ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2017 р. Справа № 914/2316/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді Кордюк Г.Т.

суддів: Гриців В.М.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу б/н від 02.02.17 ОСОБА_2, с.Коросно, Перемишлянський район, Львівська область

на рішення Господарського суду Львівської області від 23.01.17

у справі №914/2316/16

за позовом: Відкритого акціонерного товариства Бродирембуд, Львівська область, м. Броди

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Ком ОСОБА_3, м. Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2, с.Коросно, Львівська область

про визнання недійсним договору купівлі-продажу

За участю представників:

від позивача ОСОБА_4 представник;

від третьої особи ОСОБА_5 представник;

від відповідача не зявилися;

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 914/2316/16 розподілено до розгляду судді доповідачу Кордюк Г.Т., введено до складу судової колегії суддів Гриців В.М. та Малех І.Б.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.02.17 апеляційну скаргу у даній справі прийнято до провадження, справу призначено до розгляду на 23.02.17.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 23.02.17 розгляд справи відкладено на 16.03.17.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 23.01.17 року у справі №914/2316/16 (головуючий суддя Мазовіта А.Б., судді Петрашко М.М., Кітаєва С.Б.) позов задоволено повністю. Визнано недійсним договір купівлі-продажу будівлі від 01.03.2013 р., загальною площею 39,8 м.кв., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 3, розташованої за адресою: Львівська область, Бродівський район, м. Броди, вул. Чупринки, 17, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за №395, та укладений між Відкритим акціонерним товариством Бродирембуд і Товариством з обмеженою відповідальністю Ком ОСОБА_3. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Ком ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства Бродирембуд 1 378 грн. 00 судового збору.

При цьому, місцевий господарський суд виходив з того, що у ОСОБА_7 відсутній необхідний обсяг цивільної дієздатності та правові підстави для здійснення волевиявлення від імені ВАТ Бродирембуд на укладення спірного договору купівлі-продажу будівлі від 01.03.2013р. укладеного між ВАТ Бродирембуд та ТзОВ Ком ОСОБА_3, оскільки ОСОБА_7 фактично не було обрано головою комісії з припинення ВАТ Бродирембуд, як і не було створено комісії з припинення ВАТ Бродирембуд.

Рішення позачергових загальних зборів акціонерів ВАТ Бродирембуд, якими обрано голову комісії з припинення, визнані судом недійсними, та є такими з моменту їх прийняття, а спірний правочин не було схвалено в подальшому загальними зборами акціонерного товариства.

Вказані обставини, на думку суду першої інстанції є підставою для визнання недійсним оспореного правочину.

Не погоджуючись з рішення місцевого господарського суду від 23.01.17 у даній справі, третя особа подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

При цьому, апелянт посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає про те, що обставини щодо неподання позивачем оригіналів документів, які долучені до позовної заяви свідчать про відсутність у нього зазначених доказів.

Апелянт вважає, що позивачем в обґрунтування позову наведено неправомірні обставини, які не можуть бути визнані законними та обґрунтованими, а також не правильно обрано спосіб захисту свого порушеного права з огляду на подальше відчуження майна, що було предметом спірного договору.

Також, на думку скаржника, місцевим господарським судом безпідставно зазначено про можливість подання заяви про застосування строків позовної давності лише стороною у спорі, оскільки треті особи користуються правами сторін, в тому числі, як зазначає апелянт, і щодо подання заяви про застосування строків позовної давності.

Скаржником також зазначено про те, що місцевий господарський суд, як на підставу задоволення позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_8 незаконно привласнив контрольний пакет акцій, який в подальшому і став підставою проведення зборів, а також відчуження майна ВАТ Бродирембуд. Проте, апелянт вважає таке твердження місцевого господарського суду безпідставним, оскільки жодного незаконного отримання акцій не було, адже жодної кримінальної справи по даному факту не заведено, а також вирок, який вступив в законну силу з цього приводу відсутній.

Крім того, апелянтом зазначено про те, що місцевий господарський суд, як на підставу задоволення позову посилається і на те, що питання продажу спірних приміщень було вчинено не повноважним головою комісії з припинення ОСОБА_7 і без рішення, погодження акціонерами, оскільки голова комісії з припинення ОСОБА_7 не вирішував питання продажу приміщення, це питання, як зазначає скаржник, вирішувалося усіма акціонерами і дозвіл був наданий, що підтверджується чинним протоколом №02/12 від 02.03.12 рішення зборів акціонерів товариства.

