РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2017Справа № 910/21539/16

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Шкоденко Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області

до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Експрес-Банк"

про стягнення 69 537, 76 грн.

за участю представників:

від позивача:не з'явився
від відповідача:Мацко Т.В.- представник за довіреністю № ЮР-193 від 14.12.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області (далі - РВ ФДМ України по Донецькій області) з позовом до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Експрес-Банк" (далі - ПАТ "АБ "Експрес-Банк") про стягнення 205 439,47 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору оренди № 3242/2007 від 11.07.2007 р. в частині своєчасного повернення об'єкту оренди після припинення договору, що потягло нарахування орендарю неустойки у вигляді пені.

У позові РВ ФДМ України по Донецькій області просило суд стягнути з ПАТ "АБ "Експрес-Банк" неустойку за час прострочення повернення об'єкту оренди у сумі 205 439,47 грн.

До початку розгляду справи по суті від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача неустойку за час прострочення повернення об'єкту оренди у сумі 69 537,76 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у письмових поясненнях, надісланих суду, позовні вимоги у зменшеному розмірі підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на безпідставність нарахування неустойки, просив відмовити у задоволенні позову.

Згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в справі докази, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.07.2007 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області (орендодавець) та Акціонерним банком "Експрес-Банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Акціонерний банк "Експрес-Банк" (орендар), був укладений договір оренди (далі - договір оренди). Відповідно до цього договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне майно - нежитлові вбудовані приміщення загальною площею 145,1 кв.м., які розташовані за адресою: м. Красний Лиман, вул. Кірова, 22, та знаходяться на балансі Краснолиманського будівельно-монтажного експлуатаційного управління Донецької залізниці (балансоутримувач). Майно передається в оренду з метою розміщення відділення АБ «Експрес-банк». (п. 1.1 договору оренди).

Згідно з п. 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна.

Відповідно до п. 3.1 договору орендна плата, розрахована відповідно до Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженою постановою КМУ від 04.10.1995 р. № 786, та становить 1 885,30 грн. без ПДВ. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно з п. 3.3 договору оренди орендна плата перераховується орендарем до Державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70 % та 30 % відповідно щомісяця не пізніше 12 числа місяця.

Договір оренди укладено строком на 364 дні, що діє з 11.07.2007 р. по 10.07.2008 р.(п. 10.1 договору). У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором при умові погодження з балансоутримувачем.

У судовому засіданні встановлено, що позивач на виконання умов договору оренди передав відповідачу в оренду державне майно - нежитлові вбудовані приміщення загальною площею 145,1 кв.м., які розташовані за адресою: м. Красний Лиман, вул. Кірова, 22, та знаходяться на балансі Краснолиманського будівельно-монтажного експлуатаційного управління Донецької залізниці, що підтверджується актом прийому-передачі від 11.07.2007 р.

У подальшому договорами про внесення змін № 1 від 25.12.2007 р., № 2 від 30.12.2010 р., № 3 від 01.08.2011 р., № 4 від 01.12.2011 р., № 5 від 19.03.2013 р., 6 від 29.10.2013 р., № 7 від 24.01.2014 р., № 9 б/д та № 10 від 24.02.2015 р. до договору оренди № 3242/2007 від 11.07.2007 р. сторонами були внесені зміни, зокрема, щодо розміру орендної плати та продовження строку дії договору - до 31.12.2015 р.

28.01.2016 р. РВ ФДМ України по Донецькій області листом № 11-05-00482 повідомило відповідача про припинення дії договору оренди, а також про необхідність повернення орендодавцю орендованого приміщення протягом 3 робочих днів .

Проте, з матеріалів справи вбачається, що ПАТ "АБ "Експрес-Банк" об'єкт оренди повернуло балансоутримувачу 31.10.2016 р., що підтверджується актом приймання-передачі від 31.10.2016 р.

Заявляючи позов до суду, орендодавець вважає, що банк несвоєчано виконав зобов'язання з повернення майна, а тому нарахував відповідачу неустойку на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України у сумі 205 439,47 грн. за період прострочення зобов'язання за період з 01.01.2016 по 31.10.2016 р.

У подальшому позивач вирахував з указаної суми сплачену відповідачем орендну плату за фактичне користування майном за вказаний вище період у розмірі 135 901,71 грн., а тому просив стягнути з ПАТ "АБ "Експрес-Банк" неустойку в сумі 69 537,76 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відносини щодо оренди державного майна регулюються спеціальним законом - Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

За умовами ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відносини щодо оренди державного майна регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності, строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Згідно з ч. 2 вказаної статті методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 ст. 26 та п. 1 ст. 27 Закону договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено, а орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Також згідно з п. 2.4 договору оренди у разі припинення цього договору майно повертається орендарем балансоутримувачу. Орендар повертає майно балансоутримувачу аналогічно порядку, встановленому при передачі майна орендарю. Майно вважається повернутим орендарем з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст. 530 ЦК України).

Як вже було встановлено судом, договір оренди між сторонами припинив свою дію 31.12.2015 р., проте ПАТ "АБ "Експрес-Банк" користувався державним майном фактично до 31.10.2016 р., що на думку позивача є порушенням зобов'язання.

Разом з тим, суд не погоджується з такою позицією РВ ФДМ України по Донецькій області, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Частиною 2 статті 785 ЦК України передбачено право наймодавця у разі невиконання наймачем обов'язку з повернення речі вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Отже ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України визначено, що неустойка є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних відносин за несвоєчасне повернення майна.

