ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

15.03.2017 Справа № 18/1732/11

Суддя Киричук О. А., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Берізка" про прийняття додаткового рішення

по справі № 18/1732/11

за позовом ОСОБА_1 (39600, АДРЕСА_1), ОСОБА_2 (АДРЕСА_3)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Берізка", 39610, вул. Свіштовська 3, м. Кременчук, Полтавська область, Код

про стягнення грошової компенсації вартості часток у майні товариства, з урахуванням інфляції, в розмірі 663 024 грн.,

ВСТАНОВИВ:

21.06.2016р. до суду через канцелярію надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Берізка" на дії та бездіяльність начальника Автозаводського ВДВС Кременчуцького Міського управління юстиції Тітової Ю.М. та головного державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького Міського управління юстиції Братчун О. О. по справі № 18/1732/11.

В поданій скарзі скаржником ставилися наступні вимоги:

1. Визнати незаконною бездіяльність начальника Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ Тітової Юлії Миколаївної та головного державного виконавця Братчун Оксани Олександрівної при здійсненні виконавчих проваджень №30523026 та №32054904.

2. Визнати незаконними:

1) акт головного державного виконавця Автозаводського ВДВС Братчун О.О. від 06.02.2015 року про передачу стягувачам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у спільну сумісну власність вбудовано-прибудованого приміщення типографії на першому та третьому поверсі адміністративно-інженерного корпусу виробничо-дослідного центру, розташованого за адресою: вул.Свіштовська, 3, м. Кременчук, Полтавської області, 39610;

2) постанови від 09.02.2015 року, винесені головним державним виконавцем Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ Братчун О.О. у зведеному виконавчому провадженні №32189927 про закінчення виконавчих проваджень №32054904 (стягувач ОСОБА_1) та №30523026 (стягувач ОСОБА_2).

2. Зобов'язати начальника Автозаводського ВДВС Титову Ю.М. забезпечити проведення виконав чих дій головним державним виконавцем Братчун О.О. по виконанню рішення господарсько го суду Полтавської області від 18.08.2011 року по справі №18/1732/11 в порядку, встановле ному рішенням суду від 18.08.201 року та ЗУ „Про виконавче провадження".

3. Зобов'язати головного державного виконавця Автозаводського ВДВС надати інформацію про долю виробничого та іншого майна товариства, яке знаходилося на відповідальному збереженні у переданих нею стягувачам приміщеннях.

Ухвалою від 09.08.2016р. скаргу відхилено.

13.03.2017 р. до канцелярії суду Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма Берізка" було подано заяву про прийняття додаткового рішення у справі № 18/1732/11.

В тексті заяви вказується, що ухвала господарського су ду Полтавської області від 09.08.2016 року не містить рішення в частині вимоги, наведеної у п.3 зазначеної скарги, внаслідок чого головний держав ний виконавець Автозаводського ВДВС Братчун О.О. до цього часу не надала остаточну відповідь про долю виробничого та іншого майна, яке знаходилося, за її ствердженням у судовому засіданні, у приміщеннях, переданих нею ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у спільну сумісну власність в рахунок погашення боргу за актом приймання-передавання, складеному на виконання ухвали господарського суду Полтавської області від 29.01.2015 року про зміну способу та виконання рішення від 18.08.2011 року у справі №18/1732/11.

За вказаного, заявник просить суд прийняти додаткове рішення, яким зобов'язати головного державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ Братчун О.О. та виконуючу обов'язки начальника Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ Шамало Ю.В. в десятиденний строк надати мені, як особі, яка згідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців має право вчиняти юридичні дії від імені ТОВ „Фірма „Берізка" без довіреності, ко пія якого додана до скарги від 15.06.2016 року, остаточну інформацію щодо майна ТОВ „Фірма „Берізка" та коштів, які знаходилися на рахунках у банківських установах станом на 01.04.2013 року, та про неописане майно, яке находилося в приміщеннях товариства.

Частиною 1 ст.88 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо: 1) з якоїсь позовної вимоги, яку було розглянуто в засіданні господарського суду, не прийнято рішення; 2) не вирішено питання про розподіл господарських витрат або про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п. 15 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про судове рішення» №6 від 22.03.2012 р. вирішуючи питання щодо розгляду заяв про прийняття додаткового рішення, господарські суди повинні враховувати, в якому порядку розглядалася справа, зокрема, за участю однієї чи обох сторін або за їх відсутності, а також з обставин справи, доводів, наведених у заяві, тощо. При цьому додаткові докази судом не приймаються і оцінка їх не здійснюється. У залежності від конкретних обставин справи суд може призначити відповідну заяву до розгляду в судовому засіданні, повідомивши учасників судового процесу про час і місце його проведення.

