ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2017 року Справа № 904/9822/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кузнецова В.О.

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.,

секретар судового засідання: Пінчук Є.С.

за участю сторін:

від позивача: Гусакова О.Б., довіреність №б/н від 03.02.2017 р., представник,

від відповідача: Галасун Г.І., довіреність №49 від 23.12.2016 р., представник; Розумовський В.В., довіреність №44 від 23.12.2016 р., представник,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.12.2016 р. у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал", м. Дніпро

до дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" ПАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", м.Дніпро в особі філії "Новоселівська дорожня експлуатаційна дільниця", м.Новомосковськ, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості

та за зустрічним позовом дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" ПАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", м.Дніпро в особі філії "Новоселівська дорожня експлуатаційна дільниця ", м.Новомосковськ, Дніпропетровська область

до відповідача-1 товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал", м.Дніпро

відповідача-2 товариства з обмеженою відповідальністю "Резерв Ойл", м. Дніпро

про визнання недійсним договору відступлення права вимоги

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.12.2016 р. у даній справі (суддя Ярошенко В.І.) у задоволенні первісного позову відмовлено повністю. Провадження у справі щодо відповідача-2 за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Резерв-Ойл" припинено. Зустрічний позов задоволено повністю. Визнано недійсним договір про відступлення права вимоги №77 від 26.12.2014 р., укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Резерв-Ойл" та товариством з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал" в частині відступлення права вимоги боргу за договором поставки від 06.06.2013 р. № 06/06-13. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал" на користь Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Новоселівська дорожньо-експлуатаційна дільниця" Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 1 378,00 грн.

Згадане рішення обґрунтовано посиланням на те, що договір № 77 про відступлення права вимоги (цесії) від 26.12.2014 р., який укладено між товариством з обмеженою відповідальністю "Резерв-Ойл", суперечить умовам п.9.8. договору поставки від 06.06.2013 р. щодо заборони передавати свої зобов'язання за договором поставки третім особам без письмової згоди іншої особи.

Не погодившись з даним рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення господарського суду скасувати, прийняти нове рішення про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог .

Скаржник зазначає, що спірний договір відступлення права вимоги було частково виконано Дочірнім підприємством "Автомобільні дороги України" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" шляхом часткової сплати на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал" заборгованості у розмірі 200 597,42 грн. Крім того, сторони підписали акт звірки взаєморозрахунків з новим кредитором - товариством з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал", в якому підтверджується факт заборгованості перед останнім. Отже, вчинивши зазначені дії, Дочірнє підприємство "Автомобільні дороги України" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" погодило спірний договір.

09.12.2014 р. на відступлення права вимоги первісним боржником надано згоду за вих.№76-1, яка була підписана директором ДП "Дніпропетровський облавтодор" та завірена печаткою підприємства. Оригінал зазначеної згоди було вилучено у позивача на підставі ухвали слідчого судді від 25.06.2015 р.

Скаржник вважає, що п.9.8 договору відступлення права вимоги сторони обмежили передачу своїх обов'язків. Заборону передачі права вимоги зазначений пункт не містить.

На думку скаржника, відсутні правові підстави для визнання договору відступлення права вимоги недійсним, що оскаржується особою, якою не доведено порушення її прав і законних інтересів.

У постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 р. у справі № 6-94цс13 зроблено висновок, відповідно до якого однією з обов'язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв'язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, у суду немає правових підстав для задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу дочірнє підприємство "Дніпропетровський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду залишити без змін, оскільки вважає, що судом першої інстанції надано правильну оцінку встановленим у даній справі обставинам та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Резерв Ойл" не забезпечило в судове засідання явку повноважного представника, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів вважає, що неявка представника товариства з обмеженою відповідальністю "Резерв Ойл" не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дочірнє підприємство "Дніпропетровський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" у поданому клопотанні просить витребувати у товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал" докази щодо отримання від дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" електронною поштою листа від 09.12.2014 р. № 76-1 "Щодо надання згоди на відступлення права вимоги" або з урахуванням обмеженого терміну розгляду даної справи судом, зобов'язати директора товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал" Воскобойнікова А.С. або представника цього товариства в судовому засіданні довести наявність (в електронному вигляді) листа від 09.12.2014 р. № 76-1 "Щодо надання згоди на відступлення права вимоги" в електронній скриньці за електронною адресою, явка використовується товариством для листування в мережі Інтернет, шляхом безпосереднього входу до такою електронної скриньки з технічного пристрою (ноутбука, смартфона або іншого технічного пристрою) та демонстрації суду і іншій стороні судового процесу факту наявності електронної копії листа від 09.12.2014 р. № 76-1.

