РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2017Справа №910/24234/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Лісандра»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Петрол-Сервіс»
простягнення 1073822 грн. 60 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Старовойтова Д.А. - представник за довіреністю № 16-фл від 27.12.2016;

від відповідача: Ступак А.Ю. - представник за довіреністю б/н від 26.12.2016.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

29.12.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Лісандра» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрол-Сервіс» про стягнення 1073822 грн. 60 коп.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що відповідач в порушення норм законодавства України та укладеного між сторонами Договору поставки № П-16 від 10.02.2016 не сплатив позивачу попередню оплату у сумі 1073822 грн. 60 коп. за товар (70% вартості товару), погоджений сторонами у Додатку № 1 від 10.02.2016 до Договору поставки № П-16 від 10.02.2016, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму попередньої оплати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.01.2017 (суддя Головатюк Л.Д.) порушено провадження у справі № 910/24234/16, розгляд справи призначено на 01.02.2017.

Судове засідання, призначене на 01.02.2017, не відбулось.

Внаслідок проведеного повторного автоматизованого розподілу судових справ, справу № 910/24234/16 передано на розгляд судді Отрош І.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2017 справу № 910/24234/16 прийнято до провадження суддею Отрош І.М., розгляд справи призначено на 07.03.2017.

У судовому засіданні 07.03.2017 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому не заперечив щодо невиконання ним обов'язку зі сплати попередньої оплати за Договором поставки № П-16 від 10.02.2016 у розмірі 1073822 грн. 60 коп., втім зазначив, що не сплатив позивачу вказані грошові кошти, у зв'язку з відсутністю фінансової можливості їх сплатити.

Представник позивача у судовому засіданні 07.03.2017 надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 07.03.2017 надав усні пояснення по справі, проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 07.03.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

10.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Лісандра» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Петрол-Сервіс» (покупець) укладено Договір поставки № П-16, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупцю продукцію, зазначену у п. 2.1 договору, а покупець - прийняти та оплатити продукцію в асортименті, кількості та за цінами, викладеними у додатках до цього договору, які є його невід'ємними частинами.

Відповідно до п. 1.4 Договору поставки № П-16 від 10.02.2016 поставка продукції здійснюється окремими партіями. Найменування, одиниці виміру та загальна кількість продукції, її часткове співвідношення (асортимент, номенклатура) кожної партії продукції узгоджується сторонами шляхом оформлення замовлень на поставку продукції або у додатках до Договору відповідно до умов, визначених цим договором.

Згідно з п. 2.1 Договору поставки № П-16 від 10.02.2016 найменування, одиниці виміру та загальна кількість продукції, що є предметом поставки за цим договором, її часткове співвідношення (асортимент, номенклатура) визначається у відповідному замовленні покупця або узгоджується сторонами у відповідних додатках до цього договору.

Відповідно до п. 2.2 Договору поставки № П-16 від 10.02.2016 фактична кількість, асортимент та розфасування продукції, що підлягає поставці покупцю, узгоджується сторонами в момент отримання постачальником попередньої оплати згідно з умовами договору або в момент підписання відповідних додатків до договору.

Згідно з п. 4.1 Договору поставки № П-16 від 10.02.2016 поставка продукції здійснюється окремими партіями, відповідно до наданого покупцем та схваленого продавцем замовлення на поставку продукції, або/чи відповідного додатку.

Відповідно до п. 4.4 Договору поставки № П-16 від 10.02.2016 підтверджений сторонами асортимент та кількість продукції в кожній партії вказується в додатках до даного договору.

Згідно з п. 6.2 Договору поставки № П-16 від 10.02.2016 датою поставки і датою переходу права власності та всіх ризиків є: при передачі продукції на складі постачальника або покупця - дата накладної на відпуск продукції покупцю, яка видається постачальником; при передачі продукції транспортній організації для доставки покупцю - дата товарно-транспортної накладної щодо передачі продукції зазначеному перевізнику.

Відповідно до п. 7.1 Договору поставки № П-16 від 10.02.2016 ціна на продукцію встановлюється в національній валюті України - гривнях і вказується в додатках до цього договору. які є його невід'ємними частинами. Вартість тари, упакування та маркування продукції внесено в її ціну.

Відповідно до п. 7.5 Договору поставки № П-16 від 10.02.2016 датою оплати продукції є дата зарахування коштів, сплачених покупцем за поставлену партію товару, на розрахунковий рахунок постачальника.

