ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.03.2017 Справа № 904/878/17

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровської залізниці" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Управління соціального захисту населення Нікопольської районної державної адміністрації, с. Придніпровське, Дніпропетровська область

про стягнення збитків за пільгове перевезення пасажирів в розмірі 36239грн.30коп.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, дов. №2043 від 25.10.2016р.

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровської залізниці» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до Управління соціального захисту населення Нікопольської районної державної адміністрації с. Придніпровське з позовом про стягнення збитків за пільгове перевезення пасажирів в розмірі 36239грн.30коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем положень договору №63ПР/ДН-2-15156/НЮд.ч. від 01.01.2015р. (з додатковою угодою №1 від 11.12.2015р.) щодо компенсації витрат за пільговий проїзд окремих категорій громадян залізничним транспортом; облікові форми за січень-грудень 2015р.; листи №16/14/0210-4302 від 18.08.2016р., №373 від 09.08.2016р., №368 від 04.08.2016р., №331 від 13.07.2016р., №01-45-2398/0/320-16 від 15.08.2016р., №168 від 07.04.2016р., №01-27-1712/0/320-16 від 08.06.2016р., №69 від 09.02.2016р.; довідку про відшкодування збитків від перевезень пільгових категорій пасажирів; норми Бюджетного кодексу України, Закону України «Про залізничний транспорт», Порядку розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1359 від 16.12.2009р.

Позивач зазначає, що на підставі договору №63ПР/ДН-2-15156/НЮд.ч. від 01.01.2015р., укладеного між Державним підприємством «Придніпровська залізниця» (правонаступником якого є позивач) та відповідачем, підприємством за власний рахунок протягом 2015р. було здійснено перевезення окремої категорії громадян.

Відповідач мав здійснювати компенсаційні виплати за наданий пільговий проїзд вказаним громадянам.

В пункті 3.1 договору №63ПР/ДН-2-15156/НЮд.ч. від 01.01.2015р. передбачено, що ціна договору в будь-якому разі складає фактичні збитки перевізника від перевезень окремих категорій громадян, що мають відповідні пільги. За бажанням сторін ціна може встановлюватись на певний період кожного року шляхом укладання додаткової угоди.

Згідно частини 5 статті 9 Закону України «Про залізничний транспорт» збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовується залізницям за рахунок державного або місцевого бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Протягом січня-грудня 2015р. структурним підрозділом «Криворізька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» надано послуги з пільгового перевезення громадян на суму 162745грн.15коп. Відповідачем фактично було сплачено лише 126505грн.85коп.

Протягом 2016р. позивач неодноразово звертався до відповідача з листами про відшкодування збитків від перевезень пільгових категорій громадян. Оскільки відшкодування не відбулось, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.01.2017р. було порушено провадження у справі та призначено судове засідання.

У відзиві, наданому до суду 06.02.2017р., відповідач не погодився із заявленими позовними вимогами з наступних підстав.

Договірні відносини між сторонами поширювались на компенсаційні виплати, які в 2015році відшкодовувались відповідачем за рахунок відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам. Відповідно до статті 55 Бюджетного кодексу України даний вид субвенцій не належить до захищених видатків бюджету.

Видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України. Видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян, здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, що надходять з Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002р., встановлено, що фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі.

Згідно з приписами частини 1 статті 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання та здійснюють бюджетні платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

В 2015 році розмір державної субвенції місцевому бюджету Нікопольського району на покриття витрат на пільгове перевезення окремих громадян залізничним транспортом становив 200000грн. У звязку з тим, що в 2014році державна субвенція надійшла до місцевого бюджету не в повному обсязі, в 2015році було відшкодовано позивачу заборгованість в сумі 56244грн.15коп., яка виникла раніше.

Протягом 2015р. проводились розрахунки з позивачем в межах залишку коштів (143755грн.85коп.). Згідно акту звіряння розрахунків від 01.01.2016р., підписаного сторонами, зафіксована сума боргу в розмірі 17250грн. Вказана сума облікована в Управлінні Державної казначейської служби України в Нікопольському районі Дніпропетровської області.

Інших документів, які б підтверджували взяття на себе зобовязань з відшкодування компенсації за пільгове перевезення окремих категорій громадян, сторонами не підписувались.

Станом на 01.02.2017р. заборгованість відповідача перед позивачем дорівнює 17250грн. Заборгованість не може бути відшкодована за рахунок коштів місцевого бюджету, оскільки органи місцевого самоврядування коштами відповідних бюджетів не несуть відповідальності за бюджетні зобовязання держави.

