ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2017 р. Справа № 917/159/17

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (вул. Козака, буд.2-а, м. Полтава, 36020)

до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (вул. Комарова, буд.2-А, м. Полтава, 36008)

про стягнення 2 045 004,44 грн.

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

в судовому засіданні 28.02.2017р.:

від позивача ОСОБА_1;

від відповідача ОСОБА_2;

в судовому засіданні 14.03.2017р.:

від позивача ОСОБА_1;

від відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

Розглядається позовна заява про стягнення 2045004,44 грн., у тому числі 1224350,72 грн. пені, 690819,95 грн. інфляційних, 129833,77 грн. 3% річних за несвоєчасний розрахунок згідно типового договору розподілу газу № 1-02/02/14-Р від 30.12.2015р.

Відповідач у відзиві проти позову заперечує, посилаючись на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014р. та постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005р. розрахунки за спожитий природний газ здійснюються згідно з порядком розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків із постачальником природного газу, а тому відповідач не має можливості здійснювати оплату вартості послуги розподілу природного газу на умовах попередньої оплати за п.6.4. постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 30.09.2015р. №2498 "Про затвердження Типового договору розподілу природного газу". Також, відповідач зазначає, що заборгованість погашалася шляхом підписання спільних протокольних рішень, за якими сторони змінили строки та порядок розрахунків, і тому підстави для стягнення пені, річних та інфляційних відсутні (а.с.165).

Відповідач надав клопотання про зменшення розміру пені на 90%, оскільки заборгованість виникла не з його вини (а.с.176).

В судовому засіданні 28.02.2017р. судом оголошувалася перерва до 14.03.2017р. згідно ст. 77 ГПК України.

В судовому засіданні 14.03.2017р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (позивачем) та Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (відповідачем) був укладений Типовий договір розподілу природного газу (далі Договір; а.с.12-21).

Даний договір був укладений шляхом публічної оферти позивача про приєднання до Типовий договір розподілу природного газу та підписання відповідачем заяви-приєднання №1-02/02/14-Р від 30.12.2015 року до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим); (а.с.22).

За умовами даного Договору сторони домовилися, зокрема, про таке:

- позивач (оператор ГРМ) зобовязується надати споживачу (відповідачу) послугу з розподілу природного газу, а споживач (відповідач) зобовязується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та у порядку, визначені цим договором (п. 2.1 Договору);

- санкціонований відбір природного газу з газорозподільної системи здійснюється Споживачем за умови наявності у нього укладеного із постачальником договору постачання природного газу та підтвердженого обсягу, виділеного для потреб Споживача його постачальником на відповідний календарний період, а також відсутності простроченої заборгованості за цим Договором (п. 3.1 Договору);

- за наявності підтвердженого обсягу природного газу Споживача та відсутності простроченої заборгованості за цим Договором Оператор ГРМ забезпечує розподіл природного газу, що належить Споживачу, до межі балансової належності його об'єкта з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу (п. 3.2 Договору);

- оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.1 Договору);

- розрахунковим періодом за цим Договором є календарний

місяць (п. 6.3 Договору);

- оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ (п. 6.4 Договору);

- у разі відсутності графіка погашення заборгованості Оператор ГРМ має право грошові кошти, отримані від Споживача в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості Споживача відповідно до черговості її виникнення (п. 6.5 Договору);

- надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим. Має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільчих систем (п. 6.6 Договору).

В додатку № 3 сторони визначили договірні (планові) обсяги розподілу природного газу ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" на 2016 рік (а.с.23).

Відповідно Постанови НКРЕКП № 3159 від 29.12.2015р. "Про встановлення загального тарифу на транспортування природного газу, тарифів на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами" для ПАТ Полтавагаз тариф на транспортування природного газу розподільними трубопроводами встановлений у розмірі 705,80 грн. (без ПДВ), грн за 1000 м3 (тобто 846,96 грн. з ПДВ).

Як свідчать надані докази, позивач звертався до відповідача з позовом про стягнення боргу за вказаним Договором за послуги з розподілу природного газу, надані протягом січня-березня 2016р. За результатом розгляду даного позову господарським судом Полтавської області було прийнято рішення від 03.06.2016р. у справі № 917/497/16р. про задоволення позовних вимог (а.с.33-35).

