ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року Справа № 913/727/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Самусенко С.С. - головуючого,
Малетича М.М.,
Владимиренко С.В.,

розглянувши касаційну скаргу Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль"
на ухвалу та постановугосподарського суду Луганської області від 21.11.2016 Донецького апеляційного господарського суду від 19.12.2016
за скаргоюТовариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання"
на діїВідділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
у справі№ 913/727/15
господарського судуЛуганської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання"
доДержавного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль"
простягнення 11 215 425 грн. 98 коп.,

Ухвалою Вищого господарського суду України від 03.03.2017 касаційну скаргу ДП "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" у справі №913/727/15 прийнято до провадження у складі колегії суддів: Самусенко С.С. - головуючого, Малетича М.М., Владимиренко С.В. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2017.

Сторони процесуальним правом участі їх повноважних представників сторін в суді касаційної інстанції не скористалися.

Клопотання представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкладення розгляду справи судом касаційної інстанції відхилене з урахуванням закінчення строків та меж перегляду справи в касаційній інстанції.

1. Встановлені господарськими судами попередніх інстанцій обставини, які передували зверненню позивача зі скаргою на дії ДВС

ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" звернулося до господарського суду із позовом до ДП "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" про стягнення заборгованості по оплаті за спожиту активну електричну енергію.

Рішенням господарського суду Луганської області від 18.11.2015 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту активну електроенергію в сумі 5 833 789,66 грн., 3 % річних в сумі 407 572,33 грн., інфляційні втрати в сумі 4 823 259,83 грн., а також судовий збір в сумі 72 097,36 грн.

При прийнятті вказаного рішення судом першої інстанції встановлено, що спірні правовідносини виникли після порушення провадження справи про банкрутство і, відповідно, заявлені позивачем вимоги є поточними, відтак, на них не розповсюджується дія мораторію на задоволення вимог кредиторів відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

На виконання рішення суду місцевим господарським судом 07.12.2015 видано відповідний наказ.

01.08.2016 за заявою стягувача відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №51802785 по примусовому виконанню наказу №913/727/15, виданого 07.12.2015 господарським судом Луганської області.

01.08.2016 відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про зупинення виконавчого провадження ВП № 51802785 відповідно до п.8 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з тим, що ухвалою господарського суду Луганської області від 03.01.2013 у справі №913/40/13-г порушено провадження у справі про банкрутство боржника ДП "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

2. Зміст та мотиви скарги позивача на дії державного виконавця

10.10.2016 ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" звернулося до господарського суду зі скаргою на дії органу ДВС щодо винесення постанови про зупинення виконавчого провадження б/н від 26.09.2016, в якій просить визнати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 01.08.2016 про зупинення виконавчого провадження №51802785 недійсною; зобов`язати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скасувати постанову 01.08.2016 про зупинення виконавчого провадження №51802785 та здійснити заходи з примусового виконання рішення господарського суду Луганської області у справі №913/727/15 відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Позивач посилається на те, що спірні правовідносини виникли після порушення провадження справи про банкрутство, а саме 03.01.2013, тому є поточними вимогами, відтак, на них не розповсюджується дія мораторію на задоволення вимог кредиторів з огляду на редакцію Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яка була чинною на момент порушення провадження у справі про банкрутство.

3. Стислий виклад суті ухвали місцевого та постанови апеляційного господарських судів та мотиви їх прийняття

Ухвалою господарського суду Луганської області від 21.11.2016 (Яресько Б.В.), залишеною без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 19.12.2016 (судді: Будко Н.В. - головуючий, Сгара Е.В., Ушенко Л.В.), скаргу ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України задоволено частково; визнано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 01.08.2016 про зупинення виконавчого провадження №51802785 недійсною; зобов`язано відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України здійснити заходи з примусового виконання рішення господарського суду Луганської області у справі №913/727/15 відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Господарські суди попередніх інстанцій дійшли до висновку, що у цьому випадку виконавче провадження не підлягає обов`язковому зупиненню, оскільки відповідно до положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, чинній станом на 03.01.2013 (дата порушення провадження у справі про банкрутство), дія мораторію не поширюється на вимоги стягувача. Тому орган виконання судового рішення безпідставно постановою від 01.08.2016 зупинив виконавче провадження з посиланням на п.8 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження".

4. Підстави, з яких оскаржено судові рішення

Не погоджуючись із судовими рішеннями, ДП "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати в частині визнання недійсною постанови державного виконавця і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні скарги на дії органу ДВС.

У скарзі зазначається, що норма права про нерозповсюдження дії мораторію на вимоги поточних кредиторів була вилучена зі ст.12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" на підставі Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 03.04.2003.

5. Нормативно-правові акти та роз`яснення Пленуму ВГСУ, на які звертається увага при вирішенні спору

Статтею 1212 Господарського процесуального кодексу України передбачено право боржника оскаржити до господарських судів дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів.

За ст.115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст.116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

За ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, чинній на момент вчинення виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції закону до 19.01.2013) мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником, стосовно якого порушено справу про банкрутство, грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

За ст.12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції закону до 19.01.2013) протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Відповідно до п.8 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, що діяла станом на 01.08.2016, виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) та виконання рішень у немайнових спорах.

Відповідно до п.9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

6. Мотиви, з яких виходить Вищий господарський суд України при прийнятті постанови

Згідно Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Як зазначено вище, при прийнятті рішення господарським судом Луганської області у цій справі від 18.11.2015 встановлено, що вимоги позивача є поточними.

За змістом ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції закону до 19.01.2013) мораторій не розповсюджується на задоволення вимог кредиторів щодо грошових зобов'язань, термін виконання яких настав після дня введення мораторію.

Суди дійшли правильного висновку, що у цьому випадку виконавче провадження не підлягає обов`язковому зупиненню, оскільки відповідно до положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, чинній станом на 03.01.2013 (дата порушення провадження у справі про банкрутство), дія мораторію не поширюється на вимоги стягувача.

Державний виконавець, посилаючись на п.8 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження", безпідставно постановою від 01.08.2016 зупинив виконавче провадження.

Таким чином, суди дійшли правильного висновку, що постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 01.08.2016 про зупинення виконавчого провадження №51802785 підлягає визнанню недійсною.

За ч.2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

7. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

З дотриманням передбачених законодавством меж перегляду справи в касаційній інстанції, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права господарськими судами попередніх інстанцій, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає доводи касаційної скарги безпідставними та належним чином спростованими судом апеляційної інстанції.

За встановленими судами обставинами постанова апеляційного господарського суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ДП "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 19.12.2016 у справі № 913/727/15 залишити без змін.

Головуючий суддя С. Самусенко

Судді: М. Малетич

С. Владимиренко