КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2017 р. Справа№ 911/3793/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Тарасенко К.В.

Яковлєва М.Л.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 28.02.2017 року

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» на ухвалу господарського суду Київської області від 20.01.2017 року

по справі № 911/3793/15 (суддя - Мальована Л.Я.)

за позовом публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк»

до приватного акціонерного товариства «Сільпо Рітейл»

третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд»

про стягнення 75 950 665 грн. 04 коп.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» звернувся до господарського суду Київської області з позовом про стягнення з відповідача - приватного акціонерного товариства «Сільпо Рітейл» 75 950 665 грн. 04 коп. заборгованості, з яких: 50 866 791 грн. 85 коп. - сума основної заборгованості відповідно до кредитного договору № 10-0604/101к від 28.03.2006 року, 2 941 089 грн. 71 коп. - прострочені проценти, 276 235 грн. 06 коп. - строкові проценти, 19 176 017 грн. 38 коп. - сума пені за несвоєчасне повернення кредиту, 476 843 грн. 49 коп. - пеня за несвоєчасну сплату процентів, 1 400 578 грн. 85 коп. - 3 % річних за несвоєчасне повернення кредиту, 21 553 грн. 02 коп. - 3 % річних за несвоєчасне повернення процентів, 791 555 грн. 68 коп. - сума договірної санкції у розмірі 0,00278 %.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції від відповідача до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 911/3793/15 в зв'язку з тим, що господарським судом м. Києва порушено провадження у справі № 910/21254/16 за позовом ПАТ «Сільпо Рітейл» до ПАТ «ВТБ Банк» про визнання недійсними договорів про внесення змін до договору поруки.

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.01.2017 зупинено провадження у справі № 911/3793/15 до вирішення пов'язаної з нею іншої справи № 910/21254/16, яка розглядається господарським судом міста Києва.

Не погодившись із вказаною ухвалою, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Київської області від 20.01.2017 у справі № 911/3793/15 скасувати та передати справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2017 року у складі колегії суддів: головуючого судді - Тищенко О.В., суддів: Тарасенко К.В., Яковлєва М.Л., апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Сільпо Рітейл» вважає апеляційну скаргу ПАТ «ВТБ Банк» безпідставною та необґрунтованою, а ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою. Відповідач просив суд апеляційної інстанції в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

У судових засіданнях суду апеляційної інстанції представники ПАТ «ВТБ Банк» надали суду свої пояснення по справі в яких, підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просили суд апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу господарського суду Київської області від 20.01.2017 року по справі № 911/3793/15 скасувати та направити матеріали справи до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Представник ПАТ «Сільпо Рітейл» у судових засіданнях суду апеляційної інстанції також надав суду свої пояснення по справі в яких, заперечив проти задоволення апеляційної скарги на підставі доводів викладених у відзиві на скаргу та просив апеляційний господарський суд залишити без змін оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду від 20.01.2017 року, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Представники третьої особи у судове засідання суду апеляційної інстанції ані 14.02.2017 року, ані 28.02.2017 року не з'явились про день та час розгляду справи, сторони були повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи міститься повідомлення поштового відправлення.

Враховуючи викладене, заслухавши думку представників позивача та відповідача, що з'явилися у судове засідання, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ст. 75 ГПК України вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки третя особа про дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи міститься повідомлення поштового відправлення. Участь в судовому засіданні 28.02.2017 року ТОВ «Фоззі-Фуд», судом обов'язковою не визнавалась, клопотань про витребування письмових доказів та відкладення розгляду справи не надходило.

Також, судова колегія апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що у відповідності до ч.2 ст. 102 ГПК України суд апеляційної інстанції обмежений п'ятнадцятиденним строком розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, та за клопотанням представника відповідача у відповідності до ч. 3 ст. 69 ГПК України строк розгляду вже продовжувався.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи. Такої ж правової позиції дотримується й Вищий господарський суд України, зокрема, у своїй постанові від 07.07.2016 року по справі 910/21819/15.

Застосовуючи відповідно до ч.1ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Разом з тим, відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Відповідно до статті 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду. Окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду, зокрема, про зупинення провадження у справі.

Згідно з нормами статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду слід скасувати з наступних підстав.

Частиною 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Про зупинення провадження у справі виноситься ухвала, яка в силу ст. 86 ГПК України має, зокрема, містити мотиви її винесення з посиланням на законодавство.

У відповідності до п. 3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

Враховуючи вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом, із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок, непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог.