Також господарським судом Полтавської області у справі № 917/1006/16 було прийнято рішення від 17.10.2016р. про стягнення з відповідача інфляційних, річних та пені, нарахованих на заборгованість за послуги з розподілу природного газу, надані протягом січня-березня 2016р. (а.с.36-38).

Суд встановив, що вказаний борг січня-березня 2016р. та нараховані на нього санкції не включені до предмету розгляду справи № 917/159/17, оскільки позивачем заявлено вимоги про стягнення санкцій за несвоєчасну оплату послуг, наданих протягом квітня-грудня 2016р.

Судом встановлено, що позивач виконав належним чином умови Договору, розподіливши природний газ, що підтверджується актом приймання-передачі № У від 30.04.2016 року по розподілу природного газу за квітень 2016 року на загальну суму 3569134,15 грн.; актом приймання-передачі № У від 31.05.2016 року за травень 2016 року на загальну суму 1755974,63 грн.; актом приймання-передачі № У від 30.06.2016 року за червень 2016 року на загальну суму 1557296,00 грн.; актом приймання-передачі № У від 31.07.2016 року за липень 2016 року на загальну суму 1412974,26 грн.; актом приймання-передачі № У від 31.08.2016 року за серпень 2016 року на загальну суму 1515292,45 грн; актом приймання-передачі №У від 30.09.2016 року за вересень 2016 року на загальну суму 1771538,80 грн; актом приймання-передачі № У від 31.10.2016 року за жовтень 2016 року на загальну суму 9261741,71 грн; актом приймання-передачі № У від 30.11.2016 року за листопад 2016 року на загальну суму 14381639,38 грн; актом приймання-передачі № У від 31.12.2016 року за грудень 2016 року на загальну суму 18306147,22 грн. (а.с.24-32).

З вказаними актами загальна вартість наданих послуг становить 53531738,60 грн.

13 грудня 2016 року було підписано Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 3092 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України (а.с.170-171).

13 грудня 2016 року було підписано Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 3093 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України (а.с.172-173).

11 січня 2017 року було підписано Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 21 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України (а.с.174-175).

Сторонами-підписантами цих Спільних протокольних рішень є Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області (далі - Сторона 1), Департамент фінансів Полтавської обласної держадміністрації (далі - Сторона 2), ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» (далі - Сторона 3), ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» (далі - Сторона 4), Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Сторона остання). Зазначені спільні протокольні рішення підписані всіма сторонами.

Метою укладення Спільних протокольних рішень є погашення взаємної заборгованості, в тому числі ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» (Сторона 3) перед ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» (Сторона 4) за надані послуги в 2016 році згідно договору розподілу природного газу №1-02/02/14Р від 30.12.2015 у сумі 13 037 017,53 грн., 12 000 000,00 грн., 10 000 000,00 грн. (відповідно по кожному зі Спільних протокольних рішень).

Розділами 2 протокольних рішень передбачено порядок розрахунків за спільними протокольними рішеннями, зокрема передбачено, що ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" перераховує ПАТ по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" грошові кошти за розподіл природного газу за 2016 рік згідно з договором від 30.12.2015р. № 1-02/02/14Р із записом у графі "призначення платежу" "Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20, за розподіл природного газу за 2016 року.

На підставі спільного протокольного рішення № 3093 від 13.12.2016р., за платіжним дорученням № 38 від 14.12.2016р. (дата сплати 16.12.2016) позивачу перераховано 13037017,53 грн. (а.с.188).

На підставі спільного протокольного рішення № 3092 від 13.12.2016р., за платіжним дорученням № 39 від 14.12.2016р. (дата сплати 16.12.2016) позивачу перераховано 12000000,00 грн. (а.с.189).

На підставі спільного протокольного рішення № 21 від 11.01.2017р., за платіжним дорученням № 45 від 12.01.2017р. (дата сплати 16.01.2017) позивачу перераховано 10000000,00 грн. (а.с.190).

Всього за спільними протокольними рішеннями було сплачено 35037017,53 грн.

Залишок вартості послуг з розподілу природного газу в сумі 18494721,07 грн. було сплачено відповідачем грошовими коштами.

Таким чином, вартість послуг з розподілу природного газу була відповідачем оплачена повністю.

Позивач, посилаючись на те, що відповідачем було допущено прострочення оплати, нарахував відповідачу 129833,77 грн. 3% річних за період з 01.10.2016 року по 17.01.2017 року, 1224350,72 грн. пені за період з 01.10.2016 року по 17.01.2017 року, 690819,95 грн. інфляційних втрат за період жовтень - листопад 2016 року ( а.с.41-44).

