ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2017 р. Справа № 911/4044/16

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Комунального підприємства Управління житлово-комунального господарства, Київська обл., м. Славутич

до Товариства з обмеженою відповідальністю Кристал здоровя, Київська обл., м. Славутич

про стягнення 29 829,55 гривень

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №01.07-18/1118 від 15.08.2016)

від відповідача: не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

06.12.2016 Комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства» (далі-КП «УЖКГ»/позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Кристал здоровя (далі- ТОВ Кристал здоровя/відповідач) про, враховуючий уточнений розрахунок від 16.02.2017, стягнення 29 829,55 гривень, з яких 19 227,96 грн заборгованості за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді №37-12-Т від 20.09.2012, 1 673, 68 грн інфляційних втрат, 460,58 грн 3% річних та 8 467,33 грн пені.

Відповідач не скористався правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.12.2016 порушено провадження у справі №911/4044/16 та призначено справу до розгляду на 26.12.2016.

Ухвалами господарського суду Київської області від 26.12.2016, 17.01.2017, 06.02.2017 розгляд даної справи відкладався на 17.01.2017, 06.02.2017 та 20.02.2017 відповідно.

17.02.2017 через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшла телеграма, відповідно до якої КП «УЖКГ» просило відкласти розгляд справи.

Ухвалою господарського суду від 20.02.2017 розгляд даної справи відкладено на 13.03.2017.

В судові засідання 26.12.2016, 17.01.2017, 06.02.2017, 20.02.2017 та 13.03.2017 представник відповідача не прибув, витребувані документи не надав, про причини їх ненадання суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду даної справи був повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

20.09.2012 між Комунальним підприємством підприємство «Управління житлово-комунального господарства» (далі-енергопостачальна організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю Кристал здоровя (далі-споживач) укладено договір про постачання теплової енергії гарячій воді №37-12-Т (далі-договір), відповідно до п.1.1. якого енергопостачальна організація бере на себе зобовязання постачати споживачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних обсягах на обєкт, розташований за адресою: м. Славутич, Центральна площа, 3, БПО «Люкс», а споживач зобовязується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Пунктами 6.1., 6.6., 6.8., 10.1. та 10.4. договору вартість теплової енергії в гарячій воді визначається відповідно до затверджених уповноваженим державним органом тарифів.

Розрахунковим періодом є календарний місяць.

За наявністю заборгованості у споживача за цим договором, енергопостачальна організація зараховує кошти, що надійшли від споживача, як погашення заборгованості за одержану теплову енергію в гарячій воді, спожиту в минулі періоди за цим договором незалежно від зазначеного в платіжному дорученні призначення платежу.

Цей договір набуває чинності з моменту підписання представниками сторін та діє до повного взаєморозрахунку. Термін надання послуги з 20.09.2012 до 19.09.2013.

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Враховуючи відсутність з боку сторін заяв та пропозицій про припинення вищезазначеного договору у передбачені ним строки, відповідний правочин був пролонгований на наступні 2014-2017 роки.

З наявних в матеріалах справи копій актів про використання теплової енергії за грудень 2015 року, січень-березень 2016 року слідує, що на виконання умов договору, відповідно, у грудні 2015 року, січні-березні 2016 року позивачем були надані відповідачу послуги з постачання теплової енергії загальною вартістю 21 034,00 грн.

Відповідно до наданих суд письмових пояснень, з метою оплати відповідачем вартості наданих за договором послуг, позивачем було виставлено рахунки-фактури:

- №тп-000000849 від 31.12.2015 на 5 131,39 грн за теплову енергію за грудень 2015 року, отриманий представником відповідача 28.01.2016, про що свідчить проставлений останнім в реєстрі попередніх оплат за грудень 2015 року підпис;

- №тп-000000076 від 31.01.2016 на 7 688,68 грн за теплову енергію за січень 2016 року, отриманий представником відповідача 11.02.2016, про що свідчить проставлений останнім в реєстрі попередніх оплат за січень 2016 року підпис;

- №тп-000000272 від 29.02.2016 на 4 007,04 грн за теплову енергію за лютий 2016 року, отриманий представником відповідача 14.03.2016, про що свідчить проставлений останнім в реєстрі попередніх оплат за лютий 2016 року підпис;

- №тп-000000383 від 31.03.2016 на 4 206,89 грн за теплову енергію за березень 2016 року, отриманий представником відповідача 06.04.2016, про що свідчить проставлений останнім в реєстрі попередніх оплат за березень 2016 року підпис;

Копії відповідних рахунків та реєстрів попередніх оплат за вказаний період наявні в матеріалах справи.

Про належне виконання позивачем своїх зобовязань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення першим умов договору.

