КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2017 р. Справа№ 910/18005/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Верьовкін С.С.

за участю представників сторін:

від позивача : представник - Панасенко І.І. (за довіреністю №060-8085 від 03.11.2016р.);

від відповідача 1: представник - Таболін О.С. (за довіреністю від 08.02.2017р.);

від відповідача 2: представник - Галан М.О. (за довіреністю від 02.01.2017р.), Василенко І.В. ( за довіреністю від 02.01.2017р.);

від третьої особи 1: представник - Музичук Л.В. ( за довіреністю №27-48337/16 від 28.12.2016р.)

від третьої особи 2: представник - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Кавицький"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 24.01.2017р.

у справі № 910/18005/16 (суддя Нечай О.Н.)

за позовом Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до 1. публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

2. товариства з обмеженою відповідальністю "Кавицький"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1:

1. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ,

2. Національний банк України

про визнання недійсним договору,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016р. позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою до відповідачів 1 та 2 про визнання недійсним іпотечного договору від 13.05.2010 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Кавицький», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. за реєстровим №554 з усіма змінами до нього.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.01.2017р. у справі № 910/18005/16 позов Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" і товариства з обмеженою відповідальністю "Кавицький" про визнання недійсним договору залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, товариство з обмеженою відповідальністю "Кавицький" подало до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 24.01.2017 року по справі № 910/18005/16, а справу № 910/18005/16 направити до господарського суду міста Києва для розгляду по суті.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.02.2017 року відкрито апеляційне провадження у справі № 910/18005/16 та призначено справу до розгляду.

У судовому засіданні 14.03.2017 року представник відповідача 2 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу скасувати, справу направити до господарського суду для розгляду по суті.

Представник позивача погоджується з доводами апеляційної скарги, просить її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Представник відповідача 1 заперечує проти вимог апеляційної скарги, просить її залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.

Представник третьої особи 1 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Представник третьої особи 2 у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники були повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (Інформаційний лист Вищого господарського суду від 13.08.2008 р. № 01-8/482 із змінами станом на 29.06.2010 року „Про деякі питання застосування норми Господарського процесуального кодексу України").

Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності представника третьої особи 2, за наявними у справі доказами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду першої інстанції з позовними вимогами на підставі того, що предметом іпотечного договору від 13.05.2010 р. № 554, укладеного публічним акціонерним товариством "Сведбанк" (правонаступником якого є Банк) і товариством є майно: нежилі приміщення з № 1 по № 17 (групи приміщень № 181), з № 1 по № 14 (групи приміщень 181а) (в літ. А) магазин промислових товарів, загальною площею 521,70 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 15/4; разом з тим, будинок за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 15/4, наказом Міністерства культури і туризму України від 15.09.2010 № 706/0/16-10, занесений до Державного реєстру нерухомих пам'яток України, як пам'ятка архітектури, містобудування та історії місцевого значення, а тому вказаний правочин підлягає визнанню недійсним як такий, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.01.2017 року позов Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.81 ГПК України. Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що ненадання позивачем витребуваних судом доказів, необхідних для вирішення спору, перешкоджає з'ясуванню судом всіх обставин справи, всебічному та об'єктивному дослідженню правомірності позовних вимог по справі та прийняттю правильного і обґрунтованого рішення в межах встановлених процесуальних строків.

Так, в ухвалі суд зазначає, що позивачем не виконані вимоги ухвал суду в частині надання таких документів та пояснень, як: нормативно-правового обґрунтування позовних вимог, документів, що передбачають обов'язок власника майна, яке віднесено до пам'яток архітектури, погоджувати укладання саме іпотечного договору; нормативно-правового обґрунтування, документів, що передбачають обов'язок сторін договору відчуження права вимоги, погоджувати укладення уступки права вимоги за іпотечним договором, предметом якого є пам'ятка архітектури; доказів вимог позивача до сторін іпотечного договору з вимогою приведення оспорюваного правочину у відповідність до вказаного позивачем законодавства; письмових пояснень щодо обставин, викладених у поясненнях НБУ від 12.12.2016 № б/н. Окрім того зазначено на те, що позивачем вказано норму Закону України "Про іпотеку", яка встановлює: недійсність правочину, який первісно укладений за погодженням з органом, а у подальшому було змінено банк правонаступником; за відсутності охоронного договору; необхідність погодження правонаступником договору, який вже було погоджено та в нього були внесені всі зміни, які вимагалися органом охорони.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Згідно із пунктом 5 частини 1 статті 81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору.