Апелянтом також вказано на те, що місцевий господарський суд в оспореному рішенні посилається на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова визнано недійсним договір купівлі продажу акцій ВАТ Бродирембуд укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з чого вбачається, що ОСОБА_9 володіє акціями ВАТ Бродирембуд в розмірі 59,55 % (697 394 шт.). Разом з цим, на думку скаржника, вказана обставина не відповідає дійсності, оскільки в матеріалах справи відсутні будь які рішення суду, якими б підтверджувався факт витребування акцій у ОСОБА_8, при цьому вищенаведеним рішення Шевченківського районного суду м.Львова не застосовано наслідків недійсності правочину, що передбачає витребування в ОСОБА_8 акцій в кількості 697 394 шт.

Щодо посилання місцевого господарського суду на рішення позачергових зборів, яке оформлене протоколом №01/12 від 27.01.12, а саме посилається на п.6 даного протоколу, у звязку з чим зазначено про відсутність у ОСОБА_7 необхідного обсягу цивільної дієздатності та правових підстав для здійснення волевиявлення від імені ВАТ Бродирембуд, то скаржник зазначає, що питання відчуження спірного обєкта не вирішувалося на загальних зборах , що відбулися 27.01.12, а вирішувалося позачерговими зборами акціонерів, що засвідчено протоколом №02/12 від 02.03.12. Такий протокол судом недійсним не визнавався, а тому є чинним.

На думку апелянта, про наявність у ОСОБА_8 акцій ВАТ Бродирембуд, свідчить також рішення Сихівського районного суду від 10.11.16 у справі №2/463/1716/14, в якій позивач за зустрічним позовом просив суд витребувати у ОСОБА_8 акції ВАТ Бродирембуд.

23 лютого 2017 року до Львівського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких він зазначає про законність та обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у звязку з чим просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивачем у запереченнях на апеляційну скаргу зазначено, що апеляційна скарга є безпідставною, доводи в ній є надуманими, такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Також, на думку позивача, апеляційна скарга не спростовує доводів позивача та висновків до яких дійшов суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення.

У запереченнях на апеляційну скаргу позивач зазначає, що незаконність набуття акцій ВАТ Бродирембуд ОСОБА_8 підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м.Львова, яким встановлено недійсність договору купівлі продажу таких акцій, з огляду на наведене, недійсний правочин не створює жодних юридичних наслідків.

Позивач вважає, що місцевим господарським судом правильно зазначено про те, що оскаржуваний правочин вчинений не повноваженою особою, оскільки рішенням Господарського суду Львівської області від 12.03.13 у справі №5015/1174/12 визнано недійсним рішення позачергових зборів акціонерів ВАТ Бродирембуд, що оформлені протоколом №01/12 від 27.01.12, яким призначено комісію з припинення ВАТ Бродирембуд, головою якої призначено ОСОБА_7, з огляду на це вказана особа не могла бути представником ВАТ Бродирембуд та укладати від імені товариства жодних правочинів.

Позивач вважає безпідставними доводи апелянта щодо належності ОСОБА_8 акцій товариства в кількості 697 394 шт., оскільки відсутність у нього зазначених акцій підтверджується виписками по особовому рахунку власника іменних цінних паперів.

Щодо покликання апелянта на неправильно обраний позивачем спосіб захисту свого права, то у запереченнях позивачем зазначено про те, що право визнати недійсним договір, стороною, яка його уклала є належним способом захисту свого порушеного права, що передбачено ст.16 ЦК України, при цьому позивач не ставить вимог про витребування майна та визнання недійсним договору який в подальшому укладений між відповідачем та ОСОБА_2

Позивач вважає необґрунтованими посилання скаржника на можливість подання заяви про застосування строку позовної давності третьою особою.

Відповідач участі свого уповноваженого представника у судовому засіданні не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду.

Ухвала Львівського апеляційного господарського суду від 13.02.17 про призначення справи до розгляду, яка надіслана судом апеляційної інстанції на адресу відповідача повернута відділенням поштового звязку з відміткою «за відмовою адреса від одержання».

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГС України від 26.11.12 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

З огляду на наведене відповідач вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для реалізації якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що ухвалами суду участь представників сторін та третьої особи обов'язковою не визнавалась, беручи до уваги те, що у матеріалах справи наявні відомості та документи, необхідні для перегляду рішення в апеляційному порядку. Колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні присутні представники позивача та третьої особи навели свої доводи, міркування та заперечення викладені в апеляційній скарзі та запереченнях на неї.