Таким чином, зупинення провадження у справі процесуальний закон пов'язує із неможливістю розгляду справи, що розглядається, до вирішення іншої справи. При цьому пов'язаність справ полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на зібрання та оцінку доказів у даній справі, і ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що предметом спору у даній справі № 911/3793/15 є стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 10-0604/101к від 28.03.2006 року, укладеним між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фоззі-Фуд». В даному спорі ПрАТ «Сільпо Рітейл», на підставі договору поруки № 10-0604/101к/П-02 від 10.09.2010 року з наступними змінами та доповненнями, що були внесені до нього згідно з відповідними додатковими угодами, являється поручителем по зобов'язанням ТОВ «Фоззі-Фуд» по кредитному договору.

Натомість, предметом позову у справі № 910/21254/16 що розглядається господарським судом м. Києва та до розгляду якої, місцевий господарський суд зупинив провадження по справі є визнання недійсними договорів про внесення змін до договору поруки.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що в даному випадку, суд не позбавлений можливості при розгляді справи № 911/3793/15 по суті заявлених позовних вимог, надати правову оцінку доказам, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення.

З матеріалів справи № 911/3793/15 вбачається, що договори про внесення змін до договору поруки, які є предметом позову у справі № 910/21254/16, знаходяться в матеріалах даної справи № 911/3793/15, а тому на переконання колегії суддів, господарський суд Київської області має можливість та у разі необхідності може самостійно дослідити дані документи для повного та об'єктивного встановлення всіх належних обставин, та з'ясувати питання щодо дійсності заявлених вимог ПАТ «ВТБ Банк» до ПрАТ «Сільпо Рітейл», в тому числі на підставі договору поруки та договорів про внесення змін до договору поруки.

Колегія суддів вважає, що вирішення спору у справі № 910/21254/16 що розглядається господарським судом м. Києва не може бути перешкодою для встановлення всіх обставин у даній справі № 911/3793/15 у відповідності з вимогами ст. 43 ГПК України.

Крім того, судова колегія апеляційного господарського суду вважає за необхідне вказати на те, що відповідно до п. 2.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 1 від 24.11.2014 р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» вирішуючи питання щодо зупинення провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 79 ГПК, господарським судам слід враховувати викладене в п. 3.16 п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України» та виходити з того, що порушення провадження у справі, предметом спору в якій є визнання недійсним кредитного договору, не перешкоджає з'ясуванню обставин у справі, в якій предметом спору є повернення кредиту та сплата відсотків за ним.

На переконання колегії суддів, місцевий господарський суд, при розгляді справи про стягнення кредитних коштів по договору кредиту не позбавлений права у разі сумніву, щодо дійсності договору як кредиту, так і договору поруки по вказаному кредитному договору, та додаткових угод до них перевірити їх дійсність та дати вказаним правочинам правову оцінку. При цьому, в матеріалах справи наявні достатні матеріали та докази для з'ясування таких обставин.

Отже, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції дійшов до невірного висновку по справі зупинивши провадження у даній справі № 911/3793/15 до вирішення іншої справи № 910/21254/16, яка розглядається господарським судом міста Києва, тому ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню на розгляд до господарського суду Київської області.

Суд першої інстанції не вказав, з'ясування яких саме обставин у ході розгляду справи № 910/21254/16 унеможливлює розгляд заявлених позовних вимог у даній справі, не зазначено, які саме обставини не можуть бути встановлені господарським судом самостійно при вирішенні даної справи та яким чином встановлені в іншій справі обставини вплинуть на оцінку доказів, якими сторони обґрунтовують свої доводи у даній справі, виходячи із предмету та підстав позову, та яким чином рішення у справі з оскарження додаткових угод до договору поруки стосується, та може вплинути на прийняття судом рішення по заявлених позовних вимогам про стягнення грошових коштів у позичальника за кредитним договором.

Відповідно до ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи а також порушення або неправильне застосування норм матеріального права чи процесуального права, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

У відповідності до ч. 7 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвали про зупинення провадження у справі справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Відповідно до п. 4.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з числа зазначених у частині четвертій статті 111-13 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 49 ГПК.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106, ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» на ухвалу господарського суду Київської області від 20.01.2017 року по справі № 911/3793/15 задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду Київської області від 20.01.2017 року по справі № 911/3793/15 скасувати.

3. Матеріали справи № 911/3793/15 повернути до господарського суду Київської області.

Постанова може бути оскаржена впродовж двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді К.В. Тарасенко

М.Л. Яковлєв