ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2017 р.Справа № 916/170/17

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів С.В. Таран, В.Б. Туренко,

при секретарі судового засідання А.В. Земляк,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1,

від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб: не з'явився,

від ПАТ КБ "ПриватБанк" в особі Філії "Южне головне регіональне управління Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк": ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Іллічівський морський рибний порт"

на ухвалу господарського суду Одеської області від 08.02.2017р. про передачу справи за встановленою підсудністю

у справі №916/170/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Іллічівський морський рибний порт"

до:

1.Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

2.Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" в особі Філії "Южне головне регіональне управління Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

про визнання недійсним договору та стягнення,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Іллічівський морський рибний порт" звернулося з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" в особі Філії "Южне головне регіональне управління Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про визнання недійсним з моменту укладення правочину щодо придбання за рахунок грошових коштів ТОВ "Іллічівський морський рибний порт" акцій ПАТ КБ "ПриватБанк" на загальну суму 5 625 444,83 доларів США та стягнення з ПАТ КБ "ПриватБанк" на користь ТОВ "Іллічівський морський рибний порт" грошові кошти на загальну суму 5 625 444,83 доларів США та 1231502,33 грн.

23.01.2017р. ухвалою господарського суду Одеської області порушено провадження в даній справі та прийнято позовну заяву до розгляду.

07.02.2017р. від Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" надійшло клопотання про передачу справи за підсудністю.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.02.2017р. на підставі ст.ст. 15,17 Господарського процесуального кодексу України справу передано за встановленою підсудністю до господарського суду Дніпропетровської області з посиланням на те, що Філія "Южне головне регіональне управління Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" не може бути відповідачем у справі, крім того, позовні вимоги, викладені в резолютивній частині позову, заявлені виключно до ПАТ КБ "ПриватБанк".

Товариство з обмеженою відповідальністю "Іллічівський морський рибний порт", не погодившись з прийнятою ухвалою суду від 08.02.2017р., звернулося із апеляційною скаргою, в якій просило ухвалу скасувати. В апеляційній скарзі позивач зазначив, що якщо справа не підсудна Господарському суду Одеської області, то вона підлягає передачі до господарського суду м. Києва за місцезнаходженням відповідача, який виконує функції органу державної влади-Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Скаржник також зазначив, що в ухвалі суду відсутнє обґрунтування, чому матеріали справи слід передати до господарського суду Дніпропетровської області, а не господарського суду м. Києва. Також не звернув уваги на те, що Філія не є відповідачем у даній справі, а лише представляє відповідача.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача заявив клопотання, в якому вказав на те, що якщо під час розгляду апеляційної скарги з'ясується, що справа не підсудна господарському суду Одеської області, то вона підлягає передачі до господарського суду Дніпропетровської області за місцем знаходження відповідача ПАТ КБ "Приватбанк", так як саме в розпорядженні цього відповідача повинен знаходитися повний обсяг документів, необхідних для вирішення спору.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Відповідно до ст. 15 ГПК України справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні господарських договорів, справи у спорах про визнання договорів недійсними розглядаються господарським судом за місцезнаходженням сторони, зобов'язаної за договором здійснити на користь другої сторони певні дії, такі як: передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо. Справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також справи про визнання недійсними актів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача. Справи у спорах за участю кількох відповідачів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача. Справи у спорах за участю боржника і стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача або за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса за вибором позивача. Якщо юридичну особу представляє уповноважений нею відособлений підрозділ, територіальна підсудність спору визначається з урахуванням частин першої - третьої цієї статті залежно від місцезнаходження відособленого підрозділу. Місце розгляду справи з господарського спору, в якому однією з сторін є апеляційний господарський суд, господарський суд Автономної Республіки Крим, господарський суд області, міст Києва та Севастополя, визначає Вищий господарський суд. Справи про банкрутство розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.

Відповідно до п. 1.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" відповідно до чинного законодавства, зокрема, Цивільного та Господарського кодексів України, Законів України "Про господарські товариства", "Про акціонерні товариства", "Про банки і банківську діяльність", юридичні особи для здійснення своїх функцій мають право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами. Коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відособлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу. При цьому слід мати на увазі, що стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відособлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу. Необхідно також враховувати, що саме лише зазначення в установчих документах чи положенні про наявність у відокремленого підрозділу права представляти юридичну особу в суді (господарському суді) не свідчить про надання такому підрозділові відповідних повноважень та визначення їх кола.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" відокремлений підрозділ юридичної особи - це філія, інший підрозділ юридичної особи, що знаходиться поза її місцезнаходженням та виробляє продукцію, виконує роботи або операції, надає послуги від імені юридичної особи, або представництво, що здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи.

Як визначено в п.п.3.1.5 та 3.1 положення про філію "Южне головне регіональне управління Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" філія має право звертатися до суду з позовними заявами. Філія не має права бути відповідачем.

Отже, відповідно до положення Філія "Южне головне регіональне управління Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" не може бути відповідачем у судових справах.

У п. 20.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року N 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" зазначено, що територіальна підсудність справи за участю відособленого підрозділу юридичної особи визначається відповідно до вимог статті 15 ГПК за місцем знаходження відособленого підрозділу, якому надано право здійснювати повноваження сторони від імені юридичної особи. Господарським судам слід також враховувати, що, оскільки відособлений підрозділ юридичної особи діє у межах наданих йому повноважень, то подання позову за місцем знаходження цього підрозділу правомірне лише тоді, коли спір випливає саме з його діяльності. У разі відсутності у відособленого підрозділу відповідних повноважень та/або коли спір не пов'язаний з діяльністю цього підрозділу, позовні матеріали або справа надсилаються за підсудністю до господарського суду за місцем знаходження юридичної особи.

Позивач заявив дві вимоги про визнання недійсним договору укладеного з ПАТ КБ "ПриватБанк" та стягнення з останнього грошових коштів.

Отже, позовні вимоги викладені в позові заявлені виключно до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк".

Так як місцезнаходження юридичної особи-відповідача ПАТ КБ "ПриватБанк" є м. Дніпропетровськ, справа підлягає розгляду в господарському суді Дніпропетровської області, про що також було зазначено в клопотанні апелянта, поданому до апеляційного суду 09.03.2017р.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Господарського кодексу України якщо справа не підсудна даному господарському суду, матеріали справи надсилаються господарським судом за встановленою підсудністю.

Отже, господарським судом Одеської області правомірно прийнято ухвалу про передачу справи за підсудністю до господарського суду Дніпропетровської області.

З урахуванням викладеного, та

керуючись ст.ст. 99, 105-106 Господарського процесуального кодексу

України, суд

постановив:

Ухвалу господарського суду Одеської області від 08.02.2017р. про передачу справи за встановленою підсудністю у справі №916/170/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови складено 13.03.2017

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя С.В. Таран

Суддя В.Б. Туренко