У письмових поясненнях, наданих до суду 21.02.2017р., позивач виклав додаткове обґрунтування заявлених вимог та вказав, що сума за фактичну кількість перевезених протягом 2015р. пільговиків склала 162745грн.15коп. Відповідачем було компенсовано 182750грн., в тому числі, погашено заборгованість за 2014р. в розмірі 56244грн.15коп. Таким чином, непогашеною є заборгованість на суму 36239грн.30коп., з якої 17250грн. визнано відповідачем, 18989грн.30коп. не визнано.

На підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні від 08.02.2017р. проголошувалась перерва до 22.02.2017р., з 22.02.2017р. до 15.03.2017р.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши наявні докази у справі, ознайомившись з правовою позицією сторін, що викладена письмово, наявна у матеріалах справи, господарський суд встановив наступне.

Управлінням соціального захисту населення Нікопольської районної державної адміністрації (далі платник) та Державним підприємством «Придніпровська залізниця» в особі керівника Криворізької дирекції залізничних перевезень Придніпровської залізниці (далі перевізник) був укладений договір про надання пільгового проїзду Державним підприємством «Придніпровська залізниця» окремим категоріям громадян, та компенсаційних виплат за наданий пільговий проїзд №63 від 01.01.2015р. (далі договір).

В подальшому, додатковою угодою №1 від 11.12.2015р. до договору були внесені зміни до назви перевізника у звязку з його реорганізацією з Державне підприємство «Придніпровська залізниця» Структурний підрозділ «Криворізька дирекція залізничних перевезень» на Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» Регіональна філія «Придніпровська залізниця» Структурний підрозділ «Криворізька дирекція залізничних перевезень».

Пунктом 1.1 договору встановлено, що предметом цього договору є відносини сторін щодо компенсації пільгового проїзду окремих категорій громадян залізничним транспортом у приміському сполученні, які мають відповідні пільги, встановлені законодавством України, пільгового проїзду у залізничному транспорті, за рахунок субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам компенсаційних виплат, передбачених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік або з урахуванням статті 46 Бюджетного кодексу України та чинних постанов Кабінету Міністрів України.

Згідно з пунктом 1.2 договору перевізник за власний рахунок здійснює перевезення окремих категорій громадян, які мають відповідні пільги у залізничному транспорті, а платник здійснює компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Сторонами узгоджено в пункті 7.1 договору, що даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками і діє: в частині надання пільгового проїзду окремим категоріям населення до 31.12.2015р., в частині проведення компенсаційних виплат до їх повного погашення.

Відповідно до пункту 2.1 договору перевізник зобовязувався - надавати безкоштовний проїзд у залізничному транспорті населенню, яке має пільги, передбачені чинними Законами України; щомісяця, не пізніше 15числа місяця, наступного за звітним, подавати відповідним головним розпорядникам коштів рахунок на суму, яка підлягає компенсації, облікові форми; до 15числа місяця, наступного за звітним, надавати відповідним головним розпорядникам коштів акти звіряння із платником щодо надання за минулий місяць пільгового проїзду окремим категоріям населення.

В свою чергу, пунктом 2.3 договору на платника були покладені наступні обовязки передбачити в своєму бюджету в необхідних обсягах кошти, які будуть спрямовані на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян; з моменту прийняття Державного бюджету та затвердження кошторису доходів та видатків письмово інформувати перевізника про розмір коштів, які будуть спрямовані на фінансування пільг у вигляді додаткової угоди; здійснювати перерахування коштів, передбачених на проведення компенсаційних виплат на пільговий проїзд окремих категорій населення згідно кошторису доходів та видатків в межах кошторисних призначень на підставі розрахунку в строк до 5 робочих днів з моменту отримання субвенцій на свій розрахунковий рахунок.

Як вбачається з кошторису Управління соціального захисту населення Нікопольської районної державної адміністрації, для здійснення компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян на залізничному транспорті на 2015р. був передбачений трансферт з державного бюджету в розмірі 200000грн.

До матеріалів справи долучено додаткову угоду №1 від 10.02.2015р. до договору, не підписану відповідачем, в якій пропонувалось викласти пункт 2.3.2 в новій редакції та визначити, що запланована сума на фінансування компенсації вартості пільгового проїзду на 2015р. становить 200000грн. з урахуванням заборгованості минулого року. Вказана угода направлялась позивачу листом №346 від 15.02.2015р.

В розділі 3 договору сторони визначили, що ціна договору в будь-якому разі складає фактичні збитки перевізника від перевезень окремих категорій громадян, що мають відповідні пільги. За бажанням сторін ціна договору може встановлюватись на певний період шляхом укладання додаткової угоди.

