номер провадження справи 32/10/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2017 Справа № 908/155/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ТД Метіда, (02093, м. Київ, вул.Бориспільське шосе, буд. 19, адреса для листування: 69600, м.Запоріжжя, вул. Базова, буд. 3)

до відповідача ОСОБА_1 товариства Запорізький завод високовольтної арматури Вакатов і Компанія, (69069, м. Запоріжжя, Дніпропетровське шосе, буд. 13)

про стягнення 248363 грн. 61 коп.

Суддя Колодій Н.А.

Відомості про представників сторін та учасників судового процесу:

від позивача ОСОБА_2, дов. № 20/02-17 від 20.02.2017р.

ОСОБА_3, дов. № 20/02-17 від 20.02.2017р.

від відповідача - не зявився.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення 248363 грн. 61 коп. за договором поставки № 2/43-8/1 від 01.03.2016р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 25.01.2017р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/155/17, справі присвоєно номер провадження 32/10/17, справу призначено до розгляду на 01.03.2017 р.

27 лютого 2017р. від відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання. Клопотання судом задоволено, розгляд справи відкладався до 16.03.2017р.

16.03.2017р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Справа розглянута без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Позивач підтримав позовні вимоги викладені у позовній заяві, на підставі ст. ст. 526, 712 ЦК України, просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання, продовжене 16.03.2017р. не зявився повторно, про причини неявки суд не повідомив, витребувані документи та письмовий відзив не надав. Про час та місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином, ухвали суду направлялись на адресу, вказану в позовній заяві.

Відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно зі ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.03.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю ТД Метіда та ОСОБА_1 товариства Запорізький завод високовольтної арматури Вакатов і Компанія укладено договір поставки №2/43-8/1.

Згідно з п. 1.1. договору, постачальник бере на себе зобовязання поставити, а покупець прийняти та оплатити на умовах, викладених в договорі товар, кількість, якість та ціна якого вказані в рахунках фактурах, які надаються постачальником покупцю згідно умовам договору та є його невідємною частиною.

Відповідно до п. 4.2 строки оплати та поставки, базисні умови поставки та адреса складу відгрузки зазначається в рахунку фактурі.

На виконання умов договору, позивачем було поставлено товар на суму 1 395 230грн. 94коп., що підтверджується видатковими накладними (долучені до матеріалів справи).

Факт отримання товару відповідачем підтверджується довіреностями відповідача на отримання товару. Товар був прийнятий відповідачем без зауважень.

Зобовязання за договором відповідач виконав частково в сумі 1 146 867 грн. 33 коп., що підтверджується виписками банку про надходження грошових коштів.

Згідно зі ст. ст. 11, 509 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічний припис містять ч. ч.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідач доказів належного виконання зобовязання і перерахування позивачу заявленої до стягнення суми не надав.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 248363 грн.61 коп. основного боргу є обґрунтованими.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 Про судове рішення передбачено, що рішення з господарського спору повинно прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, с достовірністю встановленими господарським судом, тобто зясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Пунктом 4 зазначеної Постанови передбачено, що, відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні в мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування й ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом.

Відповідно до ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконання, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю ТД Метіда до ОСОБА_1 товариства Запорізький завод високовольтної арматури Вакатов і Компанія про стягнення 248363 грн. 61 коп. задовольнити.

Стягнути ОСОБА_1 товариства Запорізький завод високовольтної арматури Вакатов і Компанія, (69069, м. Запоріжжя, Дніпропетровське шосе, буд. 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТД Метіда, (02093, м.Київ, вул.Бориспільське шосе, буд. 19, адреса для листування: 69600, м.Запоріжжя, вул.Базова, буд. 3, ЄДРПОУ 4021299) суму 248 363 (двісті сорок вісім тисяч триста шістдесят три) грн.61 коп. основного боргу, суму 3725 (три тисячі сімсот двадцять пять) грн. 45 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 84, 85 ГПК України 17 березня 2017 р.

Суддя Н.А. Колодій

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.