ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2017 р.Справа № 916/1273/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Діброви Г.І.

суддів Лисенко В.А., Принцевської Н.М.

секретар судового засідання - Бендерук Є.О.

за участю представників учасників судового процесу:

від Виробничо-комерційної приватної фірми "Вячеслава", м. Южне Одеської області - Батуріна Г.О. - за довіреністю від 01.01.2017 року, Кудрявцева О.В. - директор;

від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Южне Одеської області - ОСОБА_3; ОСОБА_4 - за договором про надання правової допомоги від 25.04.2016 року №13 і ордером від 09.03.2017 року серії ОД №195944;

від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м. Южне Одеської області - ОСОБА_4 - за договором про надання правової допомоги від 04.04.2016 року №6 і ордером від 09.03.2017 року серії ОД №195943;

від Южненської міської ради Одеської області, м. Южне в Одеській області - не з'явився;

від Обслуговуючого кооперативу "Южненський міський ринок", м. Южне Одеської області - не з'явився;

від Южненського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Виробничо-комерційної приватної фірми "Вячеслава", м. Южне Одеської області

на ухвалу господарського суду Одеської області від 14.02.2017 року (про відмову у задоволенні скарги на дії Южненського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.06.2016 року №47886766)

у справі № 916/1273/14

за позовом Виробничо-комерційної приватної фірми "Вячеслава", м. Южне Одеської області

до відповідачів: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м.Южне Одеської області; Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м. Южне Одеської області

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Южненської міської ради Одеської області, м. Южне Одеської області; Обслуговуючого кооперативу "Южненський міський ринок", м. Южне в Одеській області

за участю Южненського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області

про усунення перешкод у користуванні майном та земельною ділянкою

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2014 року Виробничо-комерційна приватна фірма "Вячеслава", м. Южне Одеської області звернулась до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Южне Одеської області, в якій просила суд (з урахуванням уточнень від 15.05.2014 року) зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_3, м. Южне Одеської області усунути перешкоди у користуванні належною Виробничо-комерційній приватній фірмі "Вячеслава", м. Южне Одеської області земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 Одеської області шляхом негайного демонтажу лотків №2,3 за його власний рахунок, а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.04.2014 року у справі №916/1273/14 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Южненську міська раду Одеської області, м. Южне Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.06.2014 року у справі №916/1273/14 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Обслуговуючий кооператив "Южненський міський ринок", м. Южне Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.07.2014 року у справі №916/1273/14 залучено до участі у справі в якості іншого відповідача - Фізичну особу-підприємця ОСОБА_5, м. Южне Одеської області.

Рішенням господарського суду Одеської області від 25.03.2015 року у справі № 916/1273/14 задоволено повністю позов Виробничо-комерційної приватної фірми "Вячеслава", а саме: зобов'язано Фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні належної позивачу земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 Одеської області, шляхом демонтажу лотку № 3 за власний рахунок відповідача та зобов'язано Фізичну особу-підприємця ОСОБА_5 усунути перешкоди в користуванні належної позивачу земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 Одеської області, шляхом демонтажу лотку № 2 за її власний рахунок, а також відшкодовано позивачу за рахунок відповідачів судовий збір.

Постановами Одеського апеляційного господарського суду від 21.05.2015 року у справі № 916/1273/14 та Вищого господарського суду України від 18.11.2015 року у справі №916/1273/14 рішення господарського суду Одеської області від 25.03.2015 року у справі № 916/1273/14 залишено без змін.

В порядку статті 116 Господарського процесуального кодексу України було видано накази від 03.06.2015 року №916/1273/14.

На виконанні Южненського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебувало виконавче провадження №47886766 по примусовому виконанню наказу господарського суду Одеської області від 03.06.2015 року №916/1273/14 про зобов'язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м.Южне Одеської області усунути перешкоди у користуванні належною Виробничо-комерційній приватній фірмі "Вячеслава", м. Южне Одеської області земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 Одеської області шляхом негайного демонтажу лотків №2 за її власний рахунок.

Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 19.06.2015 року.

Учасники судового процесу неодноразово звертались до суду із заявами про перегляд рішення господарського суду Одеської області від 25.03.2015 року у справі № 916/1273/14 за нововиявленими обставинами, зі скаргами в порядку статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України, із заявою про зміну способу виконання рішення.

30.06.2016 року державним виконавцем Южненського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною 3 статті 75 цього Закону.

Виробничо-комерційна приватна фірма "Вячеслава", м. Южне Одеської області з постановою державного виконавця не погодилась, тому звернулась до господарського суду Одеської області зі скаргою в порядку статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.02.2017 року у справі №916/1273/14 (суддя Демешин О.А.) відмовлено у задоволенні скарги Виробничо-комерційної приватної фірми "Вячеслава", м. Южне Одеської області на дії Відділу Державної виконавчої служби Южненського Міського управління юстиції.

