ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 рокуСправа № 912/42/17
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Колодій С.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 912/42/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Імперіал", м. Вінниця

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євростенд-Груп", м. Кропивницький

про стягнення 8 046,56 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - участі не брали;

від відповідача - участі не брали.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Буд-Імперіал" звернулося до господарського суду з позовною заявою від 28.12.2016 р. про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Євростенд - Груп" заборгованості в сумі 8 046,56 грн., з яких: 8000,00 грн. основна заборгованість, 46,56 грн. 3% річних, з покладенням на відповідача судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов'язання з оплати вартості здійсненого позивачем перевезення вантажу за договором на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 15.04.2016, вартість якого становить 8000,00 грн. За наведених обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 8000,00 грн. та 3 % річних в сумі 46,56 грн.

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 05.01.2017 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 912/42/17.

13.02.2017 до Господарського суду Кіровоградської області від відповідача надійшло заперечення на позов, відповідно до якого відповідач заперечує проти вимог позивача з тих підстав, що відповідач не підписував договір від 15.04.2016 р., вважає договір неукладеним так як істотні умови договору, у тому числі ціна сторонами не погоджені. На підтвердження наявної заборгованості позивач посилається на пункт 4.3 Договору від 15.04.2016 р. про те, що підтвердженням про перевезення вантажу є відмітка вантажоодержувача у товарно -транспортній накладній про отримання вантажу. Натомість на підтвердження цього позивач як доказ приєднує до позовної заяви не засвідчену копію договору з підробленим підписом та печаткою, при вимозі суду надати належним чином посвідчену копію договору позивач подав засвідчену копію без підпису та печатки відповідача. При огляді вищевказаних доказів, відповідач наголошує на те, що оригінал належним чином узгодженого, підписаного з печаткою договору від 15.04.2016 р. відсутній так як сторонами договору не досягнуто згоди. Стосовно наданих позивачем як доказ товарно-транспортних накладних зауважує, що 15.04.2016 одним автотранспортом перевозилось два вантажі, один вантаж вказаний в ТТН № 268 від 15.04.2016 року (стійка універсальна в кількості 115 штук та полка ТМ Pepsi+ Lipton на 6 6 фейсов в кількості 42 штуки) та другий вантаж відповідно до ТТН № Р134 від 15.04.2016 р. (стійка середня 600*400 Сандора в кількості 40 штук та Стійка Середня 600*400 Садочок в кількості 20 штук). При цьому позивачем надано лише одну з ТТН № 268 від 15.04.2016 р., іншої ТТН № Р134 від 15.04.2016 р. з відміткою про отримання вантажу не надано ні відповідачу ні суду. Враховуючи вищевикладене вартість є спірною і не узгодженою сторонами договірних відносин тому відповідно не підлягає задоволенню.

Сторони участь в судовому засіданні 13.03.2017 р. не приймали.

Натомість, позивачем направлено до суду заяву від 09.03.2017 р., за змістом якого останній просить припинити провадження у справі на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України в частині вимог про стягнення 8000,00 грн. в зв"язку зі сплатою відповідачем основної заборгованості.

Крім того, представником відповідача повідомлено про сплату основного боргу в сумі 8000,00 грн. та відповідно до пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України просить припинити провадження у справі в зв"язку з відсутністю предмету спору.

Заслухавши представників сторін в судовому засіданні 28.02.2017 р., дослідивши наявні у справі докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За твердженням позивача, 15.04.2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Буд-Імперіал" (Перевізник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Євростенд-Груп" (Замовник) укладеного заявку - договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом, відповідно до умов якого Перевізник зобов"язався за плату перевезти вантаж Замовника за вказаними у договорі умовами за адресою Вантажоодержувача (а.с. 6).

Відповідно до пункту 3 Договору вартість перевезення складає 8000,00 грн., які Замовник зобов"язаний сплатити на користь Перевізника протягом 7 банківських днів після розвантаження.

Пунктом 4.3 Договору передбачено, що підтвердженням про перевезення вантажу є відмітка Вантажоодержувача у товарно-транспортній накладній про отримання вантажу.

До матеріалів позовної заяви позивачем додано підписаний представниками сторін заявку - Договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 15.04.2016 р.

Як зазначив позивач Договір укладено шляхом обміну підписаних та скріплених примірників електронною поштою, що відповідає вимогам статті 207 Цивільного кодексу України та пункту 4.8 Договору.

Так, після досягнення в усній формі щодо умов договору директор ТОВ "Буд-Імперіал" Король А.Я. 15.04.20165 р. о 13:00 направив на електронну пошту ТОВ "Євростенд-Груп" лист з реквізитами ТОВ "Буд-Імперіал" та необхідною інформацією при умові перевезення - автомобіль, його державний номер, водій та контактні дані водія. У відповідь 15.04.2016 р. о 13:05 ТОВ "Євростенд-Груп" направив на електронну пошту ТОВ "Буд-Імперіал" власні реєстраційні документи та проект договору-заявки у доданому файлі під назвою "Заявка-Договір2003.doc (а.с. 74-77).

