ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2017 справа № 913/69/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_4 ОСОБА_5 за довіреністю № 14-88 від 18.04.2014, ОСОБА_6 за довіреністю № 15 від 28.12.2016,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ,
на ухвалу Господарського суду Луганської області
від09.02.2017
у справі№ 913/69/16
за позовомПублічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ,
доПублічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз», м. Сєвєродонецьк Луганської області,
простягнення 63 087 518, 48 грн
В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Луганської області (суддя Масловський С. В.) від 28.03.2016 (повне рішення складено 04.04.2016) по справі № 913/69/16 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ (далі ПАТ «НАК «Нафтогаз України», позивач), до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз», м. Сєвєродонецьк Луганської області (далі ПАТ «Луганськгаз», відповідач), частково задоволено: провадження в частині стягнення 34 035 168, 96 грн. основної заборгованості припинено; стягнуто з відповідача 2 162 631, 50 грн. 3% річних, 26 889 718, 02 грн. інфляційних втрат та 84 134, 93 грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили 15.04.2016 місцевим господарським судом видано відповідний наказ. Наказ дійсний для предявлення до виконання по 17.04.2017.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 08.06.2016 відкрито виконавче провадження з виконання вказаного наказу за № 51336134 (а. с. 21, т. 2).

Відповідач звернувся до суду з заявою про надання відстрочки виконання рішення Господарського суду Луганської області від 28.03.2016 по справі № 913/69/16.

Ухвалою Господарського суду Луганської області (суддя Якушенко Р. Є.) від 03.08.2016 заяву ПАТ «Луганськгаз» частково задоволено; виконання рішення Господарського суду Луганської області від 28.03.2016 по справі № 913/69/16 відстрочено строком на 6 (шість) місяців до 03.02.2017 (з урахуванням ухвали Господарського суду Луганської області про виправлення описки від 11.08.2016).

ПАТ «Луганськгаз» 24.01.2017 звернулось до суду з заявою про надання розстрочки виконання рішення Господарського суду Луганської області від 28.03.2016 по справі № 913/69/16 про стягнення 2 162 631, 50 грн. 3% річних, 26 889 718, 02 грн. інфляційних втрат та 84 134, 93 грн. судового збору строком на 10 (десять) років.

Ухвалою Господарського суду Луганської області (суддя Масловський С. В.) від 09.02.2017 заяву відповідача частково задоволено; виконання рішення Господарського суду Луганської області від 28.03.2016 по справі № 913/69/16 розстрочено терміном на 5 (пять) років зі сплатою рівними частинами щомісячно 485 608, 07 грн. у період з лютого 2017 року по грудень 2021 року включно та у січні 2022 року 485 608, 32 грн.

Не погодившись із винесеною ухвалою, позивач звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу Господарського суду Луганської області та відмовити відповідачу у задоволенні заяви про надання розстрочки виконання рішення.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими.

Так, апелянт зазначає, що виносячи оскаржувану ухвалу, суд фактично обмежився лише доводами відповідача, викладеними у його заяві, зокрема посиланням на скрутне фінансове становище, яке на думку позивача, не є винятковою обставиною в розумінні ст. 121 Господарського процесуального кодексу України.

Також судом не враховано ступінь вини відповідача у виникненні спору та наявність інфляційних процесів в економіці держави, що є істотною обставиною для ПАТ «НАК «Нафтогаз України», яке є обєктом, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави.

В підтвердження своїх майнових інтересів позивач посилається на знецінення інвестицій у частці підприємств, що знаходяться на території АР Крим в сумі 899 806, 00 тис. грн. та підприємств, що знаходяться на території Донецької та Луганської областей в сумі 61 179 тис. грн. Крім того, розмір довгострокових кредитів банків позивача складає 29 155 650 тис. грн., що відображено у його звітності.

Враховуючи зазначені обставини, позивач наголошує, що не має фінансової можливості відстрочувати та/або розстрочувати виконання зобовязань своїх контрагентів.