Втім, як зауважив позивач, відповідач свої обовязки за договором в частині оплати вартості наданих послуг належним чином не виконав, не сплатив у повному обсязі у передбачені договором строки кошти за використання теплової енергії протягом грудня 2015 року та січня-березня 2016 року.

З наданих позивачем власної довідки за підписом головного бухгалтера та копій банківських виписок слідує, що:

- 02.08.2016 відповідач сплатив 1 500,00 грн, що зараховані позивачем в рахунок повного погашення заборгованості за минулі періоди у розмірі 193,96 грн, та частково у розмірі 1 306,04 грн в рахунок погашення заборгованості за використання відповідачем теплової енергії у грудні 2015 року,

- 02.11.2016 відповідач сплатив 500,00 грн, що зараховані позивачем в рахунок погашення заборгованості за використання відповідачем теплової енергії у грудні 2015 року частково.

Водночас, решту вартості поставленої позивачем теплової енергії відповідач не оплатив, в підтвердження чого позивачем надано суду виписки по рахунку.

Таким чином, враховуючи відповідно проведені відповідачем часткові розрахунки, розмір заборгованості останнього за отриману теплову енергію у грудні 2015 року становить 3 325,35 грн та за отриману у січні-березні 2016 року теплову енергію заборгованість становить сукупно 15 902,61 грн, а тому загальний розмір основного боргу відповідача перед позивачем становить 19 227,96 грн.

З огляду наведеного позивач звернувся до відповідача з претензією №01.07.-13/483 від 08.04.2016, відповідно до якої вимагав погасити заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії у гарячій воді.

Враховуючи, що ТОВ Кристал здоровя свої договірні зобовязання належним чином не виконав, надані у грудні 2015 року, січні-березні 2016 року позивачем послуги не оплатив, претензію залишив без розгляду, позивач просить суд стягнути з відповідача, зокрема, 19 227,96 грн основного боргу.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Оскільки відповідачем не надано суду ані відзиву на позовну заяву, ані будь-яких інших документів та/або доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд у відповідності до ст. 75 ГПК України, здійснював розгляд даної справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представника позивача суд встановив, що заявлена позовна вимога підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Приписами статей 173, 275, 193 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктами 6.7. договору передбачено, що споживач щомісячно до 1-го числа поточного місяця перераховує на розрахунковий рахунок енергопостачальної організації попередню оплату у розмірі 70% від суми послуг з постачання теплової енергії за поточний місяць, відповідно до заявлених обсягів постачання та затверджених тарифів на теплову енергію.

Остаточний розрахунок проводиться споживачем після предявлення енергопостачальною організацією рахунків на оплату та актів виконаних робіт протягом 3-ох банківських днів з моменту отримання рахунків.

З огляду наведеного, споживання відповідачем протягом спірного періоду теплової енергії без будь-яких зауважень щодо обсягу чи якості наданих позивачем послуг, а також отримання 28.01.2016, 11.02.2016, 14.03.2016 та 06.04.2016 рахунків на оплату отриманих за відповідний період послуг, підтверджує належне виконання позивачем своїх договірних зобов'язань, що, відповідно, породжує для відповідача обовязок по оплаті вартості наданих послуг у повному обсязі у передбачені договором строки, шляхом сплати:

- вартості наданих послуг у грудні 2015 року по 02.02.2016;

- вартості наданих послуг у січні 2016 року по 16.02.2016;

- вартості наданих послуг у лютому 2016 року по 17.03.2016;

- вартості наданих послуг у березні 2016 року по 11.04.2016.

Згідно з ч. 7 ст. 193 ГК України, що кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Беручи до уваги наведені нормативні приписи, оскільки станом на день прийняття рішення відповідач вартість наданих позивачем послуг за спірний період не оплатив, враховуючи арифметичну відповідність заявленої суми боргу наявним в матеріалах справи первинним документам, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 19 227,96 грн основного боргу підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем належними і допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх обовязків за договором в частині оплати вартості наданих послуг з теплопостачання у встановлені договором строки, позивач просить суд стягнути з відповідача, зокрема, 8 467,33 грн пені, нарахованої з урахуванням здійснених відповідачем часткових розрахунків за періоди:

- з 03.02.2016 по 01.08.2016 на 5 131,39 грн заборгованості згідно рахунку-фактури №тп-000000849 від 31.12.2015;

- з 02.08.2016 по 01.11.2016 на 3 825,35 грн заборгованості згідно рахунку-фактури №тп-000000849 від 31.12.2015;

- з 02.11.2016 по 01.12.2016 на 3 325,35 грн заборгованості згідно рахунку-фактури №тп-000000849 від 31.12.2015;

- з 17.02.2016 по 17.08.2016 на 7 688,68 грн заборгованості згідно рахунку-фактури №тп-000000076 від 31.01.2016;

- з 18.03.2016 по 18.09.2016 на 4 007,04 грн заборгованості згідно рахунку-фактури №тп-000000272 від 29.02.2016;

- з 12.04.2016 по 12.10.2016 на 4 206,89 грн заборгованості згідно рахунку-фактури №тп-000000383 від 31.03.2016.