Згідно з п. 7.7 Договору поставки № П-16 від 10.02.2016 оплата за партію товару здійснюється: 70% вартості партії товару сплачується покупцем в якості попередньої оплати на підставі наданого постачальником рахунку протягом 5 (п'яти) календарних днів з дати підписання договору; 30% вартості партії продукції сплачується покупцем протягом 10 (десяти) календарних днів з дати отримання покупцем відповідної партії продукції.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою вказаний правочин є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

З аналізу Договору поставки № П-16 від 10.02.2016 вбачається, що він є рамковим договором, тобто таким, що укладений з метою багаторазового застосування, який містить загальні умови поставки товару постачальником, та при цьому погодження істотних умов (найменування товару, кількість, вартість, тощо) кожного окремого зобов'язання з поставки товару повинно здійснюватись шляхом укладення між сторонами, зокрема, відповідних додатків.

Судом встановлено, що 10.02.2016 між сторонами укладено Додаток № 1 до Договору поставки № П-16 від 10.02.2016, відповідно до якого постачальник зобов'язався поставити покупцю товар, найменування, кількість, ціна та загальна вартість якого (на суму 1534032 грн. 29 коп.) погоджена сторонами у п. 1 вказаного Додатку.

Відповідно до п. 2 Додатку № 1 від 10.02.2016 до Договору поставки № П-16 від 10.02.2016 загальна сума договору відповідно до п. 7.1. договору з урахуванням ПДВ становить 1534032 грн. 29 коп.

Згідно з п. 3 Додатку № 1 від 10.02.2016 до Договору поставки № П-16 від 10.02.2016 покупець здійснює оплату партії продукції в якості попередньої оплати на підставі наданого постачальником рахунку протягом 5 (п'яти) календарних днів з дати підписання договору у розмірі 70% вартості партії продукції, що становить 1073822 грн. 60 коп.

Відповідно до п. 4 Додатку № 1 від 10.02.2016 до Договору поставки № П-16 від 10.02.2016 покупець здійснює оплату партії продукції в розмірі 30% вартості партії продукції, що становить 460209 грн. 69 коп., протягом 10 (десяти) календарних днів з дати отримання покупцем відповідної партії продукції.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивачем було виставлено відповідачу рахунок-фактуру № Р-П-16 від 11.02.2016 на суму 1073822 грн. 60 коп. (70% вартості погодженого між сторонами товару, відповідно до п. 3 Додатку № 1 від 10.02.2016 до Договору поставки № П-16 від 10.02.2016).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, враховуючи умови п. 3 Додатку № 1 від 10.02.2016 до Договору поставки № П-16 від 10.02.2016 та дату підписання сторонами договору поставки (10.02.2016), суд дійшов висновку, що відповідач повинен був здійснити попередню оплату товару у розмірі 1073822 грн. 60 коп. у строк до 15.02.2016 (включно).

Судом встановлено, що відповідач не здійснив позивачу попередню оплату у сумі 1073822 грн. 60 коп. за Договором поставки № П-16 від 10.02.2016, про що зазначив відповідач у відзиві на позовну заяву, поданому у судовому засіданні 07.03.2017 (у зв'язку відсутністю фінансової можливості).

Судом встановлено, що позивач не здійснив поставку товару відповідачу за Договором поставки № П-16 від 10.02.2016 (за Додатком № 1 від 10.02.2016) - відповідно до пояснень позивача, викладених у позовній заяві. При цьому, сторонами не надано суду доказів поставки товару відповідачу (видаткової накладної, акту приймання-передачі товару, тощо).

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд стягнути з відповідача несплачену ним суму попередньої оплати (70% вартості товару), що становить 1073822 грн. 60 коп.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ст. ст. 525, 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного (господарського) законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Окремим видом зобов'язання є договір поставки, до якого застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін ( ч. 2 ст. 712 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Статтею 663 ЦК України визначено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Таким чином, двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов'язків. Тобто, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов'язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов'язаний здійснити оплату речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

Отже, з укладенням між позивачем та відповідачем Договору поставки № П-16 від 10.02.2016 (Додатку № 1 від 10.02.2016 до Договору поставки № П-16 від 10.02.2016) відповідач прийняв на себе обов'язок здійснити попередню оплату вартості товару у сумі 1073822 грн. 60 коп. протягом 5 днів з дати підписання договору поставки та остаточно здійснити оплату товару у повному обсязі протягом 10 календарних днів з дати фактичного отримання товару від позивача, а позивач зобов'язався поставити відповідачу товар на умовах вказаного договору (в строк, що не перевищує 7 робочих днів від дати затвердження замовлення покупця, відповідно до п. 5.4 договору поставки).

