ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.03.2017 Справа № 904/871/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ", м. Запоріжжя

до Відповідача - 1: Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі його відокремленого підрозділу Регіональної філії "Придніпровська залізниця", м. Дніпро

Відповідача - 2: Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод Феросплавів", м. Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення 5 561,01 грн. за договором поставки

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 представник - дов. № 18-96 від 26.12.2016р.

Від відповідача - 1: ОСОБА_2 представник - дов. б/н від 25.10.2016р.

Від відповідача - 2: ОСОБА_3 представник - дов. № 299-4016 від 31.12.2014р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом в якому просить стягнути з належного відповідача: Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі його відокремленого підрозділу Регіональної філії "Придніпровська залізниця" та Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод Феросплавів" 5 561,01 грн. збитків за втрату вантажу.

Позовні вимоги обґрунтовані недостачею 2 037 кг вантажу, виявленою у вагоні № 55467617, що надійшов на станцію ОСОБА_4 Придніпровської залізниці 12.09.2016 року від Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод Феросплавів".

Відповідач -1 проти позову заперечив у відзиві на позов зазначив, що станцією ОСОБА_4 Придніпровської залізниці 13.09.2016р. було складено комерційний акт РА №014599/1261, де зокрема зазначено, що вагон № 55467617 технічно справний проте складено акт про технічний стан вагону 35Р від 12.09.2016р.

Згідно з даними акту про технічний стан вагону, вагон № 55467617 технічно справний, проте виявлено з лівого боку нещільне прилягання кришки 3-го люку до армувального листа поперечної балки, мається зазор розміром 50х5 см. На деталях вагону маються сліди висипання вантажу, що перевозився. Зазор із зовнішнього боку закладений дрантям. Втрата вантажу можлива. Відправник бачити міг, але не вжив заходів, що виключає втрату вантажу на шляху прямування.

Відповідач 1 зазначає, що відправник не вжив належних заходів щодо запобігання висипанню вантажу дрібної фракції з вагону відкритого типу.

Відповідач -2 проти позову заперечив, у відзиві на позов зазначив, що відповідно до договору поставки № 169004/1603550 від 02.08.2016р. на адресу позивача ПАТ «НФЗ» було навантажено у вагон № 55467617 та відправлено за залізничною накладною № 450004690 агломерат марганцевий АМ-35 у кількості 65 150 кг. Вантаж розміщено й закріплено згідно з п. 3.1. схеми В) гл. 14 Додатка 3 до СМГС. Вантаж прийнято перевізником без зауважень.

Також відповідач-2 зазначає, що позивачем у позові обєднані позовні вимоги підставою виникнення яких є різні правовідносини. Посилаючись у позові на акт за кількістю, як на підставу для відповідальності постачальника в рамках договору поставки № 169004/1603550 від 02.08.2016р., позивач у позовних вимогах зазначає статті статуту залізниць України, які застосовуються при розгляді спорів в рамках договору перевезення (залізничної накладної), яка відповідно до ст. 6 Статуту - є обовязковою двосторонньою письмовою угодою між вантажовідправником та перевізником на користь одержувача і підставою для відповідальності у цьому випадку є комерційний акт, а не акт по кількості.

Таким чином, позивачем не надано жодних доказів наявності вини ПАТ «НЗФ», як вантажовідправника, а саме того, що під час передачі вантажу до перевезення у вагоні № 55467617 вже мали місце зазори розміром 50х5см. Виникнення даних зазорів могло статися під час прямування вантажу до станції призначення.

У судовому засіданні 20.02.2017р. оголошено перерву до 13.03.2017р.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу сторонами не заявлялось.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 13.03.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" (далі позивач) та Публічним акціонерним товариством "Нікопольський завод Феросплавів" (далі відповідач-2) укладено договір поставки № 169004/1603550 від 02.08.2016р., відповідно до якого, по залізничній накладній № 45000460 зі станції відправлення Нікополь Придніпровської залізниці на станцію ОСОБА_4 Придніпровської залізниці 12.09.2016р. прибув вагон № 55467617 з вантажем «Агломерат марганцевий АМ-35».

Відповідно до залізничної накладної вантажовідправником є ПАТ «Нікопольський завод Феросплавів»

Як зазначено в позовній, даний вагон був виданий вантажоотримувача - Публічному акціонерному товариству "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" відповідно до ст. 52 Статуту залізниць України зі складанням комерційного акта РА № 014599/1261 від 13.09.2016р., в якому зафіксовано ознаки не збереженого перевезення, такі як поглиблення та недостача.

У даному комерційному акті зазначається, що над 3-4-ми люками мається воронкоподібне поглиблення розміром 250х280х80 см. В технічному відношенні вагон справний, ліворуч нещільне прилягання кришки 3-го люка до армовочному листу поперечної балки, мається зазор розміром 50х5 см, про що складено акт про технічний стан вагону ГУ -106 №35Р від 12.09.2016р. На деталях вагону маються сліди просипання перевезеного вантажу. Зазор з зовнішнього боку закладено дрантям. В вагоні двері цільнометалеві, люки зачинені, слідів течі вантажу немає.

21.09.2016р. Позивачем сплачено в повному обсязі за поставлений товару, що підтверджується платіжним доручення № 290633 від 21.09.2016р. на суму 12 409 582,03 грн. (а.с. 31).

Позивачем здійснено розрахунок шкоди, спричиненої внаслідок недостачі вантажу, згідно якого сума недостачі вантажу складає 5 561,01 грн.. що і стало причиною звернення позивача з позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи заслухавши представників сторін. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позову на підставі наступного.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт" законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України та інших актів законодавства.

У відповідності до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно п.п. 1, 2, 3 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Частиною 2 ст.306 Господарського кодексу України визначено, що субєктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Частина 5 статті 307 Господарського кодексу України встановлює, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Судом встановлено, що під час видачі вантажу 12.09.2016р. на станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці було здійснено переважування вагону № 55467617. За результатами переважування зафіксовано нестачу вантажу в кількості 2 037 кг.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (ст. 129 Статуту Залізниць України).

Про виявлену під час переважування вантажу недостачу було складено комерційний акт РА №014599/1261 від 13.09.2016 р. (а.с.28).

Описова частина комерційного акту свідчить про те, що приймальником потягів ОСОБА_5, прийомоздавальником заводу ОСОБА_6, в присутності зам. Начальника станції ОСОБА_7. Відповідно залізничної накладної значиться 6 напіввагонів, загальна маса вантажу 387 850 кг, в вагоні № 55467617 зазначено вагу: тара перевірена 22050 кг, нетто 65 150 кг. Фактично при переважуванні в вагоні № 55467617 виявилась вага: брутто 83 860 кг, тара з документа 22050 кг, нетто 61 810 кг, що менше ваги, вказаної в залізничній накладній на 3 340 кг. В комерційному відношенні завантаження в вагоні нижче рівня бортів 40-60 см, холмовидне. Над 3-4-ми люками є воронкоподібне заглиблення розміром 250х280х80 см. В технічному відношенні вагон справний, зліва нещільне прилягання кришки 3-го люка до армованого листа поперечної балки, є зазори розміром 50х5 см., про що складений акт про технічний стан вагона форми ГУ-106 № 35Р від 12.09.2016р. На деталях вагона є сліди просипання вантажу що перевозиться. Зазор з зовнішньої сторони замощений дрантям. У вагоні двері цільнометалеві, люки закриті, слідів протікання нема. При повторному перевішуванні вантажу комісією в тому ж складі, результат не змінний.

Відповідно до ст. 31 Статуту залізниць України придатність рухомого складу для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається: вагонів - відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці; контейнерів, цистерн та бункерних напіввагонів відправником

Згідно до ст. 6 Статуту залізниць України накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Судом встановлено, що в силу вимог ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.307 Господарського кодексу України ст.6 Статуту залізниць України наявна у матеріалах справи залізнична накладна свідчать про укладення між вантажовідправником і перевізником договору перевезення вантажу.

Як вбачається з матеріалів справи, залізнична накладна свідчить, що завантаження вантажу здійснювалося відправником у власний вагон, а відповідно до вимог ч.3 ст.308 Господарського кодексу України, які кореспондуються з вимогами ч.2 ст.917 Цивільного кодексу України, вантажовідправник зобовязаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення. Аналогічні вимоги щодо обов'язку вантажовідправника підготувати вантаж до перевезення містяться і у п.4 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082.

При цьому, в силу вимог ч.1 ст.918 Цивільного кодексу України завантаження вантажу здійснюється відправником у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 32 Статуту залізниць України також встановлено, що відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

З матеріалів справи вбачається, що завантаження вантажу здійснено вантажовідправником у вагон, який знаходився у технічно справному стані.

Згідно п. 6.6.6. "Інструкції по підготовці вантажних вагонів до перевезень" від 07.05.2002р. особливу увагу слід звертати на дотримання установлених розмірів конструктивних зазорів площини прилягання кришок люків до балок вагона, щоб запобігти просипанню вантажів дрібних фракцій. Кришки люків повинні закриватись щільно. Місцеві зазори між кришкою люка і площиною її прилягання допускаються не більше 5 мм.

Відповідно до п.15.2.1. "Вантажні вагони залізниць України колії 1520 (1524) мм. Правила з деповського ремонту" ЦВ-0017, затвердж. Наказом Укрзалізниці від 16.10.2007 № 492-Ц, кришки люків повинні закриватися щільно. Для усунення зазорів проводиться правка відповідного місця кришки. Для цього дозволяється також приварювання не більше двох планок сумарною товщиною не більше 12 мм на горизонтальну полицю запірного кутника. При цьому ширина планок повинна бути 50 мм, а довжина - від 60 мм до 100 мм. Місцеві зазори між кришкою люка і площиною її прилягання допускаються не більше 5 мм.

Згідно положень ч.ч.2, 3 ст. 308 Господарського кодексу України, відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення. Вантажовідправник зобов'язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством.

Статтею 924 Цивільного кодексу України визначено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно ст. 110 Статуту Залізниць України, перевізник несе відповідальність за збереження вантажу з моменту його прийняття до перевезення і до видачі його вантажоодержувачу, якщо не доведе, що недостача виникла по незалежним від перевізника причинам.

Відповідно до ст.113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, недостачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, залізниця несе відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що недостача виникла з незалежних від неї причин.

Оскільки власником вагону № 55467617 є ТОВ «МТК» та залізниця не подавала вагон під навантаження, то вантажовідправник міг бачити несправності до здійснення завантаження вантажу у вантажний транспорт, проте ніяких заходів спрямованих на усунення зазору не прийняв та не підготував вагон для перевезення даного виду вантажу. Дані, обставини справи спричинили втрату вантажу у вагоні №55467617 по ходу потягу.

Зазначена позиція підтримується постановою Вищого господарського суду України від 17.05.2016р. по справі № 916/2810/15.

За таких обставин, наявна вина у втраті вантажу відправника - Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод Феросплавів", оскільки власником вагону є ТОВ «МТК» та відправник міг бачити, але не вжив заходів, що виключають втрату вантажу на шляху прямування.

Заперечення відповідача-2, викладені у відзиві на позов, судом не приймаються оскільки, вони всупереч вимогам ст.ст. 33, 34 ГПК України, не підтверджені належними та допустимими доказами та спростовуються викладеним вище.

На підставі викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню зі стягненням з Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод Феросплавів" 5 561,01 грн.

В частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі його відокремленого підрозділу Регіональної філії "Придніпровська залізниця" слід відмовити.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на відповідача-2.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 32 - 34, 36, 43 - 44, 49, 82 - 85, 115 - 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод Феросплавів" (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 310, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11, ) вартість недостачі вантажу у сумі 5 561,01 грн. (пять тисяч пятсот шістдесят одна грн. 01 коп.), витрат по сплаті судового збору у сумі 1 600,00 грн. (одна тисяча шістсот грн. 00 коп.), про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі його відокремленого підрозділу Регіональної філії "Придніпровська залізниця" - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 17.03.2017

Суддя ОСОБА_8