2015-31.10.8,47
622 від 31.12.2015До 16.01.,35 16.01.2016-28.09.1,73
74930,3529.09.2016 в сумі 50000 29.09.2016-31.10.201633202,68
622 від 31.01.2016До 16.02.,23 16.02.2016-31.10.9,93
622 від 29.02.2016До 16.03.,10 16.03.2016-31.10.3,59
622 від 31.03.2016До 16.04.,86 16.04.2016-31.10.8,16
622 від 30.04.2016До 17.05.201631514,82 17.05.2016-31.10.,97
Всього:21144,27

Враховуючи викладене, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню є 3% річних за період з 16.12.2014 по 31.10.2016 в сумі 21144 грн 27 коп.

Підпунктом 3.2 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань передбачено, що згідно з Законом України Про індексацію грошових доходів населення індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті Урядовий курєр. Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України Про інформацію є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, господарський суд прийшов до висновку про те, що він є неправильним, оскільки невірно визначено періоди нарахування та безпідставно оплата за грудень 2015 року в сумі 50000 грн 00 коп. була віднесена в рахунок оплати за опалення за жовтень 2015 року. Водночас, господарський суд вважає за необхідне навести власний розрахунок інфляційних втрат, зроблений за допомогою програми Законодавство:

№ і дата рахункуСтрок оплатиСума заборгованості, в грн.Часткова оплата, грнПеріод нарахування Індекс інфляції за весь період простроченняСума інфляції, грн
622 від 30.11.2014До 16.12.201497648,79 січень 2015-березень 20151,9812,20
622 від 31.12.2014До 16.01.201515607,60 Лютий 2015-Березень 20151,,16
622 від 31.01.2015До 17.02.,46 Березень 20151,10816080,06
97645,8529.04.2015 в сумі 51243,61Квітень 2015-липень 20151,15432,23
622 від 28.02.2015До 17.03.,35 Квітень 2015-липень 20151,18841,30
109467,7028.08.2015 в сумі 9748,65Серпень 2015-вересень 20151,,87
622 від 31.03.2015До 16.04.201597672,77 Травень 2015-червень 20151,,09
622 від 30.04.2015До 16.05.20159721,73 Червень 20151,00438,89
622 від 31.10.2015До 17.11.,64 Грудень 2015-жовтень 20161,10469,51
622 від 31.12.2015До 16.01.,35 Лютий 2016-серпень 20161,493,49
74930,3529.09.2016 в сумі 50000 Вересень 2016 жовтень 20161,,56
622 від 31.01.2016До 16.02.,23 березень 2016-жовтень 20161,17341,32
622 від 29.02.2016До 16.03.,10 Квітень 2016-жовтень 20161,9950,29
622 від 31.03.2016До 16.04.,86 Травень 2016-жовтень 20161,4853,97
622 від 30.04.2016До 17.05.201631514,82 Червень 2016-жовтень 20161,1268,05
Разом:128837,99

Водночас, враховуючи принцип диспозитивності судового процесу, розмір заявлених позивачем до стягнення інфляційних втрат, стягненню з відповідача підлягають інфляційні втрати за період з січня 2015 року по жовтень 2016 року в сумі 113904 грн 98 коп.

Відносно доводів відповідача про те, що позивачем в розрахунку інфляційних втрат не наведено показники індексу споживчих цін та не вказано періодів нарахування. Суд зазначає наступне.

Як вбачається з розрахунку інфляційних втрат (а.с.13), наданого позивачем, ним зазначено періоди нарахування інфляційних втрат та вказано індекси інфляції за весь період прострочення. Крім того, господарський суд, розглядаючи позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат, враховуючи приписи Господарського процесуального кодексу України, перевіряє розрахунок інфляційних втрат, наданий позивачем, і у разі, якщо він є неправильним, наводить свій розрахунок.

З огляду на викладене вказані доводи відповідача судом відхиляються.

Враховуючи викладене позовні вимоги підлягає задоволенню частково.

Судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Державного підприємства Сєвєродонецька теплоелектроцентраль до Товариства з обмеженою відповідальністю Таун Сервіс задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Таун Сервіс, вул.Б.Ліщини, б.13, м.Сєвєродонецьк Луганської області, ідентифікаційний код 36048157, на користь Державного підприємства Сєвєродонецька теплоелектроцентраль, м.Сєвєродонецьк Луганської області, ідентифікаційний код 00131050, заборгованість в сумі 651104 грн 00 коп., пеню в сумі 548016 грн 36 коп., інфляційні втрати в сумі 113904 грн 98 коп., 3% річних у сумі 21144 грн 27 коп., судовий збір у сумі 20012 грн 54 коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.03.2017.

Суддя С.В. Смола