Як встановлено судом, відповідач повинен був здійснити попередню оплату товару у розмірі 1073822 грн. 60 коп. у строк до 15.02.2016 (включно), однак не виконав свого обов'язку зі сплати попередньої оплати у сумі 1073822 грн. 60 коп.

При цьому, судом встановлено, що відповідно до п. 12.1 Договору поставки № П-16 від 10.02.2016 договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками сторін та дії до 31.12.2016, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання покупцем своїх зобов'язань щодо оплати продукції відповідно до п. 7.7 договору.

Таким чином, станом на дату розгляду справи у суді строк дії Договору поставки № П-16 від 10.02.2016 закінчився.

Втім, суд зазначає, що зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (стаття 598 Цивільного кодексу України, стаття 202 Господарського кодексу України), перелік цих підстав наведено у статтях 599 - 601, 604 - 609 Цивільного кодексу України, зокрема зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК).

Суд зазначає, що серед підстав, наведених у ст.ст. 599-601, 604-609 Цивільного кодексу України, відсутня така підстава для припинення зобов'язання як закінчення строку дії договору.

При цьому, враховуючи характер договору поставки, укладеного між сторонами, а саме те, що він укладений щодо невизначеного наперед кола зобов'язань (щодо невизначеної кількості поставок), які безпосередньо виникають з моменту погодження істотних умов поставки кожної партії товару (шляхом укладення сторонами додатків з такими умовами при замовленні кожної партії товару), суд зазначає, що строк дії договору стосується саме погодження сторонами періоду часу, протягом якого між сторонами можуть виникати зобов'язання з кожної окремої поставки шляхом погодження відповідних додатків до договору, а не чинності тих зобов'язань, які вже виникли в межах строку дії договору.

Разом з тим, підставою позову у даній справі є невиконання відповідачем свого обов'язку щодо здійснення попередньої оплати.

Суд зазначає, що відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту прав є примусове виконання обов'язку в натурі, що кореспондується зі способом захисту, передбаченим ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України - присудження до виконання обов'язку в натурі.

Таким чином, за загальним правилом, особа має право на захист свого права, порушеного внаслідок невиконання іншою стороною обов'язків за договором, шляхом звернення до суду з позовом про зобов'язання її контрагента вчинити дії, від виконання яких така особа ухиляється.

Водночас, способи захисту прав можуть бути конкретизовані у відповідних нормах закону, які регулюють конкретні правовідносини з урахуванням особливостей порушеного права.

Як встановлено судом, правовідносини між сторонами виникли у зв'язку з укладенням договору поставки, а спір виник у зв'язку з невиконанням покупцем обов'язку з проведення попередньої оплати за товар.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов'язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Законом (ст. 693, 538 ЦК України) встановлений особливий порядок (способи) захисту продавцем своїх прав, у випадку нездійснення покупцем попередньої оплати товару, а саме: зупинення виконання свого обов'язку з поставки товару, відмова від свого обов'язку з поставки товару частково або у повному обсязі; у випадку поставки продавцем товару за відсутності здійснення покупцем попередньої оплати за товар - стягнення з покупця суми попередньої оплати.

Таким чином, закон встановлює особливий механізм захисту прав продавця у правовідносинах з поставки товару у випадку невиконання покупцем обов'язку з проведення попередньої оплати шляхом визначення альтернативних способів захисту, які продавець має право обирати на власний розсуд.

Отже, у зв'язку з невиконанням відповідачем свого обов'язку щодо здійснення попередньої оплати за Договором поставки № П-16 від 10.02.2016 (Додатком № 1 від 10.02.2016 до Договору поставки № П-16 від 10.02.2016) у розмірі 1073822 грн. 60 коп., позивач має право зупинити виконання свого обов'язку з поставки товару до моменту проведення попередньої оплати, відмовитись від свого обов'язку з поставки товару частково або у повному обсязі чи стягнути з відповідача суму несплаченої відповідачем (покупцем) попередньої оплати у випадку виконання позивачем (покупцем) свого обов'язку з поставки товару.

При цьому, продавець має право вимагати здійснення попередньої оплати у даних правовідносинах лише у випадку виконання ним обов'язку із поставки товару, враховуючи характер зустрічності виконання за договором поставки та імперативних приписів вище вказаних норм.

Однак, як встановлено судом, позивач не поставив відповідачу товар за Договором поставки № П-16 від 10.02.2016 (Додатком № 1 від 10.02.2016 до Договору поставки № П-16 від 10.02.2016).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на встановлені обставини у справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача попередньої оплати, та відповідно про відмову у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Лісандра» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрол-Сервіс» про стягнення попередньої оплати у розмірі 1073822 грн. 60 коп.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 16.03.2017

Суддя І.М. Отрош