Колегія суддів, заслухавши у судовому засіданні пояснення представників позивача та третьої особи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:

2 грудня 2011 року акціонером ВАТ "Бродирембуд" ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу цінних паперів та договору комісії на продаж цінних паперів відчужено належні йому акції ВАТ "Бродирембуд" у кількості 697 394 штук на користь ОСОБА_8, що становить 59,55% від загальної кількості емітованих акцій ВАТ Бродирембуд .

Після набуття 697 394 акцій, ОСОБА_8 почав володіти в сукупності 767 917 акцій, тобто 65,5733 %.

Таким чином, отримавши контрольний пакет акцій позивача, новим акціонером ОСОБА_8 27.01.2012р. скликано позачергові збори акціонерів ВАТ "Бродирембуд".

27 січня 2012 року рішенням позачергових загальних зборів акціонерів оформленим протоколом №01/12 призначено комісію з припинення ВАТ "Бродирембуд", головою якої (з повноваженнями керівника) призначено ОСОБА_7.

В подальшому, комісією з припинення товариства 02 березня 2012 року проведено позачергові загальні збори акціонерів на яких прийнято рішення оформлене протоколом №02/12 від 02.03.2012 р., в якому зазначено, зокрема, про надання дозволу ОСОБА_7 відчужувати майно товариства (попередньо схвалено вчинення значних правочинів) на суму до 3 млн. грн.

Головою комісії з припинення ОСОБА_7 було укладено ряд договорів купівлі-продажу, згідно з якими, все нерухоме майно, що належало ВАТ "Бродирембуд" на праві власності було відчужене на користь ТзОВ Ком ОСОБА_3.

Зокрема, ОСОБА_7 від імені товариства укладено договір купівлі-продажу від 01.03.2013р. між ВАТ "Бродирембуд" та ТзОВ "Ком ОСОБА_3", будівлі трансформаторної, загальною площею 39,8 кв.м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 3, розташований за адресою: Львівська область, Бродівський район, м. Броди, вул. Чупринки,17, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за №395.

З матеріалів справи вбачається та встановлено місцевим господарським судом, 05.03.2013 р. вищевказаний обєкт нерухомості був відчужений на користь ОСОБА_2.

Посилаючись на те, що 02.12.2011р. ОСОБА_8 набув акції у кількості 697 394 штук неправомірно, оскільки рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 06.09.2012р. визнано недійсними з моменту їх укладення, договір комісії на продаж цінних паперів № Б- 112-01 від 02.12.2011р., укладений між ТзОВ "Підприємство "Росан-цінні папери" та ОСОБА_10 та договір купівлі-продажу акцій ВАТ "Бродирембуд" №Б-111202-02 від 02.12.2011 року, укладений між ТзОВ "Підприємство "Росан-цінні папери" та ОСОБА_8, а також зазначаючи про те, що станом на момент скликання та проведення позачергових зборів акціонерів 27.01.2012р. акціонеру ОСОБА_8 акції у кількості 697394 штуки, що становить 59,55% статутного фонду товариства, на праві власності не належали, оскільки рішенням Господарського суду Львівської області від 12.03.2013р. у справі № 5015/1174/12 яке набрало законної сили, рішення оформлені протоколом позачергових зборів акціонерів № 01/12 від 27.01.2012р. визнано недійсними, в тому числі і про призначення ОСОБА_7 головою комісії із припинення ВАТ Бродирембуд, тобто судом встановлено, що ОСОБА_7 призначений керівником ВАТ Бродирембуд неправомірно.

Покликаючись на відсутність у ОСОБА_7 повноважень на вчинення правочину з відчуження нерухомого майна, ВАТ Бродирембуд звернулося до суду з позовом до ТОВ Ком ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі продажу від 01.03.2013р. будівлі трансформаторної, загальною площею 39,8 кв.м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 3, розташований за адресою: Львівська область, Бродівський район, м. Броди, вул. Чупринки,17, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за №395.

Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, колегія суддів зазначає наступне:

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до положень ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно з ч.1. ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

В силу приписів ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України за загальним правилом право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Частиною 2 ст.203 ЦК України передбачено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч.1 ст.203 ЦК України).