У п.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 N 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 101 ГПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК України покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття. До згаданих підстав належить, зокрема, необґрунтоване відхилення судом першої інстанції клопотань сторін про витребування господарським судом доказів у порядку статті 38 ГПК. У такому разі суд апеляційної інстанції за відповідним клопотанням сторони самостійно витребує необхідні додаткові докази.

З урахуванням наведеного, клопотання Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" не підлягає задоволенню, оскільки заявник належним чином не обґрунтував неможливість подання додаткових доказів суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього, а також не надав доказів звернення до господарського суду з клопотанням про витребування додаткових доказів.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність оскарженого рішення нормам матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

06.06.2013 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Резерв-Ойл" (постачальник) та Філією "Новоселівська дорожня експлуатаційна дільниця" Дочірнім підприємством "Дніпропетровський облавтодор" публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (покупець) було укладено договір поставки № 06/06-13, за умовами якого постачальник зобов'язався поставляти узгодженими партіями, протягом дії даного договору, у власність покупця нафтопродукти (товар), а покупець зобов'язується приймати та оплачувати товар, за умовами цього договору (п.1.1.договору).

Предметом поставки - є бітум нафтовий дорожній марки 60/90, конкретно зазначається в специфікаціях (додаток № 1) до цього договору (п.1.1.1. договору).

Специфікація (Додаток № 1) - невід'ємна частина даного договору, має дату, порядковий номер і підтверджує узгодження сторонами асортименту, номенклатури, ціни, вартості партії, строків поставки партії товару, що поставляється по даному договору та інших відомостей. Специфікація оформлюється та погоджується сторонами на кожну окрему партію товару (п.1.1.2. договору).

06.06.2013 р. сторонами було складено та підписано специфікацію № 1 до договору поставки, в якій погоджено поставку бітуму нафтового дорожнього 60/90 у кількості 28,840 т на загальну суму 256 676 грн. Умови оплати партії товару: покупець сплачує постачальникові 100% передплату вартості партії товару й компенсації вартості її транспортування, у строк 1 банківського дня з моменту отримання рахунку від постачальника. Строк поставки товару до 07.06.2013 р.

06.06.2013 р. постачальник виставив покупцю рахунок фактуру № СФ-0000069 на суму 266539,28 грн. на оплату бітуму нафтового дорожнього марки 60/90 та автотранспортних послуг.

06.06.2013 р. постачальник поставив, а покупець прийняв товар та автотранспортні послуги на загальну суму 266 539,28 грн., про що свідчить видаткова накладна № РН-0000072, підписаною обома сторонами та скріпленою печаткою підприємств.

26.12.2014 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Резерв-Ойл" (цедент, первісний кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал" (цесіонарій, новий кредитор) було укладено договір № 77 відступлення права вимоги (цесії).

Згідно п.1 договору відступлення права вимоги, в порядку та на умовах, визначених цим договором, цедент відступає цесіонарієві, а цесіонарій набуває право вимоги, належне цедентові, і стає кредитором за договорами, які були укладені між цедентом та ДП "Дніпропетровський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", у тому числі й за договором поставки № 06/06-13 від 06.06.2013 р. на суму 185 412,98 грн. (перелік договорів, за якими відступлене право вимоги наведене в п.1 договору про відступлення права вимоги).

Загальна сума боргу за договором про відступлення права вимоги складає 2 762 133,03 грн.

У пункті 2.1 договору про відступлення права вимоги сторони погодили, що до цесіонарія переходить зазначене вище право вимоги цедента в обсязі та на умовах, які існували на момент укладання договору про відступлення права вимоги.

Право вимоги, що відступається цесіонарієві, засвідчується господарськими договорами, специфікаціями, актами, іншими первинними бухгалтерськими документами, тощо (п.3 договору про відступлення права вимоги).

Відповідно до п. 4 договору про відступлення права вимоги, копії документів, визначених у п.3 цього договору, та документована інформація, яка є важливою для здійснення права вимоги, яке відступає цедент за цим договором, передаються цедентом цесіонарію в момент підписання сторонами цього договору і є його невід'ємною частиною.