ТОВ "Буд-Імперіал" прийняв пропозицію ТОВ "Євростенд-Груп" роздрукував проект договору, вписавши власні реквізити. Також договір було підписано директором ТОВ "Буд-Імперіал" а підпис скріплено печаткою. Підписаний зі сторони ТОВ "Буд-Імперіал" було передано до ТОВ "Євростенд-Груп" для підписання з їх сторони. Дана обставина підтверджується наявністю у представника ТОВ "Євростенд-Груп" екземплярів договору-заяви з мокрою печаткою ТОВ "Буд-Імперіал" (а.с. 48). ТОВ "Євростенд-Груп" зі своєї сторони підписав договір, скріпивши підпис власною печаткою. 15.04.2016 р. о 14:07 ТОВ "Євростенд-Груп" направив електронною поштою до ТОВ "Буд-Імперіал" сканкопію обопільно підписаного договору у доданому файлі "сканирование0132.jpg (а.с.78).

15.04.2016 р. товариство з обмеженою відповідальністю "Євростенд-Груп" завантажив товар у вантажний автомобіль, який надало товариство з обмеженою відповідальністю "Буд -Імперіал".

16.04.2016 р. виконано перевезення за маршрутом с. Паски Зубрицькі вул. Героїв України, 6 (орієнтир для перевізника: Львів вул. Надійна, 2), що підтверджується товарно-транспортною накладною № 268 від 15.04.2016 р. (а.с. 7).

Вартість перевезення, згідно договору-заявки складає 8000,00 грн.

За умовами договору - заявки кошти сплачується протягом 7 банківських днів після розвантаження.

За твердженням позивача, оскільки розвантаження товару відбулося 16.04.2016 р., отже кінцевий строк оплати з урахуванням вихідних і святкових днів - 26.04.2016 р.

Крім того позивач виставив рахунок та склав акт виконаних робіт, які 26.04.2016 р. направив на адресу ТОВ "Євростенд-Груп", які отримані останнім 14.05.2016 р., що підтверджується поштовим повідомленням про вручення (а.с.8-10).

Посилаючись на п. 4.5 Договору зазначає, що у разі не підписання та неопротестування з боку ТОВ "Євростенд-Груп" акту виконаних робіт протягом 10 днів такий акт є прийнятим та підлягає оплаті у повному розмірі.

Оскільки станом на 27.05.2016 р. ТОВ "Євростенд-Груп" не підписав акт виконаних робіт та не опротестував його, він зобов"язаний оплатити послуги з перевезення в розмірі 8000,00 грн.

У зв"язку з несплатою своєчасно відповідачем всієї суми заборгованості перед позивачем, ТОВ "Буд-Імперіал" на адресу ТОВ "Євростенд-Груп" було сформовано та направлено претензію № 04/07 від 04.07.2016 р. на суму 8000,00 грн., з вимогою сплатити заборгованість на відповідних рахунок (а.с. 11-12).

Таким чином як вбачається з матеріалів справи, свої зобов"язання щодо сплати позивачу грошових коштів за надані послуги з перевезення вантажу у встановлений строку відповідач не виконав, у результаті чого у останнього утворилась заборгованість перед позивачем у зазначеному розмірі, які позивач просив стягнути в позовній заяві.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 193 Господарського кодексу України та стаття 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України загальні зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Загальні вимоги до письмової форми будь-якого правочину містяться у статті 207 Цивільного кодексу України, згідно частини другої якої правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов'язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін.

За загальним правилом відсутність підпису сторони свідчить про недосягання згоди сторін щодо всіх істотних умов, за винятком випадків, коли сторона, підпис якої відсутній у договорі, прийняла такий договір до виконання.

У відповідності до частини 2 пункту 2.2 та частини 6 пункту 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" за загальним правилом не є підставою для визнання недійсним відсутність у договорі істотних умов. Визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами.

Таким чином, суд не приймає твердження відповідача щодо не укладення заявки-договору на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 15.04.2016 р., оскільки сторони прийняли такий Договір до виконання на передбачених у ньому умовах, здійснили фактичні дії щодо його виконання, що підтверджують підписи та печатки сторін на товарно-транспортній накладній № 268 від 15.04.2016 р.

Крім того, відповідно до платіжного доручення №153 від 09.03.2017 року відповідачем сплачено 8 000,00 грн. боргу, що підтвердили представники сторін у поданих заявах.

Отже, відповідачем після порушення провадження у справі повністю було сплачено основну заборгованість по оплаті наданих послуг з перевезення в сумі 8 000,00 грн.

Розглянувши доводи позовних вимог, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, господарський суд дійшов висновку в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 8000,00 грн. основного боргу провадження припинити. При цьому, суд виходить з наступного.

В силу приписів пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується поданими доказами, відповідач після порушення провадження у справі частково погасив свою заборгованість перед позивачем в частині основного боргу у розмірі 8 000,00 грн., що підтверджується долученим платіжним дорученням № 153 від 09.03.2017 р.

Вищий господарський суд України у своїй постанові пленуму №18 від 26.12.2011 р. в пункті 4.4 звернув увагу судів на те, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв"язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частина 1 статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (напр. сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про припинення провадження у справі в частині стягнення 8000,00 грн. основного боргу.

В той же час, в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 46,56 грн. 3% річних позов підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов'язання.

За розрахунком, здійсненим позивачем та перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 3% річних в сумі 46,56 грн. за період з 27.04.2016 до 06.07.2016.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, 82, 83, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Припинити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 8000,00 грн. основного боргу.

Решту позову задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Євростенд-Груп" (25005, м. Кропивницький, вул. Доброврльського, 2, а/с 13, ідентифікаційний код 37503032) на користь товариства з обмежено. відповідальністю "Буд-Імперіал" (21019, м. Вінниця, вул. Костя Широцького, 3-А, ідентифікаційний код 34626127) 46,56 грн. 3% річних, 1378,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його прийняття до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Суддя С.Б. Колодій