Відповідно до ч.1, 3 ст.92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Абзацом 3 п.3.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними від 29.05.2013р. №11 передбачено, що відповідно до пункту 22 частини другої статті 33 Закону України "Про акціонерні товариства" до виключної компетенції загальних зборів акціонерного товариства належить прийняття рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності товариства. Тому вчинення значного правочину виконавчим органом товариства за відсутності такого рішення є підставою для визнання його недійсним, якщо правочин не було схвалено в подальшому загальними зборами акціонерного товариства (стаття 241 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до рішення позачергових загальних зборів акціонерів ВАТ Бродирембуд від 27.01.2012р. (протокол № 01/12 по шостому питанню прийнято рішення про обрання комісії з припинення ВАТ Бродирембуд та наділено її відповідними повноваженнями) головою комісії обрано ОСОБА_7 та наділено його повноваженнями Генерального директора товариства згідно ст. 7.3. Статуту товариства.

Згідно журналу обліку довіреностей для участі у позачергових загальних зборах ВАТ Бродирембуд 27.01.2012р. від імені ОСОБА_8 діяв ОСОБА_7. На порядок денний вказаних зборів виносились наступні питання: Про обрання голови та секретаря зборів; про обрання лічильної комісії; про затвердження регламенту роботи загальних зборів; про припинення діяльності ВАТ Бродирембуд у зв'язку з реорганізацією шляхом перетворення; про організаційно-правову форму, найменування, місцезнаходження, розмір статутного капіталу, розмір додаткової відповідальності та склад (кількість) учасників товариства-правонаступника, що створюється внаслідок реорганізації (перетворення); про призначення/обрання комісії з припинення ВАТ Бродирембуд. Про повноваження комісії з припинення ВАТ Бродирембуд; про відкликання органів управління. Прийняття рішення про дострокове припинення повноважень голови та членів ОСОБА_11, Ревізійної комісії, генерального директора ВАТ Бродирембуд; про визначення порядку, умов та строку припинення (перетворення) ВАТ Бродирембуд. Про визначення порядку та терміну розрахунків з кредиторами товариства. Про розміщення повідомлення про припинення діяльності ВАТ Бродирембуд; про порядок, термін та умови обміну акцій ВАТ Бродирембуд на частки у статутному капіталі товариства-правонаступника, що створюється внаслідок реорганізації (перетворення); про зупинення обігу акцій товариства. Про скасування реєстрації випуску акцій та анулювання свідоцтва про випуск акцій ВАТ Бродирембуд.

На вказаних зборах розглядалось питання №6 про призначення/обрання комісії з припинення ВАТ Бродирембуд. Про повноваження комісії з припинення ВАТ Бродирембуд.

Так, за наслідками розгляду питання №6 було проведено голосування, за результатами якого прийнято рішення про обрання комісії з припинення ВАТ Бродирембуд у складі трьох осіб, а саме: ОСОБА_7 - голова комісії; ОСОБА_12 - член комісії; ОСОБА_13 - член комісії.

Також, було ухвалено пропозицію стосовно передачі комісії з припинення ВАТ Бродирембуд усіх повноважень органів управління товариства. Згідно Статуту товариства генеральному директору передати, а комісії з припинення ВАТ Бродирембуд прийняти майно та документи товариства, а також надати голові комісії усі повноваження генерального директора товариства (згідно ст. 7.3 Статуту Товариства).

Рішенням господарського суду Львівської області від 12.03.2013 у справі № 5015/1174/12 визнано недійсним рішення позачергових загальних зборів акціонерів ВАТ Бродирембуд від 27.01.2012, що оформлене протоколом від 27.01.2012р. №01/12, оскільки прийнято з порушенням вимог Закону України Про акціонерні товариства щодо скликання цих зборів та за відсутності кворуму при їх проведенні.

В подальшому, 02 березня 2012 року, проведено позачергові загальні збори акціонерів ВАТ Бродирембуд, що оформлено відповідним протоколом №02/12.

Серед питань які ставились на обговорення зборів було питання про попереднє схвалення значних правочинів, які можуть вчинятись Товариством.

За наслідками розгляду вказаного питання проведено голосування, за результатами якого прийнято рішення про попереднє схвалення значних правочинів, які можуть вчинятись Товариством в особі голови комісії з припинення по отриманню послуг та кредитів, а також відчуженню та заставі нерухомого майна товариства, граничною сукупною вартістю 3 000 000 грн. 00 коп.