Згідно з ч. 1 ст. 230, ч. 6 ст. 232 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.3.3. договору передбачено, що у разі несвоєчасного виконання розрахунків за теплову енергію передбачених пунктом 6.7. цього договору споживач зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням інфляційних втрат, 3% річних та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який оплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

З огляду наведеного, враховуючи передбачені умовами договором строки розрахунків, а також те, що більш тривалого строку нарахування пені, ніж це встановлено ч. 6 ст. 232 ГК України, умовами договору не передбачено, суд дійшов висновку, що право на нарахування пені за порушення строків оплати теплової енергії, спожитої, зокрема, у грудні 2015 року у позивача виникло з 03.02.2016 та припинилось 03.08.2016 відповідно, у той час як позивач здійснює нарахування пені на суму заборгованості за означений місяць спадаючим підсумком за сукупний період, що перевищує встановлений ч. 6 ст. 232 ГК шестимісячний строк нарахування пені від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи вищевикладене, суд здійснював обрахунок заявленої до стягнення пені в межах визначених позивачем періодів:

- з 03.02.2016 по 01.08.2016 на 5 131,39 грн заборгованості згідно рахунку-фактури №тп-000000849 від 31.12.2015;

- з 02.08.2016 по 03.08.216 на 3 825,35 грн заборгованості згідно рахунку-фактури №тп-000000849 від 31.12.2015;

- з 17.02.2016 по 17.08.2016 на 7 688,68 грн заборгованості згідно рахунку-фактури №тп-000000076 від 31.01.2016;

- з 18.03.2016 по 18.09.2016 на 4 007,04 грн заборгованості згідно рахунку-фактури №тп-000000272 від 29.02.2016;

- з 12.04.2016 по 12.10.2016 на 4 206,89 грн заборгованості згідно рахунку-фактури №тп-000000383 від 31.03.2016.

Оскільки арифметично вірний розмір пені, обрахований судом в межах заявлених позивачем періодів з урахуванням положень договору та обставин справи, становить 3 917,72 грн, вимога позивача про стягнення з відповідача 8 467,33 грн пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 3 917,72 грн.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов'язань з оплати отриманих послуг з теплопостачання, позивач просить суд стягнути з відповідача 1 673, 68 грн інфляційних втрат, 460,58 грн 3% річних, нарахованих:

- з 03.02.2016 по 01.08.2016 на 5 131,39 грн заборгованості згідно рахунку-фактури №тп-000000849 від 31.12.2015;

- з 02.08.2016 по 01.11.2016 на 3 825,35 грн заборгованості згідно рахунку-фактури №тп-000000849 від 31.12.2015;

- з 02.11.2016 по 01.12.2016 на 3 325,35 грн заборгованості згідно рахунку-фактури №тп-000000849 від 31.12.2015;

- з 17.02.2016 по 01.12.2016 на 7 688,68 грн заборгованості згідно рахунку-фактури №тп-000000076 від 31.01.2016;

- з 18.03.2016 по 01.12.2016 на 4 007,04 грн заборгованості згідно рахунку-фактури №тп-000000272 від 29.02.2016;

- з 12.04.2016 по 01.12.2016 на 4 206,89 грн заборгованості згідно рахунку-фактури №тп-000000383 від 31.03.2016.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду вищенаведеного, оскільки арифметично вірний розмір заявлених до стягнення сум інфляційних втрат та 3% річних, обрахований судом в межах заявлених позивачем періодів, становить 1 995,26 грн та 463,54 грн відповідно, а суд при прийнятті рішення не може виходити за межі позовних вимог, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 1 673, 68 грн інфляційних втрат, 460,58 грн 3% річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 525, 526, 625, 530 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193, 230, 232, 275 Господарського кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Кристал здоровя (07100, Київська обл., м. Славутич, Київський квартал, 14, ідентифікаційний код 36793244) на користь Комунального підприємства Управління житлово-комунального господарства (07100, Київська обл., м. Славутич, вул. Військових будівельників, 8, ідентифікаційний код 31476318) 19 227 (девятнадцять тисяч двісті двадцять сім) грн 96 коп. основного боргу, 3 917 (три тисячі девятсот сімнадцять) грн 72 коп. пені, 1 673 (одну тисячу шістсот сімдесят три) грн 68 коп. інфляційних втрат, 460 (чотириста шістдесят) грн 58 коп. 3% річних та 1 167 (одну тисячу сто шістдесят сім) грн 83 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 20.03.2017.

Суддя В.А. Ярема