За актом прийому-передачі від 26.12.2014 р., підписаному між сторонами, згідно договору № 77 відступлення права вимоги (цесії) від 26.12.2014 р., цедент передав, а цесіонарій прийняв документи, зокрема, договір № 06/06-13 від 06.06.2013 р., специфікацію від 06.06.2013 р. № 1, рахунок-фактуру від 06.06.2013 р. № СФ-0000069, видаткову накладну від 06.06.2013 р. № РН-0000072, товарно-транспортну накладну від 06.06.2013 р. № 0072 та довіреність від 06.06.2013 р. №177

У зв'язку з невиконанням Дочірнім підприємством "Дніпропетровський облавтодор" публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" умов договору щодо своєчасної та повної оплати поставленого товару, товариство з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал", як новий кредитор за договором відступлення права вимоги, звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з боржника заборгованості у розмірі 185 412,98 грн.

В свою чергу, Дочірнє підприємство "Дніпропетровський облавтодор" публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" звернулося із зустрічним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал" та товариства з обмеженою відповідальністю "Резерв - Ойл" про визнання недійсним договору відступлення права вимоги.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для задоволення первісних та зустрічних позовних вимог, колегія суддів враховує наступне.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

За ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов'язанні, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.ст.514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

З аналізу наведених норм вбачається, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов'язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів, однак сторони мають право додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі.

Тобто, відсутність згоди боржника на заміну кредитора у зобов'язанні, якщо обов'язковість такої згоди передбачено договором, є підставою для визнання недійсним на підставі ч. 1 ст. 203 ЦК України договору про відступлення права вимоги, оскільки він суперечить вимогам ч. 1 ст. 516 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 р. у справі № 3-43гс15.

Відповідно ч. 1 ст. 111-28 ГПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Відповідно до п.9.8. договору поставки сторони не мають права передавати свої зобов'язання за даним договором третім особам без письмової згоди іншої сторони.

Таким чином, сторони у договорі поставки врегулювали порядок заміни кредитора у договорі шляхом отримання письмової згоди боржника.

Матеріали справи не містять доказів належного узгодження з боржником відступлення права вимоги.

Отже, договір про відступлення права вимоги суперечить умовам п.9.8. договору поставки, стосовно заборони передавати свої зобов'язання за договором поставки третім особам без письмової згоди іншої сторони.

Наведені обставини свідчать про наявність порушень закону при заміні кредитора у зобов'язані, а саме ч.1 ст.516 ЦК України, що є підставою для визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договором поставки № 06.06.2013 р. № 06/06-13.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника про часткову сплату заборгованості за спірним договором відступлення права вимоги, оскільки в платіжному дорученні № 2269 від 08.04.2015 р. зазначено про сплату 200 597,42 грн. кредиторської заборгованості за отриману продукцію згідно договору про відступлення права вимоги.

Матеріали справи не містять, а позивачем не надано доказів сплати заборгованості за договором поставки № 06/06-13 від 06.06.2014 р.

Крім того, листом вих.№ 55 від 17.10.2016 р. товариство з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал" повідомило господарський суд Дніпропетровської області, що у зв'язку з тим, що у платіжному дорученні № 2269 від 08.04.2015 р. про сплату 200 597,42 грн. за поставлений товар, не було письмового підтвердження із зазначенням реквізитів договорів поставки, які перераховуються в договорі цесії, призначена сума була зарахована в рахунок заборгованості за поставлену продукцію філії "Верхньодніпровський райавтодор", згідно п.6.10 договору поставки № 04/06-13 від 04.06.2013 р. (а.с.60).

Відносно доводів скаржника про підписання сторони підписали акт звірки взаєморозрахунків з новим кредитором - товариством з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал", що свідчить про погодження ДП "Дніпропетровський облавтодор" умов договору відступлення права вимоги, колегія суддів вважає їх безпідставними, так як цей акт звірки жодним чином не може підтверджувати надання письмової згоди на відступлення права вимоги відповідно до умов п.9.8. договору поставки від 06.06.2013 р. № 06/06-13, оскільки головний бухгалтер відповідача не має відповідних повноважень щодо надання письмової згоди, передбаченої п.9.8. договору.

Щодо посилання скаржника про те, що п.9.8. договору відступлення права вимоги сторони обмежили передачу своїх обов'язків, заборону передачі права вимоги зазначений пункт не містить, колегія суддів враховує таке.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Пунктом 9.8. договору поставки сторони обмежили передачу зобов'язань за даним договором третім особам без письмової згоди іншої сторони.

Отже, сторони у договорі поставки врегулювали порядок заміни кредитора у договору шляхом отримання письмової згоди боржника.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника про те, що 09.12.2014 р. на відступлення права вимоги первісним боржником надано згоду за вих.№76-1, яка була підписана директором ДП "Дніпропетровський облавтодор" та завірена печаткою підприємства, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження наведених обставин.

