ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.03.2017 Справа № 904/1549/17

За позовом Приватного підприємства науково-виробнича фірма "Левікон", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Тьюб", м.Нікополь

Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором підряду у розмірі 167 478, 76 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - ОСОБА_2, керівник, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 06.02.2014 року;

від відповідача - не з'явився.

Суть спору:

Приватне підприємство науково-виробнича фірма "Левікон" (далі - позивач) звернулось з позовом до господарського суду Дніпропетровської області, у якому просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Тьюб" (далі - відповідач) на свою користь заборгованість за договором №20160475 від 29.07.16р. у розмірі 167 478, 76 грн., з яких: 162 000, 00 грн. основний борг, 1 078, 52 грн. 3% річних, 4 400, 24 грн. інфляційні.

Відповідач у судове засідання не зявився, відзив на позов та документи на вимоги суду не надав. Про час та дату розгляду спору повідомлений належним чином, оскільки в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення, що підтверджує отримання відповідачем ухвали про виклик у судове засідання.

Згідно ст. 75 ГПК України суд вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст.85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

29.07.2016 року між позивачем (підрядником) та відповідачем (замовником) укладено договір №20160475 (далі - Договір), відповідно до умов якого підрядник зобовязується виконати роботи за завданням замовника, а замовник зобовязується прийняти та сплатити роботу, що виконана в обсягах та на умовах Договору (п.1.1 Договору).

Робота, що виконується підрядником, зазначена у Додатку №2 (технічне завдання), строк виконання зазначений в Додатку №1 (календарний план), які є невідємною частиною Договору.

Відносини, що виникли між сторонами на підставі зазначеного вище Договору, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно п.4.1 Договору оплата робіт підрядника здійснюється відповідно до Додатку №2 в обсягах 162 000, 00 грн., в т.ч.20% - 27 000, 00 грн.

За умовами пункту 5.1 Договору замовник здійснює оплату після підписання актів здачі-приймання робіт уповноваженими представниками сторін після виконання робіт згідно Додатка №1 та виставлення підрядником відповідних рахунків протягом 60 календарних днів.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, суд зазначає, що на виконання умов Договору позивачем виконано обумовлені Договором роботи, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом здавання-приймання проектно-вишукувальної продукції від 14.09.16р. з підписами та відбитками печатки підприємств обох сторін (а.с.15), проте відповідач взяті на себе зобовязання в частині повної та своєчасної оплати вартості виконаних підрядником робіт не виконав, у звязку із чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 162 000, 00 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивач нарахував відповідачу 3% річних за період з 14.11.16р. по 02.02.17р. у розмірі 1 078, 52 грн., а також інфляційні за період з листопада 2016 року по січень 2017 року у розмірі 4 400, 24 грн.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування 3% річних, суд визнає їх обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Викладене є підставою для задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України сплата судового збору покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 44, 49, 75, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Тьюб" (52301, Дніпропетровська область, м.Нікополь, пр. Трубників, буд.56; ) на користь Приватного підприємства науково-виробнича фірма "Левікон" (49000, м. Дніпро, вул. Малиновського, 8/192; ) суму 162 000, 00 грн. основного боргу, 1 078, 52 грн. 3% річних, 4 400, 24 грн. інфляційних, 2 512, 18 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя А.В. Суховаров

Повний текст рішення підписаний 21.03.2017