За приписами пункту 3.2 договору платник протягом 5 банківських днів з моменту надходження коштів на фінансування пільг перераховує кошти на рахунок перевізника, на підставі отриманих від нього рахунків на суму, яка підлягає компенсації, та облікових форм.

Механізм розрахунку обсягів компенсаційних виплат залізницям за пільгові перевезення окремих категорій громадян, яким таке право надано законом, що здійснюються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, а також субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на зазначені цілі визначає Порядок розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1359 від 16.12.2009р. (далі Порядок №1359)

Згідно пунктів 3, 7, 9 вказаного Порядку облік пільгових перевезень та визначення суми недоотриманих коштів від таких перевезень проводиться залізницями на підставі інформації автоматизованої системи керування пасажирськими перевезеннями та реєстраторів розрахункових операцій про оформлені та видані пасажирам безоплатні або пільгові проїзні документи (квитки).

Сума недоотриманих коштів включається до місячної станційної звітності області, на території якої був придбаний пільговий проїзний документ (квиток), незалежно від місця проживання (навчання) пасажира.

На підставі місячної станційної звітності залізниці складають облікову форму про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного або місцевих бюджетів, згідно з додатком.

Для компенсації недоотриманих коштів облікова форма складається окремо для органу виконавчої влади, який є головним розпорядником бюджетних коштів, передбачених на цю мету державним бюджетом, та органу виконавчої влади, який є головним розпорядником коштів, виділених місцевим бюджетом.

Позивачем додано до матеріалів справи облікові форми про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного та місцевого бюджетів за січень 2015р. грудень 2015р. на загальну суму 162745грн.15коп. А саме, за січень 2015р. 9466грн.31коп., за лютий 2015р. 10955грн.42коп., за березень 2015р. 12496грн.97коп., за квітень 2015р. 12036грн.98коп., за травень 2015р. 12345грн.31коп., за червень 2015р. 12670грн.37коп., за липень 2015р. 18055грн.60коп., за серпень 2015р. 15956грн.81коп., за вересень 2015р. 15306грн.25коп., за жовтень 2015р. 12439грн.64коп., за листопад 2015р. 15809грн.55коп., за грудень 2015р. 15205грн.94коп.

Відповідачем було компенсовано 182750грн., в тому числі, погашено заборгованість за 2014р. в розмірі 56244грн.15коп. Таким чином, непогашеною є сума витрат на перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян протягом 2015р. на суму 36239грн.30коп., яка заявлена позивачем до стягнення в якості збитків.

З урахуванням актів звіряння розрахунків між сторонами від 31.12.2014р., від 03.11.2015р., від 30.11.2015р. та від 01.01.2016р., відповідачем було підтверджено наявність непогашеної заборгованості з компенсації витрат на перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян в 2015р. в розмірі 17250грн. Вказана сума була прийнята до обліку Управлінням Державної казначейської служби України в Нікопольському районі.

Сума витрат позивача в розмірі 18989грн.30коп., яка складається з частини витрат за листопад 2015р. та грудень 2015р., відповідачем не визнана через перевищення обсягів державної субвенції місцевому бюджету Нікопольського району на покриття витрат на пільгове перевезення окремих громадян залізничним транспортом.

Частиною 5 статті 9 Закону України «Про залізничний транспорт» №273/96-ВР від 04.07.1996р. (із змінами та доповненнями) передбачено, що для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються залізницям за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Згідно абзацу 5 підпункту «б» пункту 4 частини 1 статті 89 Бюджетного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) компенсаційні виплати на державні програми соціального захисту, в тому числі компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян, відповідно до віднесено до видатків, які здійснюються з районних бюджетів та бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим і міст обласного значення та враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів.

Частиною 1 статті 102 Бюджетного кодексу України передбачено, що видатки місцевих бюджетів, передбачені вказаною нормою, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 2, 3, 5, 8 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002р. (із змінами та доповненнями) (далі Порядок №256) фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі.

Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі головні розпорядники коштів).

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення). Отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

Відповідно до пункту 6 Порядку №256 фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Згідно пункту 4 Порядку №256 перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

При цьому за вимогами пп. (б) п. 2.9 Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов'язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №309 від 02.03.2012р., органи Казначейства не реєструють фінансові зобов'язання у разі, зокрема, відсутності у розпорядника бюджетних коштів фактичних надходжень спеціального фонду; відсутності документів, які підтверджують факт узяття бюджетного фінансового зобов'язання.

Бюджетне зобов'язання визначене у п. 7 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України як будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому.

