ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року Справа № 917/463/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Судді:Могил С.К. (доповідач), Корнілова Ж.О.,
Грек Б.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Кременчуцької міської ради Полтавської області на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 19.12.2016 та рішення господарського суду Полтавської області від 01.06.2016 у справі № 917/463/16 господарського суду Полтавської області
за позовомКременчуцької міської ради Полтавської області
дофізичної особи-підприємця ОСОБА_4
прознесення самочинного будівництва,
за участю представників

позивача: Підвисоцького А.О.,

відповідача: не з'явились,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2016 року Кременчуцька міська рада Полтавської області звернулась до господарського суду Полтавської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про знесення самочинно збудованого комплексу торгових павільйонів на території ринку по АДРЕСА_1.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 01.06.2016, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.12.2016, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування заявлених вимог скаржник посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Переглянувши в касаційному порядку оскаржені судові рішення колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, Кременчуцькою міською радою Полтавської області 22.12.2005 прийнято рішення "Про передачу суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_4 в оренду до 01.10.2010 земельної ділянки для експлуатації та обслуговування стаціонарних малих архітектурних форм - комплексу торговельних павільйонів для реалізації промислових товарів по АДРЕСА_1", відповідно до якого передано суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_4 в оренду до 01.10.2010 земельну ділянку загальною площею 1 027 м2.

На підставі вказаного рішення 26.12.2005 між Кременчуцькою міською радою (орендодавцем) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (орендарем) було укладено договір оренди землі (зареєстровано у Державному реєстрі 27.12.2005), відповідно до якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1). Відповідно до вказаного договору цільове призначення зазначеної земельної ділянки - експлуатація та обслуговування стаціонарних малих архітектурних форм - комплексу торговельних павільйонів для реалізації промислових товарів по АДРЕСА_1.

В свою чергу 24.05.2007 фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулась до Кременчуцької міської ради з заявою про надання дозволу на будівництво комплексу торгових павільйонів замість зазначених вище стаціонарних малих архітектурних форм.

Виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Полтавської області 06.07.2007 прийнято рішення № 665 "Про дозвіл фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 на будівництво комплексу торгових павільйонів замість стаціонарних малих архітектурних форм на території ринку по АДРЕСА_1".

Даним рішенням дозволено відповідачу будівництво зазначених вище торгових павільйонів. Пунктом 2 цього рішення виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області зобов'язав фізичну особу-підприємця ОСОБА_4, зокрема, оформити дозвіл на виконання будівельних робіт та ввести об'єкт в експлуатацію.

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області 16.09.2009 видано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 дозвіл на виконання будівельних робіт № 84Г-09, яким дозволено виконання будівельних робіт з будівництва комплексу торгових павільйонів замість стаціонарних малих архітектурних форм на території ринку по АДРЕСА_1.

Кременчуцькою міською радою Полтавської області 28.09.2010 прийнято рішення "Про поновлення договорів оренди земельних ділянок", яким було поновлено з 01.10.2010 строком на п'ять років договір оренди землі, укладений між Кременчуцькою міською радою Полтавської області та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, на підставі якого у користуванні перебувала земельна ділянка площею 1 027 м2 для експлуатації та обслуговування стаціонарних малих архітектурних форм - комплексу торговельних павільйонів для реалізації промислових товарів по АДРЕСА_1.

В наступному між Кременчуцькою міською радою Полтавської області (орендодавцем) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (орендарем) 24.12.2010 укладено договір оренди землі, відповідно до п. 2 якого в оренду передається земельна ділянка загальною площею 1 027 м2, в тому числі по угіддях: графа 42 - землі комерційного та іншого використання - 1 027 м2. Відповідно до п. 16 договору цільове призначення земельної ділянки - для експлуатації та обслуговування стаціонарних малих архітектурних форм - комплексу торговельних павільйонів для реалізації промислових товарів по АДРЕСА_1.