Виробничо-комерційна приватна фірма "Вячеслава", м. Южне Одеської області з ухвалою суду не погодилась, тому звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду Одеської області від 14.02.2017 року у справі №916/1273/14 та винести постанову, якою скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 30.06.2016 року №47886766.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм процесуального права та неповним з'ясуванням всіх обставин справи.

Через канцелярію суду 09.03.2017 року від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Южне Одеської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційну скаргу Виробничо-комерційної приватної фірми "Вячеслава", м. Южне Одеської області залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Одеської області від 14.02.2017 року у справі №916/1273/14 залишити без змін. Судовою колегією відзив долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні представники позивача підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів, що викладені письмово, представник Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м.Южне Одеської області; Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м. Южне Одеської області та особисто ОСОБА_3 підтримали заперечення на апеляційну скаргу та просили залишити ухвалу господарського суду Одеської області від 14.02.2017 року у справі №916/1273/14 без змін. Представники Южненської міської ради Одеської області, м. Южне Одеської області, Обслуговуючого кооперативу "Южненський міський ринок", м. Южне Одеської області і Южненського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, про що свідчить копія реєстру вихідної кореспонденції Одеського апеляційного господарського суду і роздруківки з офіційного сайту Державного підприємства «Укрпошта». Про причину неявки суд не повідомили, своїми процесуальними правами, передбаченими статтями 22, 27 Господарського процесуального кодексу України, не скористалися, ніяких клопотань з цього приводу судовій колегії не надали, неявка без поважних причин у судове засідання представників сторін та третіх осіб не тягне за собою відкладення розгляду справи на інші строки, тому, враховуючи скорочений 15-денний термін розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, справу розглянуто за наявними матеріалами та поясненнями присутніх представників учасників судового процесу, а повний текст постанови направляється учасникам судового процесу по справі в установленому порядку.

Згідно з частиною 5 статті 106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Апеляційний господарський суд, у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин повторно розглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм процесуального права, що мають значення для справи, при цьому суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши представників присутніх учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду від 14.02.2017 року не відповідає вимогам чинного процесуального законодавства України, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця від 19.06.2015 року було відкрито виконавче провадження ВП №47886766 з виконання наказу господарського суду Одеської області від 03.06.2015 року у справі № 916/1273/14 та надано боржнику 5-ти денний термін для самостійного виконання судового рішення.

Самостійно боржник рішення суду не виконав.

У ході перевірок виконання боржником за власний рахунок наказу господарського суду встановлено, що наказ не виконується, про що державним виконавцем складались відповідні Акти від 24.06.2015 року, від 09.02.2016 року, від 16.02.2016 року та від 01.03.2016 року.

У зв'язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення, постановою від 09.02.2016 року на боржника було накладено штраф у розмірі 170 грн. 00 коп., постановою від 16.02.2016 року на боржника було накладено ще один штраф у розмірі 340 грн. 00 коп.

При цьому, боржник судове рішення не виконав, у зв'язку з чим 04.03.2016 року Южненським міським відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області за № В-3/234/1067 було направлено Подання (повідомлення) до Комінтернівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області про внесення відомостей про вчинення боржником кримінального порушення, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На думку державного виконавця, без участі боржника виконати вказаний наказ у спосіб, що в ньому був визначений, а саме - зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_5, м. Южне Одеської області усунути перешкоди в користуванні належною позивачу земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 Одеської області шляхом демонтажу лотку №2 за його власний рахунок - виявилось неможливим, оскільки виконання зазначеного вище наказу потребувало необхідну участь відповідача у демонтуванні лотку № 2 та усуненні перешкод у користуванні земельною ділянкою.

У зв'язку з чим постановою начальника Южненського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження від 30.06.2016 року ВП №47886766 на підставі пункту 11 частини 1 статті 49, статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», а наказ повернуто суду.

Судова колегія вважає, що дана постанова про закінчення виконавчого провадження від 30.06.2016 року ВП №47886766 є неправомірною та підлягає скасуванню, а скарга позивача на дії державного виконавця підлягає задоволенню за мотивами, викладеними судом апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку було визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року, тобто виконавче провадження по даній справі підлягало виконанню за нормами чинного на той час законодавства України в цій сфері.

Статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" було передбачено, що примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України і згідно з частиною 2 цієї статті здійснюється державними виконавцями. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

У відповідності до частини 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

За приписами частини 7 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно з частиною 2 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Частиною 11 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною 3 статті 75 цього Закону.

Дійсно, відповідно до частини 3 цієї статті у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Але в даному випадку державний виконавець не обгрунтував в оскарженій постанові, чому саме виконати рішення суду неможливо, зокрема, яка саме участь боржника потрібна при примусовому виконанні рішення суду немайнового характеру про зобов'язання усунути перешкоди в користуванні шляхом демонтажу споруди при зазначенні судом умови участі боржника лише в частині оплати ним примусового виконання рішення.