З урахуванням викладеного, заява позивача про винесення додаткового рішення може бути розглянута за наявними в матеріалах справи документами без виклику представників сторін.

Як зазначено у п. п. 13-15 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про судове рішення» від 23.03.2012 р. № 6 прийняття додаткового рішення (стаття 88 ГПК) за заявою сторони, прокурора, який брав участь у процесі, або за ініціативою суду здійснюється, як правило, тим же суддею (складом суду), що приймав первісне рішення, за винятком випадків, коли це неможливо з об'єктивних причин (звільнення судді, відсутність його у зв'язку з відпусткою, захворюванням тощо). Про відхилення заяви сторони чи прокурора щодо прийняття додаткового рішення виносяться ухвала (стаття 86 ГПК).

При цьому сама ст. 88 ГПК України передбачає, що господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо:

1) з якоїсь позовної вимоги, яку було розглянуто в засіданні господарського суду, не прийнято рішення;

2) не вирішено питання про розподіл господарських витрат або про повернення судового збору з бюджету.

Господарським судам слід мати на увазі, що прийняття додаткового рішення допустиме виключно з підстав, передбачених статтею 88 ГПК. Якщо порушується питання про прийняття додаткового рішення з інших підстав, суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Порушення вимог цієї статті тягне за собою зміну або скасування додаткового рішення в апеляційному чи у касаційному порядку (пункт 4 частини першої статті 104, стаття 111-10 ГПК).

Таким чином, додаткове рішення є засобом виправлення неповноти судового рішення, однак в межах розгляду заяви про прийняття додаткового рішення не допускається зміна первісного рішення, в т.ч. на підставі переоцінки доказів та долучення до матеріалів справи нових доказів.

Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом. При цьому неповнота судового рішення шляхом прийняття додаткового рішення (ухвали) не може бути виправлена щодо позовних вимог, з яких судом прийнято рішення. Така неповнота може бути усунена лише в процедурі перегляду рішення. Тобто додаткове рішення (ухвала) не можуть стосуватися тих вимог, щодо яких суд ухвалив рішення.

Розглянувши подану заяву судом не встановлено підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Так, ухвалою від 09.08.2016р. скаргу відхилено, в мотивувальній частині зазначено, що за результатами розгляду скарги суд дійшов висновку, що підстави для задоволення вимог скаржника відсутні.

Відтак, твердження представника ТОВ „Фірма „Берізка" про те, що ухвала господарського су ду Полтавської області від 09.08.2016 року не містить рішення в частині вимоги, наведеної у п.3 зазначеної скарги, є безпідставним.

Крім того, суд відзначає, що у прохальній частині заяви про прийняття додаткового рішення заявник просить зобов'язати головного державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ Братчун О.О. та виконуючу обов'язки начальника Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ Шамало Ю.В. в десятиденний строк надати мені, як особі, як згідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців має право вчиняти юридичні дії від імені ТОВ „Фірма „Берізка" без довіреності, ко пія якого додана до скарги від 15.06.2016 року, остаточну інформацію щодо майна ТОВ „Фірма „Берізка" та коштів, які знаходилися на рахунках у банківських установах станом на 01.04.2013 року, та про неописане майно, яке находилося в приміщеннях товариства, в той час як при поданні скарги, зокрема у п.3 її прохальної частини, ставилися інші вимоги.

З огляду на викладене, обставини, з якими приписи ст. 88 Господарського процесуального кодексу України пов'язують можливість прийняття господарським судом міста Києва додаткового рішення (ухвали) у справі, судом не встановлено.

За таких обставин, у задоволенні заяви ТОВ „Фірма „Берізка" необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 86, 88 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви ТОВ „Фірма „Берізка" про прийняття додаткового рішення відмовити.

2. Копії ухвали направити сторонам, в тому числі представнику ТОВ „Фірма „Берізка" Олефір П.П. (АДРЕСА_2, 39617).

Суддя Киричук О.А.