Доводи скаржника щодо вилучення оригіналу листа № 76-1 від 09.12.2014 р. під час обшуку товариства з обмеженою відповідальністю "Резерв-Ойл" при розслідуванні в кримінальному провадженні безпідставні, тому, що листами від 19.09.2016 р. № 17/13067 вих16 та від 03.10.2016 р. № 17/1-3233вих16 слідчим в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області у відповідь на запит ДП "Дніпропетровський облавтодор" повідомлено про відсутність листа від 09.12.2014р. №76-1 під час вилучення документів у товариства.

Наведене також підтверджується протоколом огляду документів, що виявлено в рамках розслідування кримінального провадження № 0000051 від 25.06.2014 р. під час обшуку в товаристві з обмеженою відповідальністю "Резерв Ойл" 22.07.2015 р. та протоколом обшуку документів у ДП "Дніпропетровський облавтодор" від 07.04.2015 р. за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0600051.

Щодо посилання скаржника на постанову Верховного Суду України від 25.12.2013 р. у справі № 6-94цс13, колегія суддів враховує наступне.

У зазначеній вище постанові Верховного Суду України зазначено, що відповідно до ст.15 ЦК України та ст.3 ЦПК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавців у зв'язку з відсутністю в договорах оренди умов, передбачених ст.15 Закону України від 06.10.1998 р. №161-XIV "Про оренду землі", визначити істотність цих умов, а також з'ясувати у чому саме полягає порушення їхніх законних прав.

У постанові Вищого господарського суду України від 02.12.2015 р. у справі №910/6098/14, висловлено правову позицію, що за змістом ст.1 ГПК України та ст.15 ЦК України право на звернення до господарського суду з позовом процесуальний закон пов'язує з наявністю суб'єктивного матеріального права та інтересу, що порушуються або визнаються, та на захист якого подано позов. За наявності такого права та інтересу спір підлягає розгляду судом по суті, а порушене право підлягає захисту. Водночас відсутність права та охоронюваного законом інтересу у заявника або недоведеність факту його порушення є підставою для відмови в позові.

Частиною 1 статті 1 ГПК України встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні позову.

Як роз'яснено у п.2.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", якщо чинне законодавство прямо не визначає кола осіб, які можуть бути позивачами у справах, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, господарському суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви слід керуватися правилами статей 1 і 2 ГПК. Отже, крім учасників правочину (сторін за договором), а в передбачених законом випадках - прокурора, державних та інших органів позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку під час укладення спірного договору відступлення права вимоги за договором поставки № 06.06.2013 р. № 06/06-13 були порушені майнові права та охоронювані законом інтереси позивача за зустрічним позовом, оскільки без письмової згоди останнього відбулася заміна сторони договірного зобов'язання, внаслідок чого порушено його право на свободу договору у виборі контрагента та умов договору, які гарантовані ст.627 ЦК України та права на виконання своїх зобов'язань належними сторонами відповідно до ст.527 ЦК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 статті 80 ГПК України господарський, суд припиняє провадження у справі, якщо припинено діяльність суб'єкта господарювання, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Згідно з п. 4.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" за наявності відомостей про припинення діяльності суб'єкта господарювання, який є стороною у справі, господарському суду слід враховувати таке. Відповідно до частини сьомої статті 59 ГПК України суб'єкт господарювання вважається ліквідованим з дня внесення до державного реєстру запису про припинення його діяльності. Отже, при вирішенні питання щодо припинення провадження у справі на підставі пункту 6 частини першої статті 80 ГПК господарський суд повинен перевірити відповідні відомості в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

29.07.2016 р. відбулася реєстрація припинення юридичної особи - товариства з обмеженою відповідальністю "Резерв-Ойл", а тому місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для припинення провадження 29.07.2016 р. відбулася реєстрація припинення юридичної особи - товариства з обмеженою відповідальністю "Резерв-Ойл", а тому місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для припинення провадження у справі відносно цього підприємства на підставі п.6 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Встановивши наявність підстав для визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, колегія суддів приходить до висновку про відхилення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал" про стягнення з Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" заборгованості у розмірі 185 412,98 грн.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, прийнятого з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103,105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал" відмовити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.12.2016 р. у справі №904/9822/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом 20 днів.

Постанова складена у повному обсязі 20.03.2017 р.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді Л.А.Коваль

А.Є.Чередко