В подальшому 29.03.2012 за № ПТ1 в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації "Будівництво комплексу торгівельних павільйонів замість стаціонарних малих архітектурних форм на території ринку по АДРЕСА_1.".

Посилаючись на те, що будівництво комплексу торгових павільйонів на території ринку по АДРЕСА_1 в м. Кременчуці є самочинним, оскільки здійснене без належного дозволу на будівництво та на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, позивач звернувся з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач розпочав будівництво торгових павільйонів під час дії договору оренди земельної ділянки від 27.12.2005, на підставі дозвільних документів, які були видані останньому відповідно до чинного на той час законодавства, у зв'язку з чим спірний об'єкт не є самочинним будівництвом у розумінні ст. 376 Цивільного кодексу України. Крім цього, суд апеляційної інстанції зазначив, що вказані обставини були встановлені у рішенні господарського суду Полтавської області від 14.03.2013 у справі № 18/2459/12, яке набрало законної сили.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Таким чином, об'єкт нерухомості вважається самочинним будівництвом за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети, відсутній належний дозвіл на будівництво або затверджений належним чином проект, будівництво об'єкта здійснено з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Судами обох інстанцій встановлено, що на засіданні XXVI сесії Кременчуцької міської ради VІ скликання 27.11.2012 прийнято рішення "Про розірвання договорів оренди землі". Відповідно до п. 1 цього рішення, Кременчуцька міська рада вирішила розірвати з 27.11.2012 в односторонньому порядку договір оренди землі, укладений 24.12.2010 між Кременчуцькою міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, на підставі якого у користуванні відповідача перебувала земельна ділянка (кадастровий номер № НОМЕР_1) площею 1 027 м2 для експлуатації та обслуговування стаціонарних малих архітектурних форм - комплексу торговельних павільйонів для реалізації промислових товарів по АДРЕСА_1. Пунктом 3 зазначеного рішення фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 зобов'язано до 30.11.2012 повернути земельну ділянку Кременчуцькій міській раді Полтавської області у стані, не гіршому порівняно з тим, в якому вона земельну ділянку в оренду одержала.

Разом з тим, у грудні 2012 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулась до господарського суду Полтавської області з позовною заявою про визнання відповідного рішення Кременчуцької міської ради частково недійсним, відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання права користування.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 14.03.2013 у справі № 18/2459/12 (залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.05.2013 та постановою Вищого господарського суду України від 01.07.2013) за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Кременчуцької міської ради зокрема визнано недійсними вказані пункти рішення Кременчуцької міської ради від 27.11.2012 "Про розірвання договорів оренди землі".

У даному рішенні було встановлено, що виконавчий комітет Кременчуцької міської ради вирішував питання щодо надання дозволів на спорудження об'єктів містобудування, та реалізував ці повноваження шляхом прийняття рішення від 06.07.2007 № 665. Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 розпочала будівництво торгових павільйонів ще до укладання договору оренди земельної ділянки від 24.12.2010 на підставі дозвільних документів, які були їй видані уповноваженими органами до укладання вказаного договору, та відповідно до вимог чинного законодавства.

Так, положеннями ст. 31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (в редакції Закону на дату прийняття виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Полтавської області 06.07.2007 рішення № 665 "Про дозвіл фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 на будівництво комплексу торгових павільйонів замість стаціонарних малих архітектурних форм на території ринку по АДРЕСА_1") до власних (самоврядних) повноважень органів сільських, селищних, міських рад було віднесено надання дозволу на спорудження об'єктів містобудування незалежно від форм власності.

Отримавши дозвіл на будівництво комплексу торгових павільйонів фізична особа-підприємець ОСОБА_4 13.02.2008 отримала від управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради архітектурно-планувальне завдання № 21 на проектування нового будівництва об'єкта архітектури - комплексу торгових павільйонів замість стаціонарних малих архітектурних форм на території ринку по АДРЕСА_1.

