ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.03.2017 Справа № 904/12273/16

За позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Херсон

до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК", м. Дніпро

про стягнення грошових коштів

Суддя Ліпинський О.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2, договір про надання правової допомоги № 44/2016 від 10.10.2016;

від відповідача: Багрова Є.О. дов. №8275-К-О від 29.12.16;

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі Відповідача), в якому просить стягнути з відповідача кошти в розмірі 31 096,80 доларів США, що на час подання позову за офіційним курсом НБУ складає 803 540,13 грн. на рахунок, що належить Позивачеві.

Заявлені позовні вимоги, обґрунтовані неналежним виконанням з боку Відповідача своїх зобов'язань за договором банківського рахунку № SIOKN7 від 23.03.2005 року, щодо здійснення перерахування наявних на валютному рахунку Позивача коштів на рахунок контрагента, турецької фірми BILESIK TARIM TURZ. TIC. PAZ. SAN. INH.ve IHR. LTD. STI.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що Позивач не звертався до банку з платіжними документами про перерахування суми коштів, яка зазначена в позовних вимогах, в зв'язку з чим, у банка не виник обов'язок щодо перерахування спірної суми. Крім того, заперечуючи проти заявленого позову, Відповідач вважає, що Позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права.

В судовому засіданні 28.02.2017 року оголошувалася перерва до 14.03.2017, згідно ст. 77 ГПК України.

В засіданні суду 14.03.2017 року, оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення згідно зі ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

23.03.2005 року між Позивачем (Клієнт) та Відповідачем (Банк) був укладений договір банківського рахунку № SIOKN7.

Згідно умов зазначеного договору, банк відкриває Клієнту поточний (поточні) рахунок (рахунки) у національній та іноземній валюті та здійснює його (їх) розрахункове та касове обслуговування відповідно до чинного законодавства України, нормативних актів національного банку України та умов цього Договору (п. 1.1. Договору).

Як зазначає Позивач в своєму позові, 11.03.2014 року ним на власний гривневий рахунок було перераховано грошові кошти в сумі 295 419,60 грн., та подано заявку на купівлю іноземної валюти для подальшого її перерахування до Туреччини за контрактом № 1/2012 від 02.09.2013 року.

19.03.2014 року заявка Позивача була виконана банком, сума придбаної валюти зарахована на поточний рахунок в іноземній валюті № НОМЕР_1.

Однак, як стверджує Позивач, Відповідач не здійснив подальше перерахування валютних коштів в розмірі 31 096,80 доларів США на рахунок турецької фірми, чим допустив порушення умов п. 2.1. Договору банківського рахунку.

Як убачається з матеріалів справи, 28.05.2014 року банк в односторонньому порядку здійснив перерахування грошових коштів клієнта в сумі 31096,80 доларів США з рахунку № НОМЕР_1 на рахунок № НОМЕР_2, з призначенням платежу: "Сальдо рахунку відповідно до наказу 6695879".

Зазначені вище обставини, підтверджуються копіями наданих у справу звітів по дебетових та кредитових операціях за рахунками Позивача № НОМЕР_3 (код валюти UAH) та № НОМЕР_1 (код валюти USD), які роздруковані Позивачем з електронної системи обслуговування клієнтів через сайт https://client-bank.privatbank.ua/р24/c2ball.

23.02.2016 року Позивач звернувся до Відповідача з письмовою заявою, в якій вимагав вирішити питання перерахування валютних коштів на рахунок контрагента в Туреччині.

На зазначене звернення, Відповідач надав абстрактну відповідь (а.с. 29), яка не містила жодного зв'язку з поставленим Позивачем питанням.

З огляду на викладені вище обставини, Позивач звернувся з даним позовом до суду, та вимагає стягнення з Відповідача суму грошових коштів у розмірі 31 096,80 доларів США, що на час подання позову за офіційним курсом НБУ складає 803 540,13 грн.

Розглянувши матеріали справи, суд не вбачає підстав для задоволення заявленого позову, виходячи з наступного.

У розумінні ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківські рахунки - це рахунки на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Відносини між банком та клієнтом (володільцем банківського рахунку) щодо укладення договору банківського рахунка та здійснення операцій за рахунком клієнта врегульовано положеннями глави 72 Цивільного кодексу України.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч. 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтями 21, 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що ініціювання переказу проводиться шляхом, зокрема, подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа. Ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: платіжне доручення, платіжна вимога-доручення, розрахунковий чек, платіжна вимога, меморіальний ордер.

Виходячи зі змісту наведених вище норм чинного законодавства, для здійснення видаткових операції з перерахування коштів з рахунку клієнта, банк має отримати відповідний розрахунковий документ.

Позивач не надав суду доказів ініціювання переказу грошових коштів, шляхом подачі до банку платіжного доручення в іноземній валюті, або іншого, передбаченого законодавством платіжного документа на здійснення видаткових операції за його валютним рахунком, в зв'язку з чим, у Відповідача відповідно не виник обов'язок зі здійснення такої операції, що виключає ґрунтовність доводів Позивача відносно порушення банком п. 2.1. договору банківського рахунку.

За викладених вище обставини, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з Відповідача кошти у розмірі 31 096,80 доларів США, є безпідставною і задоволенню не підлягає.

Згідно із статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на Позивача.

Керуючись статтями, 4, 32, 33, 34, 36, 43-45, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 17.03.2017

Суддя О.В. Ліпинський