Залишення позову без розгляду в такому разі є процесуальним реагуванням на об'єктивну неможливість прийняти судове рішення по суті заявленого спору через відсутність документів чи представника позивача, необхідність подання чи явки яких є належним чином процесуально оформлено та обґрунтовано.

У цьому приписі встановлено процесуальну санкцію за невиконання вимог суду: 1) неподання позивачем документів, які витребувані судом і необхідні для вирішення спору; 2) представник позивача не з'явився на виклик господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Тобто, умовами застосування зазначеної норми є те, що витребувані матеріали чи явка представника позивача дійсно необхідні для розгляду спору, і спір без них вирішити неможливо.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України якщо господарський спір не вирішується по суті, господарський суд виносить ухвалу, що має містити, зокрема, зміст питання, з якого виноситься ухвала, мотиви винесення ухвали з посиланням на законодавство, висновок з розглянутого питання.

Отже, перш ніж залишити позов без розгляду, господарський суд зобов'язаний з'ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх поважність.

Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об'єктивних, тобто незалежних від позивача, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов'язків, покладених на нього судом. Відповідні докази подаються позивачем і оцінюються господарським судом за загальними правилами статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

У разі неповідомлення позивачем таких причин суд вправі, в залежності від конкретних обставин справи, або залишити позов без розгляду, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

Статтею 75 Господарського процесуального кодексу України встановлено, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Отже, залишаючи позов без розгляду за відповідних підстав господарському суду належить з'ясувати та належно відобразити в ухвалі про залишення позову без розгляду, які саме документи було витребувано від позивача, чи є поважна причина їх неподання, та яким чином відсутність цих документів впливає на можливість вирішити спір по суті; так само належить відобразити в ухвалі, яким саме чином відсутність перешкоджає суду прийняти рішення по суті позовних вимог.

У відповідності до п.2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду № 18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Згідно абз. 4 п.3.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду № 18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами або, з огляду на обставини конкретної справи, залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.11.2016 року представником позивача на виконання ухвали суду від 04.10.2016 року було подано клопотання про залучення додаткових документів які були витребувані ухвалою суду (а.с.57). В подальшому, 22.11.2016 року представником позивача були подані додаткові пояснення з додатковими документами, на виконання ухвали суду від 15.11.2016 року (а.с.141). Колегія суддів зазначає, що матеріали справи свідчать про те, що уповноважений представник позивача був присутній на всіх судових засіданнях, надавав усні та письмові пояснення, а також документи.

Зважаючи на викладене, колегія суду погоджується з доводами апеляційної скарги, виходячи з того, що суд першої інстанції мав право надати оцінку наданим позивачем до позовної заяви доказам і при їх недостатності, розглянути справу по суті та прийняти відповідне рішення, а не подання позивачем визначених ухвалами суду документів не може вважатися безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки вказані докази є підтвердженням певних обставин та мають бути досліджені під час вирішення даного господарського спору по суті з відповідною правовою оцінкою, тобто суд не позбавлений можливості вирішити спір по суті, виходячи з наявних матеріалів справи та фактичних доказів наданих сторонами.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції, про те, що ненадання скаржником оригіналів витребуваних судом документів є безумовною підставою залишення позову без розгляду на підставі п. 5 ч.1 ст. 81 ГПК України, є помилковим оскільки зазначений пункт передбачає право суду залишення позову без розгляду у разі ненадання позивачем витребуваних матеріалів без яких неможливо розглянути спір, що не є тотожним ненаданню суду доказів на підтвердження правомірності своєї правової позиції.

Вищезазначена правова позиції викладена в постановах Вищого господарського суду України у справі №916/852/16 від 11.10.2016, у справі № 911/2990/16 від 31.01.2017 року.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали зазначеного не врахував та дійшов до помилкового висновку про залишення позову без розгляду.

Відповідно до ст. 104 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала господарського суду міста Києва від 24.01.2017р. підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 101, 103 - 105, 106 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Кавицький" на ухвалу господарського суду міста Києва від 24.01.2017р. у справі № 910/18005/16 задовольнити.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 24.01.2017 року у справі № 910/18005/16 скасувати.

Матеріали справи №910/18005/16 повернути до господарському суду міста Києва для подальшого розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко