РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2017Справа №910/2177/17
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування»

до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес"

про здійснення страхового відшкодування в розмірі 8 642,64 грн.

Представники:

від позивача: Крюк Ю.А. - представник за довіреністю № 03/01-17_К від 03.01.2017 р.;

від відповідача: Кузьменков М.М. - представник за довіреністю № 0057-17/3с від 30.12.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" про здійснення страхового відшкодування в розмірі 8 642,64 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.09.2015 р. між ОСОБА_3 та товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № CLAU 5958, яким застраховано автомобіль НОМЕР_1.

12.08.2016 р. на вул. Зодчих в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 31.08.2016 р. справу про притягнення ОСОБА_5 до відповідальності за ст. 124 КУаАП України закрито в зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Страхувальник звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування.

На виконання умов договору страховик виплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 8 642,64 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2447 від 10.10.2016 та квитанцією № 17931443 від 16.09.2016 р.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Toyota, д.н. НОМЕР_3 застраховано у приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № АК/0438686.

Так, до товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди.

Для досудового врегулювання спору мирним шляхом, позивач направив відповідачу заяву про страхове відшкодування № 15/04/8.04/323-16 від 17.11.2016 р. на суду 8 642,64 грн.

Вимоги відповідач не виконав, тому позивач звернувся до суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 14.02.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 06.03.2017 р.

28.02.2017 р. до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва МТСБУ подав витребувані документи.

У судовому засіданні 06.03.2017 р. представник позивача виконав вимоги ухвали суду від 14.02.2017 р.

Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти позову в частині розміру коефіцієнту фізичного зносу.

Заслухавши представників сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

26.09.2015 р. між ОСОБА_3 та товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № CLAU 5958, яким застраховано автомобіль НОМЕР_1.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

З довідки № 978709 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 12.08.2016 р. на вул. Зодчих в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва № 759/11640/16-п від 31.08.2016 р. справу про притягнення ОСОБА_5 до відповідальності за ст. 124 КУаАП України закрито в зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Страхувальник звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до рахунку № ВДиС-0040457 від 26.09.2016 та акту виконаних робіт № ВДИСА-022647 від 31.10.2016 р., акту виконаних робіт № ВДИСА-019127 від 16.09.2016 р., вартість ремонту автомобіля становить 8 642,64 грн.

Страховик 05 жовтня 2016 р. склав страховий акт № КР-011516 Регрес та розрахунок до нього, відповідно до яких розмір страхового відшкодування становить 8642,64 грн.

На виконання умов договору страховик виплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 8 642,64 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2447 від 10.10.2016 р. та квитанцією № 17931443 від 16.09.2016 р.

Згідно статті 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пункт 38.1.1. статті 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Toyota, д.н. НОМЕР_3 застраховано у приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № АК/0438686, франшиза 0,00 грн.

Так, до товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди.

Для досудового врегулювання спору мирним шляхом, позивач направив відповідачу заяву про страхове відшкодування № 15/04/8.04/323-16 від 17.11.2016 р. на суду 8 642,64 грн., отримана останнім 21.11.2016 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 3 031.

Вимоги відповідач не виконав.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідач у відзиві на позовну заяву без номеру та без дати зазначив, що позивач не врахував при розрахунку страхового відшкодування коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого автомобіля, оскільки автомобіль 2008 року випуску, а ДТП сталось 2016 р.

Згідно з п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003р. № 142/5/2092, значення Е З приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.

Оскільки, рік випуску транспортного засобу Toyota, д.н. НОМЕР_4 є 2008 року, а ДТП мала місце 12 серпня 2016 року, строк експлуатації автомобіля становить 8 років, тому коефіцієнт фізичного зносу даного транспортного засобу становить 0,48.

Відповідно до розрахунку відповідача № ГО-4451/ЦО від 21.12.2016 р. вартість ремонту становить 6 620,72 грн.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу марки Toyota, д.н. НОМЕР_4, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля, тому позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, при частковому задоволенні позову витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються:

на позивача в сумі 374,24 грн., на відповідача - 1225,76 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" (03680, м. Київ, вул. Червоноармійська, 72, ) на користь товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" (08131, Київська обл., с. Софіївська Борщагівка, вул. В.Кільцева, 56, ) страхове відшкодування в розмірі 6 620 (шість тисяч шістсот двадцять) грн. 72 коп., судовий збір в розмірі 1 225 (одна тисяча двісті двадцять п'ять) грн. 76 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення 13.03.2017 року.

Суддя С.М.Мудрий