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Згідно з вимогами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст. 40 Закону України від 9 квітня 2015 року № 329-VIII Про ринок природного газу розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов'язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов'язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором.

В ч. 2 ст. 13 Закону України Про ринок природного газу зазначено, що споживач зобов'язаний, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб'єктами ринку природного газу врегульовано також Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494 (зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за № 1379/27824); (далі Кодекс газорозподільних систем).

Згідно з п.3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об'єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ. На підставі укладеного договору розподілу природного газу Оператор ГРМ забезпечує споживача належними йому (його постачальнику) обсягами природного газу через газорозподільну систему.

Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Згідно з підп.1, підп. 3, підп.4 п. 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем Розрахунки споживача за договором розподілу природного газу здійснюються за тарифом, встановленим Регулятором для відповідного Оператора ГРМ, виходячи з величини приєднаної потужності об'єкта споживача. Розрахунковим періодом за договором розподілу природного газу є календарний місяць.

Оплата вартості послуг за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем на підставі відповідного рахунка Оператора ГРМ на умовах договору розподілу природного газу.

Оплата здійснюється виключно грошовими коштами.

Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ.

За підп.6 п. 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем надання Оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг.

З огляду на вказані положення законодавства та умови Договору відповідач зобовязаний оплатити позивачу вартість послуг розподілу отриманого природного газу.

Заперечення відповідача щодо позову з підстав дії постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014р. розрахунки за спожитий природний газ здійснюються згідно з порядком розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, судом відхиляються, оскільки даною постановою регулюється механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу.

За п. 8 Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обовязки, затвердженого вказаною постановою, усі категорії споживачів, яким здійснюється продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, сплачують їх вартість шляхом перерахування коштів виключно на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями та їх структурними підрозділами в уповноваженому банку для відповідної категорії споживачів.

В п. 11 вказаного Порядку передбачено, що заборгованість за використаний теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями з 1 вересня 2015 р. природний газ для виробництва теплової енергії враховується для розрахунку нормативів перерахування коштів.

Проте ця постанова не відміняє обовязку відповідача оплатити отримані послуги та не є підставою для ухилення від оплати вартості послуг розподілу отриманого природного газу.

З огляду на викладене, заперечення відповідача є необґрунтованими.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пені).

Пунктом 8.2 Договору встановлено, що в разі порушення споживачем строків оплати, він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд погоджується з думкою відповідача щодо відсутності підстав для нарахування пені, інфляційних та річних на суму боргу, яка була погашена за Спільними протокольними рішеннями, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що збитки тепло-енергогенеруючих та теплопостачальних організацій внаслідок надання пільг з оплати за спожиту теплову енергію окремим категоріям споживачів повністю відшкодовуються за рахунок джерел фінансування, визначених законами України, які передбачають відповідні пільги.

Відповідно до п.7 Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. № 20, розрахунки проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

Зазначені спільні протокольні рішення № 3093 від 13.12.2016р., № 3092 від 13.12.2016р., № 21 від 11.01.2017р. є багатосторонніми правочинами (договорами), якими змінені порядок і строк проведення розрахунків за послуги з розподілу природного газу, надані відповідно до договору від 30.12.2015р. № 1-02/02/14-Р.

При цьому господарський суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постановах від 25.03.2015 у справі № 924/1265/13, від 09.09.2014 у справі № 5011-35/1533-2012-19/522-2012, від 09.09.2014 у справі № 5011-1/1043-2012-42/528-2012, від 09.09.2014 у справі № 5011-35/1272-2012-42/527-2012 та від 16.09.2014 у справі № 5011-42/1230-2012-69/542-2012, в яких Верховний Суд України зазначив, що умовами договору про організацію взаєморозрахунків передбачалось не тільки надання державою коштів на погашення заборгованості, але також змінювалися строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору про постачання газу; що договір про організацію взаєморозрахунків не передбачав можливості існування між сторонами інших грошових зобов'язань та підстав для інших грошових вимог та оскільки розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені у договорі про організацію взаєморозрахунків, то строки виконання зобов'язання відповідачем дотримано, а тому підстав для застосування положень частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України не було. Для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків.

У постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 р. у справі № 917/2520/14 Верховний Суд України висловив правову позицію, що у разі укладання сторонами у справі з відповідними органами державної влади договорів про організацію взаєморозрахунків із погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію наслідки порушення грошового зобовязання, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, не застосовуються, оскільки такими договорами змінюються строки виконання зобовязання.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 10 лютого 2016 року у справі № 3-1267гс15.