Зокрема, відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що не перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» будуються на договірній і податковій основі та на засадах підконтрольності у межах повноважень, наданих органам місцевого самоврядування законом.

Частинами першою, третьою та четвертою статті 48 Бюджетного кодексу України передбачено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобовязань минулих років, довгострокових зобовязань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України.

Розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобовязання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсними. За такими операціями не виникають бюджетні зобовязання та не утворюється бюджетна заборгованість.

З огляду на викладені положення законодавства перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою лише в межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів, які можуть бути зареєстровані виключно за умови наявності документів, що підтверджують факт їх узяття в передбаченому бюджетним законодавством порядку, зокрема, у відносинах між органами місцевого самоврядування з підприємствами некомунальної форми власності - на підставі відповідного договору. При цьому обов'язковою також є наявність у розпорядника бюджетних коштів фактичних надходжень спеціального фонду.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що загальний обсяг виплат з місцевих бюджетів на державну програму соціального захисту, яка передбачає компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян, не може перевищувати розміру затверджених субвенцій.

Аналогічна права позиція викладена в постанові Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 13.09.2016р. у справі №21-5853а15.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 224 Господарського кодексу України визначає, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною

Відповідно до статті 226 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов'язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб'єктам, - зобов'язаний відшкодувати на вимогу цих суб'єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Сторона, яка порушила своє зобов'язання або напевно знає, що порушить його при настанні строку виконання, повинна невідкладно повідомити про це другу сторону. У протилежному випадку ця сторона позбавляється права посилатися на невжиття другою стороною заходів щодо запобігання збиткам та вимагати відповідного зменшення розміру збитків.

Сторона господарського зобов'язання позбавляється права на відшкодування збитків у разі якщо вона була своєчасно попереджена другою стороною про можливе невиконання нею зобов'язання і могла запобігти виникненню збитків своїми діями, але не зробила цього, крім випадків, якщо законом або договором не передбачено інше.

Не підлягають відшкодуванню збитки, завдані правомірною відмовою зобов'язаної сторони від подальшого виконання зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, розмір субвенції для здійснення компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян на залізничному транспорті на 2015р. в розмірі 200000грн. був доведений відповідачем до відома позивача.

Бюджетне зобовязання з компенсування вартості витрат позивача на перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян в 2015р. було узгоджене відповідачем та зареєстроване органом державної казначейської служби лише в розмірі 17250грн.

Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідачем не були виконані зобовязання з компенсування вартості витрат позивача на перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян в 2015р. в розмірі 17250грн., доказів припинення відповідних зобовязань в цій частині перед позивачем у будь-який інший передбачений законом спосіб, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Решта витрат позивача в розмірі 18989грн.30коп., яка складається з частини витрат за листопад 2015р. та грудень 2015р., відповідачем не визнана через перевищення обсягів державної субвенції місцевому бюджету Нікопольського району на покриття витрат на пільгове перевезення окремих громадян залізничним транспортом. Докази реєстрації бюджетного зобовязання в цій частині також відсутні.

З огляду на викладене, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення збитків за пільгове перевезення пасажирів в розмірі 17250грн. В задоволенні вимог про стягнення суми збитків в розмірі 18989грн.30коп. слід відмовити.

З огляду на приписи статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись положеннями статей Бюджетного кодексу України, Господарського кодексу України, Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002р. (із змінами та доповненнями), Порядку розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1359 від 16.12.2009р. (із змінами та доповненнями), статтями 1, 2, 4, 4-1, 4-2, 4-3, 4-4, 4-5, 4-6, 21, 22, 33, 34, 36, 49, 82, 83, 84, 85, 111-28 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» м. Київ в особі Регіональної філії «Придніпровської залізниці» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» м. Дніпро до Управління соціального захисту населення Нікопольської районної державної адміністрації с. Придніпровське про стягнення збитків за пільгове перевезення пасажирів в розмірі 36239грн.30коп. задовольнити частково.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Нікопольської районної державної адміністрації, с. Придніпровське (Код ; місцезнаходження: 53280, Дніпропетровська обл., с. Придніпровське, вул.50 років колгоспу «Аврора», буд. 9) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ (Код ; місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) в особі Регіональної філії «Придніпровської залізниці» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпро (Код ; місцезнаходження: 49602, м. Дніпро, пр-кт. ОСОБА_2, 108) суму збитків за пільгове перевезення пасажирів в розмірі 17250грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 761грн.60коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання чинності судовим рішенням.

В судовому засіданні від 15.03.2017р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст підписаний 20.03.2017р.

Суддя ОСОБА_3