Відповідно до виданого архітектурно-планувального завдання ПП "Фірма Влан" розробила робочий проект "Комплекс торговельних павільйонів замість стаціонарних малих архітектурних форм на території ринку по АДРЕСА_1, який 04.03.2009 погоджено управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, про що видано Погодження № 66, відповідно до якого робочий проект відповідає вимогам архітектурно-планувального завдання та рекомендований до затвердження. Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Полтавській області 30.06.2009 видано висновок № 16/27.05.09-044 державної екологічної експертизи щодо робочого проекту.

Заступником міського голови 15.05.2009 погоджено заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про наміри щодо будівництва дахової котельні комплексу торгових павільйонів замість стаціонарних малих архітектурних форм.

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області 16.09.2009 видано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 дозвіл на виконання будівельних робіт № 84Г-09, яким дозволено виконання будівельних робіт з будівництва комплексу торгових павільйонів замість стаціонарних малих архітектурних форм на території ринку по АДРЕСА_1.

Враховуючи викладене та беручи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, відповідно до яких переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, з огляду на положення ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів про те, що відповідач розпочав будівництво торгових павільйонів ще до укладання договору оренди земельної ділянки від 24.12.2010 на підставі дозвільних документів, які були їй видані уповноваженими органами до укладання вказаного договору, та відповідно до вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим спірний об'єкт не можна визнати самочинним будівництвом у розумінні ст. 376 Цивільного кодексу України.

Посилання скаржника на те, що будівництво комплексу торгових павільйонів здійснено без відповідного документа на право виконувати будівельні роботи, оскільки дозвіл на виконання будівельних робіт № 84Г-09 видано відповідачу після закінчення строку дії дозволу на будівництво, наданого рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області 06.07.2007 № 665, а відповідач із заявою про поновлення дозволу не звертався, колегія суддів касаційної інстанції вважає помилковими з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 Прикінцевих положень Закону України від 16.09.2008 № 509-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву" дозвіл на будівництво об'єкта містобудування, вихідні дані (архітектурно-планувальне завдання та технічні умови щодо інженерного забезпечення) та дозвіл на виконання будівельних робіт, отримані до набрання чинності підпунктів, вказаних у першому реченні цього пункту, зберігають чинність протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом, а щодо об'єктів містобудування, будівництво яких розпочато, - до завершення їх будівництва.

Враховуючи, що дозвіл на будівництво об'єкта містобування видано виконавчим комітетом 06.07.2007, а Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву" набрав чинності 14.10.2008, з огляду на положення п. 1 Прикінцевих положень зазначеного Закону термін дії дозволу на будівництво комплексу торгових павільйонів та архітектурно-планувального завдання було автоматично продовжено до 14.10.2010, а тому дозвіл на виконання будівельних робіт № 84Г-09 був виданий Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області на законних підставах.

Доводи скаржника про те, що земельна ділянка, на якій збудовано спірний об'єкт не була відведена для цієї мети, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки, як вже було зазначено, у рішенні господарського суду Полтавської області від 14.03.2013 у справі № 18/2459/12 встановлено, що відповідач розпочав будівництво торгових павільйонів ще до укладання договору оренди земельної ділянки від 24.12.2010 на підставі дозвільних документів, які були їй видані уповноваженими органами до укладання вказаного договору, та відповідно до вимог чинного законодавства.

З огляду на викладене та беручи до уваги дозвіл Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області від 16.09.2009 на виконання будівельних робіт № 84Г-09, колегія суддів касаційної інстанції не вбачає підстав для скасування рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів у даній справі, оскільки в межах касаційного провадження скаржником не доведено порушення або неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а викладені у касаційній скарзі доводи не спростовують висновки місцевого та апеляційного господарських судів.

Керуючись ст.ст. 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 19.12.2016 - без змін.

Головуючий суддя Могил С.К.
Судді: Корнілова Ж.О.
Грек Б.М.