Відповідач у запереченні на апеляційну скаргу ухвалу господарського суду про розстрочку виконання рішення у справі № 913/69/16 просить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на доведення обставин, які у своїй сукупності ускладнюють виконання судового рішення і вимагають його розстрочення.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 03.03.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 15.03.2017.

У судове засідання 15.03.2017 з`явились представники позивача та відповідача, підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та запереченні на неї.

Позивачем заявлено усне клопотання про долучення до матеріалів справи, доданого до апеляційної скарги, Балансу (Звіту про фінансовий стан) на 31.12.2015, Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід) за 2015 рік, Балансу (Звіту про фінансовий стан) на 31.03.2016, Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід) за 1 квартал 2016 року, Балансу (Звіту про фінансовий стан) на 30.06.2016, Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід) за 2 квартал 2016 року, Проміжного Балансу (Звіту про фінансовий стан) на 30.06.2016 та Проміжного Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід) за 6 місяців 2016 року. В обґрунтування заявленого клопотання скаржник послався на неможливість направлення зазначених документів в суд першої інстанції у звязку з тим, що ухвали місцевого суду пізно надійшли на його адресу, внаслідок чого апелянт був позбавлений можливості підготовувати обгрунтовані заперечення на заяву боржника, надати їх суду та забезпечити явку повноваженого представника в судове засідання.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

З огляду на зазначені обставини, колегія суддів дійшла висновку про можливість задоволення клопотання позивача про долучення до матеріалів справи доданих до апеляційної скарги документів, крім Балансу (Звіту про фінансовий стан) на 31.12.2015 та Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід) за 2015 рік, які були долучені до матеріалів справи судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Згідно з приписами статті 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 26.06.2013 у справі № 5-рп/2013 винятки стосовно загального порядку примусового виконання рішень господарського суду закріплено у відповідних статтях Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

Розстрочка виконання рішення суду, як вважає Конституційний Суд України, означає виконання його частинами, встановленими судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання рішення частинами (сплата грошових сум частками, тощо) визначаються судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (п. 7.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України»).

Розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників (рішення Конституційного Суду України від 26.06.2013 № 5-рп/2013).

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що Господарським судом Луганської області надано належну правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам, якими боржник обґрунтовує заяву про розстрочку виконання рішення.

Так, господарським судом з посиланням на Указ Президента України № 405/2014 від 14.04.2014, яким введено в дію рішення РНБО України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», визначено, що датою початку періоду проведення антитерористичної операції є квітень 2014 року і на момент розгляду заяви відповідача проведення антитерористичної операції триває.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність виключних обставин, які ускладнюють здійснення господарської діяльності боржника через перебування його в зоні проведення АТО та збільшення дебіторської заборгованості споживачів, які знаходяться на непідконтрольній території. Так, станом на 31.12.2015 дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи послуги складає 482 187 тис. грн., а станом на 30.09.2016 вона зросла до 971 232 тис. грн. (а. с. 148-150 т. 2).

Також місцевим судом взято до уваги погіршення фінансового стану боржника через проведення за власний рахунок ремонтних робіт пошкоджених через обстріли об`єктів газопостачання з метою зменшення негативного небалансу природного газу, який за 2015 рік склав 23 619 000 м.куб., що в грошовому еквіваленті становить 197 030 170, 96 грн. Зазначене підтверджується наданими відповідачем доказами. Крім того, заявником підтверджено, що загальна сума втрачених основних засобів за результатами інвентаризації складає 311 807 240, 60 грн.

Колегія суддів погоджується з оцінкою судом першої інстанції наданих відповідачем сертифікатів Торгово-промислової палати України та обгрунтованим прийняттям до уваги сертифікату № 585 від 19.09.2014 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), що унеможливлюють здійснення господарської діяльності ПАТ Луганськгаз за Договором купівлі-продажу природного газу №13-411-ПР від 04.01.2013, укладеного з ПАТ НАК Нафтогаз України, стягнення річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобовязань за яким було предметом спору у даній справі.