Як встановлено судом, відповідно до п. 10.1 договору оренди (в редакції змін внесених договором № 10 від 23.07.2015 р.) на підставі листів ПАТ "АБ "Експрес-Банк" № 02-01/28 від 29.06.2015 р. та Державної адміністрації залізничного транспорту України № ЦЗ-1-8/714 від 25.05.2015 р., сторони погодили, що договір оренди є пролонгованим з 01.08.2015 р. до моменту створення (реєстрації) ПАТ «Українська залізниця», але не більше ніж до 31.12.2015 р.

Відповідно до п. 10.6 договору оренди (в редакції внесених змін договором № 8 від 31.03.2014 р.) у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

У судовому засіданні встановлено, що ПАТ "АБ "Експрес-Банк" мав намір продовжити дію договору, та зважаючи на положення пункту 10.6 договору оренди, очікував, що даний договір буде продовжено на новий строк до надходження протягом одного місяця з дня закінчення строку договору заяви орендодавця.

Про такі обставини свідчить лист відповідача від 03.12.2015 р. № 611, в якому ПАБ «Експрес-Банк» звернулось до ДП «Донецька залізниця» із проханням надати згоду на продовження терміну дії договору по 31.12.2016 р., а також наданий ДП «Донецька залізниця» банку дозвіл на пролонгацію договору оренди до 31.03.2016 р., викладений у листі від 15.12.2015 р.

Проте, встановлено, що заявою від 28.01.2016 р. № 11-05-00482 позивач повідомив ПАТ "АБ "Експрес-Банк" про припинення дії договору оренди № 3242/2007 від 11.07.2007 р. з 31.12.2015 р. Зазначена заява про припинення дії договору оренди була отримана банком 02.02.2016 р., про що свідчить відповідна відмітка на заяві із вхідним номером та датою її отримання.

Також з матеріалів справи вбачається, що листом № 01-19/125 від 04.02.2016 р., направленим на адресу ПАТ «Укрзалізниця», відповідач просив погодження на продовження терміну дії договору оренди до 31.05.2016 р., у зв'язку з тим, що у приміщенні, яке є об'єктом оренди, розміщується регіональне відділення ПАБ «Експрес-Банк» з дільницею інкасації, великою кількістю банківського устаткування та обладнанням, банківським сховищем, а тому для організації переміщення даного відділення у інше приміщення без переривання роботи банківської установи та обслуговування клієнтів банку необхідно приблизно 4 місяці часу.

У відповідь на вищевказаний лист, ПАТ «Укрзалізниця» листом № ЖД-2/4-3/2381-16 від 21.03.2016 р. надало своє погодження на продовження терміну дії договору оренди до 31.05.2016 р. Вказане погодження було направлено до Регіонального відділення ФДМУ по Донецькій області з листом банку від 30.03.2016 р. № 02-01/82 з проханням продовжити термін дії договору оренди до 31.05.2016 р.

Також листом № ЦЦР-13/187 від 24.06.2016 р. ПАТ «Укрзалізниця» повідомила Регіональне відділення ФДМУ по Донецькій області про своє погодження на продовження терміну дії договору оренди строком до 31.07.2016 р.

У подальшому, листом від 26.09.2016 р. № 1231 СП «Краснолиманське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» Регіональної філії «Донецька залізниця» (балансоутримувач) направило вимогу ПАБ «Експрес-Банк» про необхідність звільнення орендованого приміщення до 03.10.2016 р.

При цьому за усною домовленістю відповідача з представниками Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» та СП «Краснолиманське будівельно- монтажне експлуатаційне управління» банком було отримано погодження на зайняття орендованого приміщення до 31.10.2016 р.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини у справі, дії сторін у спірних правовідносинах та умови п. 10.6 договору оренди щодо автоматичної пролонгації дії договору без відповідного повідомлення, суд вважає, що орендар не мав умислу порушувати умови договору щодо своєчасного повернення майна, а мав намір продовжити строк дії договору та користування майном. До того ж орендар знаходився у режимі очікування продовження дії договору, а тому на цей період імперативного обов'язку повернути майно у нього не виникло.

Також суд враховує, що отримавши непогодження строку дії договору оренди, відповідач за домовленістю з балансоутримувачем щодо строку повернення майна, 31.10.2016 р. передав СП «Краснолиманське БМЕУ» орендоване приміщення за актом приймання-передачі від 31.10.2016 р.

Крім того, з матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що за весь час користування орендованим майном, відповідач забезпечував схоронність майна, своєчасно та в повному обсязі сплачував орендну плату за користування майном, в тому числі і після закінчення строку дії договору оренди.

Таким чином, судом встановлено відсутність вини (умислу) ПАБ «Експрес-Банк» у неповерненні об'єкту оренди за договором оренди, оскільки відповідач розраховував на продовження користування об'єктом оренди на підставі наданих погоджень на продовження строку дії договору оренди.

Відповідно до ст. 610, 614 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

При цьому суд звертає увагу, що для застосування наслідків, передбачених частиною 2 статі 785 Цивільного кодексу України необхідна наявність вини (умислу або необережності) у особи, яка порушила зобов'язання відповідно до вимог статті 614 Цивільного кодексу України.

Про такий правовий висновок зазначено у постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2014 року по справі № 927/1215/13, який суд застосовує при розгляді даної справи.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Приймаючи до уваги, що відповідачем надано достатньо доказів, які свідчать про відсутність його вини та умислу щодо несвоєчасного повернення чи непередачі майна, що є об'єктом оренди, суд вважає вимогу позивача про стягнення неустойки за користування орендованим майном за час прострочення необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору у разі відмови у позові, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 32-35, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Експрес-Банк" про стягнення 69 537,76 грн.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 9 березня 2017 року.

Повний текст рішення підписаний 14 березня 2017 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.