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece) у своєму рішенні від 19.03.1997 року зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

В даному випадку позивач, отримавши судовий захист у вигляді рішення, ухваленого на користь Виробничо-комерційної приватної фірми "Вячеслава", м. Южне Одеської області, позбавлений можливості реалізувати своє право на захист прав землекористувача від перешкод у користуванні, оскільки постановою державного виконавця закінчено виконавче провадження і рішення господарського суду залишилось без виконання, що є порушенням норм чинного законодавства України, частиною якого є вищеназвана Конвенція та рішення Європейського суду з прав людини, який неодноразово застосовував до держави міри відповідальності за невиконання рішень судів та порушенням конституційного принципу верховенства права.

При цьому, на думку державного виконавця рішення господарського суду Одеської області від 25.03.2015 року у справі № 916/1273/14 неможливо виконати без участі боржника.

Судова колегія не погоджується з таким висновком, оскільки відповідно до пункту 7 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджений наказом Мінюсту від 02.04.2012 року №512/5 при виконанні рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, у разі якщо боржник самостійно не сплачує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження, основну винагороду приватного виконавця та накладені на нього штрафи, у передбачених Законом випадках, виконавець примусово стягує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження, основну винагороду приватного виконавця та накладені на боржника штрафи одночасно із виконанням такого рішення. Після завершення виконавчого провадження з виконання рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, якщо виконавчий збір, витрати виконавчого провадження, основна винагорода приватного виконавця та штрафи не стягнуто, виконавець відкриває виконавчі провадження за відповідними постановами та вживає заходів примусового виконання рішень, передбачених Законом, шляхом звернення стягнення на кошти та інше належне боржнику майно.

Всупереч наведеному, будь-яких заходів щодо боржника в частині примусового стягнення коштів на проведення необхідних робіт державним виконавцем не застосовувалося. При цьому, з матеріалів справи не вбачається, яким чином відсутність боржника при проведенні виконавчих дій щодо примусового виконання судового рішення по даній справі впливає на неможливість виконання цього рішення.

Зміст дій, які належить вчинити боржнику на виконання судового рішення в даній справі зокрема, знести будівлю магазину та повернути орендований бетонний майданчик стягувачу не передбачає вчинення таких дій особисто Боржником, а лише за його рахунок, що і може бути забезпечено шляхом стягнення здійснених витрат з боржника в примусовому порядку.

У разі відмови боржника добровільно виконати зазначені дії судове рішення може бути виконано державним виконавцем примусово, в тому числі без участі боржника, з подальшим стягненням з боржника коштів, витрачених на знесення лотка.

Отже, зважаючи на те, що 1) виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року N 18-рп/2012); 2) невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року N 11-рп/2012); 3) відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (надалі - Суд) право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, пункт 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II); 4) за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" , N 22774/93, пункт 74, ECHR 1999-V), а також беручи до уваги, те, що існування самовільно встановленого лотку на земельній ділянці, підтверджене обов'язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що будуть усунуті перешкоди у користуванні відповідною земельною ділянкою, судова колегія зазначає, що застосування державним виконавцем положень пункту 11 частини 1 статті 49, частини 3 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" як підставу закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа є неправомірним та невмотивованим текстом оскарженої постанови.

За таких обставин, судова колегія визнає дії державного виконавця Южненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області неправомірними, а висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні скарги в порядку статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України з викладенням мотивування дій державного виконавця в тексті ухвали також посиланням на наявність постанови суду апеляційної інстанції, якою було вирішено питання зовсім іншого характеру (про зміну способу та порядку виконання рішення) помилковим та таким, що спростовується обставинами справи. До того ж, текст ухвали суду не може бути додатковим мотивуванням постанови державного виконавця, яка за своїми формальними ознаками повинна містити належне обгрунтування своєї резолютивної частини.

Враховуючи викладене, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що господарським судом Одеської області помилково відмовлено у задоволенні скарги на дії державного виконавця у повному обсязі, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду Одеської області від 14.02.2017 року у справі №916/1273/14 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення скарги Виробничо-комерційної приватної фірми "Вячеслава", м. Южне на дії державного виконавця Южненського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області і скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.06.2016 року №47886766.

Керуючись статтями 99, 101, пунктами 1, 4 частини 1 статті 104, статями 105, 106, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Виробничо-комерційної приватної фірми "Вячеслава", м. Южне Одеської області на ухвалу господарського суду Одеської області від 14.02.2017 року у справі №916/1273/14 - задовольнити.

Ухвалу господарського суду Одеської області від 14.02.2017 року у справі №916/1273/14 - скасувати.

Скаргу Виробничо-комерційної приватної фірми "Вячеслава", м. Южне на дії державного виконавця Южненського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області задовольнити.

Постанову про закінчення виконавчого провадження від 30.06.2016 року №47886766 скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється учасникам судового процесу в триденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Одеський апеляційний господарський суд у двадцятиденний строк.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Н.М. Принцевська
В.А. Лисенко