Також, місцевим судом враховано, що відповідно до Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід) за 9 місяців 2016 року збиток від операційної діяльності ПАТ «Луганськгаз» за звітний період становить 11 032 000, 00 грн. (а. с. 151 т. 2).

Судом першої інстанції прийнято до уваги, що новий тариф на розподіл природного газу для ПАТ «Луганськгаз», який становить 729, 00 грн. за 1 000 куб.м, який діє з 01.10.2016 дасть можливість збільшити тарифний дохід підприємства та розрахуватися з кредиторами, в тому числі і з ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Колегія суддів також враховує, що боржник здійснював всі можливі заходи щодо врегулювання та поліпшення свого майнового стану, а саме: звертався з відповідними листами до Премєр-Міністра України зі спільним зверненням Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» та підприємств теплопостачання і теплоенергетики Луганської області, до Міністра фінансів України про збільшення обсягу субвенцій на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату житлово-комунальних послуг, до Голови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг щодо перегляду тарифу на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ та іншими, що підтверджується відповідним листуванням, наявним в матеріалах справи.

Донецький апеляційний господарський суд також приймає до уваги, що предметом стягнення є проценти річних та інфляційні втрати, а основний борг за поставлений позивачем природний газ боржником було сплачено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що негайне виконання судового рішення призведе до зупинки його господарської діяльності, неможливості відновлення пошкоджених газопроводів, неспроможності забезпечувати природним газом споживачів Луганської області, що створить загрозу зупинення функціонування багатьох підприємств та може призвести до гуманітарної катастрофи.

Донецький апеляційний господарський суд не може погодитись з доводами апелянта, що місцевим судом при наданні розстрочки виконання рішення було враховано лише майновий стан боржника. Так, в оскаржуваній ухвалі суд послався на те, що ПАТ «НАК «Нафтогаз України» є обєктом, який має стратегічне значення для економіки та безпеки держави та що через значний обсяг кредиторської заборгованості позивач не має можливості своєчасно здійснювати розрахунки з контрагентами, що є необхідним для безперервного постачання газу споживачам.

Колегія суддів також враховує, що у запереченнях на заяву про розстрочку виконання рішення позивач послався на Баланс (Звіт про фінансовий стан) на 31.12.2015. Втім вирішення питання про розстрочку виконання рішення розглядалось судом в лютому 2017 року, тому має враховуватись оцінка майнового стану сторін, актуальна на цей час.

В зазначених запереченнях позивач визнає наявність прибутковості його господарської діяльності, але зауважує, що дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги перед позивачем станом на 30.06.2016 становила 32 820 471 тис. грн., а кредиторська заборгованість позивача станом на 30.06.2016 складала 36 904 521 тис. грн. Крім того, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» посилається на перебування в органах Державної виконавчої служби на виконанні 2 419 виконавчих документів на загальну суму стягнення близько 20, 902 млн. грн.

Дійсно, як свідчать надані позивачем в апеляційну інстанцію Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2 квартал 2016 року (форма № 2) прибуток ПАТ «НАК «Нафтогаз України» від операційної діяльності складає 16 707 тис. грн., а відповідно до Проміжного Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід) за 6 місяців 2016 року (форма № 2) прибуток складає 27 963 430 тис. грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що господарським судом при задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення ухвалою від 09.02.2017 враховано принцип рівності сторін, доводи, фінансовий стан та матеріальні інтереси як позивача, так і відповідача та цілком обґрунтовано розстрочено виконання рішення на 5 років, а не на 10 як було заявлено відповідачем.

Оскільки доводи апеляційної скарги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» зазначених в ухвалі суду висновків не спростовують, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування ухвали Господарського суду Луганської області від 09.02.2017 по справі № 913/69/16.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105, 106, 121 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ, на ухвалу Господарського суду Луганської області від 09.02.2017 по справі № 913/69/16 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Луганської області від 09.02.2017 по справі № 913/69/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Т.М. Колядко

Судді: Н.В. Ломовцева

ОСОБА_3

Надруковано прим.: 1 - позивачу 1 - відповідачу 1 - у справу 1 - ДАГС 1 - ГСЛО