Після проведення усіх зазначених дій, головою комісії з припинення ВАТ Бродирембуд - ОСОБА_7 укладено договори купівлі-продажу, згідно з якими, все нерухоме майно, яке належало позивачу на праві власності відчужене на користь третіх осіб, зокрема і будівля трансформаторної, яка є предметом спірного договору купівлі - продажу договору.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 08.11.2016 у справі № 914/2404/16 (яке набрало законної сили відповідно до постанови Львівського апеляційного господарського суду від 01.02.2017) позов ОСОБА_14 задоволено, визнано недійсними рішення позачергових загальних зборів акціонерів ВАТ Бродирембуд від 02.03.2012, що оформлені протоколом № 02/12 від 02.03.2012. У задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_15 до ВАТ Бродирембуд, ОСОБА_8 та ОСОБА_14 про визнання недійсним пункту 4 рішення позачергових загальних зборів акціонерів товариства, оформленого протоколом №02/12 від 02.03.2012, відмовлено. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність у ОСОБА_7 необхідного обсягу цивільної дієздатності та правових підстав для здійснення волевиявлення від імені ВАТ Бродирембуд на укладення спірного договору купівлі-продажу будівлі трансформаторної від 01.03.13, укладеного між ВАТ Бродирембуд та ТзОВ Ком ОСОБА_3, оскільки ОСОБА_7 фактично не було обрано головою комісії з припинення ВАТ Бродирембуд, як і не було створено комісії з припинення ВАТ Бродирембуд.

При цьому, як вже зазначалося вище, рішення позачергових загальних зборів акціонерів ВАТ Бродирембуд визнані судом недійсними, та є такими з моменту їх прийняття, а тому спірний правочин не було схвалено в подальшому загальними зборами акціонерного товариства.

Таким чином, судова колегія вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог, оскільки на час укладення спірного договору купівлі-продажу будівлі трансформаторної від 01.03.13 у ОСОБА_7 були відсутні повноваження на укладення такого та відсутні докази в підтвердження подальшого схвалення загальними зборами спірного договору.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що матеріали справи, окрім іншого, не містять також доказів схвалення ВАТ «Бродирембуд» спірного правочину діями сторін, шляхом прийняття оплати від покупця в сумі 12.000 грн. (без ПДВ), яка визначена п.5 спірного договору купівлі продажу будівлі.

Таким чином, виходячи із обставин справи та документально підтвердженого факту відсутності у ОСОБА_7 повноважень на укладення від імені позивача спірного договору купівлі-продажу будівлі від 01.03.2013 р. укладеного між ВАТ Бродирембуд та ТзОВ Ком ОСОБА_3, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо підставності заявленого позову.

Покликання апелянта на ненадання позивачем оригіналу спірного договору - купівлі продажу, що на його думку свідчить про відсутність такого документу, спростовується судом апеляційної інстанції з огляду на те, що в матеріалах справи міститься оригінал спірного договору купівлі-продажу будівлі трансформаторної від 01.03.2013 р., який поданий на вимогу Господарського суду Львівської області Бродівським відділенням поліції Золочівського відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області (Т.2, а.с. 152-153).

Щодо заяви третьої особи про застосування строків позовної давності колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні останньої.

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного:

Відповідно до положень ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Тлумачення частини третьої статті 267 ЦК України, положення якої сформульовано із застосуванням слова "лише" (аналог "тільки", "виключно"), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження про те, що із цього положення випливає безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі, позовна давність судом не застосовується (висновок ВСУ у постанові від 24.06.15 у справі №6-738цс15).

Статтею 21 ГПК України встановлено, що сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким предявлено позовну вимогу.

Заява про сплив позовної давності, зроблена будь-якою іншою особою, крім сторони у спорі, не є підставою для застосування судом позовної давності.

Зокрема, частиною четвертої статті 27 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, користуються процесуальними правами сторони (за певними винятками); при цьому права сторони, визначені, зокрема, статтею 22 та іншими нормами цього Кодексу, є саме процесуальними, в той час як згаданий припис статті 267 ЦК України є нормою права матеріального і не може розумітися як можливість застосування господарським судом позовної давності за заявами зазначених третіх осіб. Такаж позиція міститься у постановах ВГС України від 12.01.16 у справі №925/1067/15, від 13.10.15 у справі №914/4603/14 та від 01.04.14 у справі №7/5005/9232/2012.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.43 ГПК України відповідно господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом; ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року № 6 Про судове рішення, рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Твердження апелянта про порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення, колегія суддів не вбачає.

Відтак, обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, не підтверджені належними та допустимими доказами, що містяться в матеріалах справи, колегією суддів апеляційної інстанції підтверджено встановлений місцевим господарським судом факт недійсності спірного правочину, відтак відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Львівської області від 23.01.17 у даній справі.

Судові витрати покласти на скаржника відповідно до вимог ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 23.01.17 у справі №914/2316/16 залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до ВГС України в порядку і строки встановлені ст.ст.109,110 ГПК України.

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Гриців В.М.

Суддя Малех І.Б.