Як було зазначено вище, за Спільними протокольними рішеннями було сплачено 35037017,53 грн., у тому числі повністю погашено зобовязання з оплати послуг з розподілу природного газу, наданого протягом квітня-вересня 2016р., за зобовязаннями жовтня 2016р. погашено 8136447,57 грн., за зобовязаннями листопада 2016р. погашено 8360888,58 грн., за зобовязаннями грудня 2016р. погашено 6957471,09 грн.

Спору між сторонами щодо нарахувань, сплачених сум та порядку їх погашення не має, про що також свідчать їх розрахунки (а.с.41-44, 177-181).

З огляду на викладене, відсутні підстави для нарахування пені, інфляційних та річних на суми, погашені за Спільними протокольними рішеннями.

Проте, за зобовязаннями жовтня грудня 2016 р. вартість послуг з розподілу природного газу на суму 18494721,07 грн., не увійшла до Спільних протокольних рішень, а була сплачена відповідачем грошовими коштами.

При цьому відповідачем було допущено прострочення платежу.

Відповідно до п.1.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені".

Проте, позивач під час розрахунку пені та 3 % річних безпідставно включав до часу прострочення дні фактичної сплати суми заборгованості.

Отже, правомірним є нарахування пені та 3 % річних за зобовязаннями жовтня на суму 159156,47 грн. у період 01.11.2016р. - 01.11.2016р., за зобовязаннями листопада на суму 261526,07 грн. у період 01.12.2016р. - 01.12.2016р., за зобовязаннями грудня на суму боргу, що існувала у період 01.01.2017р. 17.01.2017р. (розрахунок суду залучено до справи).

Загальна сума пені за вказані періоди становить 23972,24 грн., а сума 3 % річних 2568,47 грн. Позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В іншій частині позовні вимоги про стягнення пені та 3 % річних судом відхиляються як безпідставні з мотивів наведених вище.

Позовні вимоги про стягнення 690819,95 грн. інфляційних втрат за період жовтень - листопад 2016 року, нарахованих за несвоєчасну оплату послуг, наданих у період квітень жовтень 2016р., судом відхиляються оскільки, як було зазначено вище, за Спільними протокольними рішеннями було повністю погашено зобовязання з оплати послуг з розподілу природного газу, наданого протягом квітня-вересня 2016р. та за зобовязаннями жовтня 2016р. погашено 8136447,57 грн.

Тому наслідки порушення грошового зобовязання, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, не застосовуються, оскільки такими вказаними Спільними протокольними рішеннями сторони змінили строки виконання відповідних зобовязань.

Суд не погоджується з визначеним відповідачем у контррозрахунку терміном настання оплати як 10 число наступного місяця за зобовязаннями листопада грудня 2016р. (а.с.177-181), оскільки відповідні зміни до Договору сторонами не вносилися, а положення постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 11 серпня 2016 року N 1418 автоматично не розповсюджуються на договори, що були укладені раніше.

Клопотання відповідача про зменшення пені на 90 % (а.с.176) судом відхиляється, оскільки належні до стягнення санкції не є надмірно великими, доказів важкого майнового стану боржник суду не надав. Посилання відповідача на відсутність його вини у виникненні прострочення оплат само по собі не є підставою для зменшення розміру пені, оскільки за ч.1 ст. 617 ЦК України недодержання своїх обовязків контрагентом боржника та відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі.

При подачі даного позову позивачем сплачено 30675,07 грн. судового збору за платіжним дорученням від 02.02.2017р. № 554 (а.с.7). Факт надходження даного судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено листом Управління ДКСУ у м. Полтаві від 10.02.2017р. (а.с.145).

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд розяснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, на підставі ст. 117 ГПК України. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення незалежно від наявності виконавчого провадження згідно ст. 121 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (вул. Комарова, буд.2-А, м. Полтава, 36008; ідентифікаційний код 03338030) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (вул. Козака, буд.2-а, м. Полтава, 36020; ідентифікаційний код 03351912) 23972грн. 24 коп. пені, 2568грн. 47 коп. річних, 1600грн. 00 коп. відшкодування витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині у позові відмовити.

Повне рішення складено та підписано: 15.03.2017р.

Суддя Безрук Т. М.