донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

06.03.2017 справа №908/2516/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від позивача: від позивача: від відповідача: розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 ОСОБА_5 представник за довіреністю б/н від 18.11.2014 р. ОСОБА_6 договір про надання правової допомоги б/н від 01.09.2016 р. ОСОБА_7 представник за довіреністю №226/20-19 від 11.07 Концерну Міські теплові мережі, м. Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від26.12.2016 року
у справі№908/2516/16 (ОСОБА_8О.)
за позовом: до відповідача: про Товариства з обмеженою відповідальністю Запорожпроект, м. Запоріжжя Концерну Міські теплові мережі, м. Запоріжжя стягнення суми

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 р. Товариство з обмеженою відповідальністю Запорожпроект звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Концерну Міські теплові мережі про стягнення 277 772,03 грн., з яких: 24 959,87 грн. 3% річних, 252 812,16 грн. втрат від інфляції.

Крім того, позивач, 28.11.2016р. надіслав на адресу Донецького апеляційного господарського суду клопотання про стягнення з відповідача відшкодувати витрати на оплату на послуги адвоката в розмірі 10 000 грн.

На адресу господарського суду Запорізької області 09.12.2016р. позивач, посилаючись на ст. 22 ГПК України надіслав заяву про збільшення розміру позовних вимог до 277 775,64 грн. До заяви додано оновлений розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що сума 3% річних становить 24 951,32 грн., інфляційні втрати становлять 252 824,32 грн. Заява була прийнята судом до розгляду.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 26.12.2016 р. позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Запорожпроект, м. Запоріжжя до Концерну Міські теплові мережі, м. Запоріжжя про стягнення 277 775,64 грн. було задоволено частково. Стягнуто з Концерну Міські теплові мережі на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Запорожпроект суму 24 951 грн. 13 коп. 3% річних, суму 252 043 грн. 26 коп. інфляційних втрат, суму 4 154 грн. 91 коп. судового збору, суму 9 971 грн. 87 коп. адвокатських витрат. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням, відповідач, звернувся з апеляційною скаргою №03/20 від 03.01.2017 р. на рішення господарського суду Запорізької області від 26.12.2016 р., за змістом якої останній просить апеляційну скаргу Концерну Міські теплові мережі, м. Запоріжжя задовольнити, рішення господарського суду Запорізької області від 26.12.2016 р. по справі №908/2516/16 скасувати. Прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних, інфляційних втрат, витрат на правову допомогу в повному обсязі.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 16.01.2017 р. прийнято апеляційну скаргу у справі №908/2516/16 до провадження, з подальшим призначенням до розгляду на 06.03.2017 р. об 14.00 год.

15.02.2017 р. представник відповідача надіслав до Донецького апеляційного господарського суду клопотання про надання розстрочки виконання рішення суду по справі №908/2516/16, в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат на 24 місяця шляхом сплати щомісячно заборгованості рівними частинами, починаючи з березня 2017 року.

28.02.2017 р. від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, який було розглянуто судовою колегією та долучено до матеріалів справи.

Представники позивача у судовому засіданні 06.03.2017 р. вважали рішення суду законним та обґрунтованим, тому просили залишити його без змін, апеляційну скаргу - без задоволення. Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, надав пояснення аналогічні, викладеним в апеляційній скарзі.

Згідно до вимог ст. 74-1 Господарського процесуального кодексу України судове засідання відбувалось в режимі відеоконференції за клопотанням відповідача.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. А тому вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з`ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в матеріалах справи №908/2516/16.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Запорізької області від 26.12.2016 р. відповідає вимогам чинного законодавства України, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.02.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Мідас-Буд (станом на час розгляду справи - ТОВ Запорожпроект), -підрядник- та Концерн Міські теплові мережі замовник- був укладений договір підряду на проведення проектних робіт № 102, відповідно до п.1.1 якого підрядник зобовязується за заявками замовника виконати проектні роботи з розробки проектно-кошторисної документації (надалі ПКД) згідно із завданням на проектування та іншими необхідними вихідними даними, наданими замовником, а замовник зобовязується прийняти та оплатити роботу згідно з умовами договору.

Положеннями п. 1.2, 1.3, 1.6, 1.7 договору замовник доручає підряднику отримання необхідних технічних умов для проектування, узгодження ПКД з усіма зацікавленими організаціями, функцію замовника при проведенні експертизи ПКД, а також супроводження ПКД на всіх стадіях розробки та узгодження. Результатом виконання робіт, визначених в п. 1.1 договору, є проектно-кошторисна документація, погоджена у встановленому порядку з усіма зацікавленими організаціями, яка пройшла експертизу, та по результатам проведення якої було отримано позитивний звіт ДП Укрдержбудекспертиза. Термін виконання робіт встановлюється календарним планом по кожній окремій заявці, який після підписання є невідємною частиною даного договору. Датою початку виконання робіт по кожній окремій заявці є дата передачі замовником всіх вихідних даних підряднику згідно акту прийому-передачі та здійснення попередньої оплати, передбаченої п. 2.6. договору.

Розділом 2 сторони узгодили вартість робіт і порядок розрахунків. Загальна орієнтована вартість робіт за цим договором складає 1 200 000 грн., в т.ч. ПДВ 200 000 грн.

Відповідно до п. 2.5 договору за виконану роботу, замовник здійснює оплату підряднику вартості робіт на підставі рахунку, згідно підписаного сторонами акту виконаних робіт, по кожному окремому випадку згідно із заявками замовника.

Пунктами 2.6, 2.7 договору передбачено, що замовник проводить попередню оплату у розмірі 30% вартості даних робіт у кожному окремому випадку. Замовник проводить оплату вартості виконаної роботи перед проведенням експертизи ПКД в розмірі 45% вартості даних робіт на підставі рахунку, наданого підрядником, згідно проміжного акту, підписаного сторонами.

Остаточний розрахунок за виконані роботи в кожному окремому випадку здійснюється на підставі рахунку на оплату шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника або в будь-який іншій формі, яка не заборонена діючим законодавством України, згідно акту виконаних робіт протягом 20-ти банківських днів з моменту підписання ОСОБА_8 прийому-передачі виконаних робіт (п. 2.8).

Пунктом 4.2 договору погоджено, що після завершення робіт підрядник направляє замовнику акт здачі-приймання виконаних робіт з додатком до нього чотирьох комплектів ПКД, узгоджених у встановленому порядку, разом з позитивним звітом ДП Укрдержбудекспертиза.

Замовник протягом 5 днів з дня одержання зобовязаний підписати акт прийому-здачі, при умові надання підрядником всієї необхідної документації, і повернути його підряднику або направити мотивовану відмову від прийому робіт.( п. 4.3 договору)

Пунктами 3.1.1, 3.1.4 договору замовник зобовязався сплатити підряднику встановлену вартість робіт у порядку, передбаченому розділом 2 цього договору. Відшкодовувати підряднику додаткові витрати, повязані із змінами вихідних даних для виконання проектних робіт, що виникли внаслідок обставин, але не були враховані у зведеному кошторисі по п. 2.2 даного договору, на підставі рахунку, оформленого належним чином, за умовами підтвердження фактично понесених витрат підрядником, шляхом надання замовнику копій актів здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг).

Підрядник зобовязався виконувати роботи згідно з вихідними даними для виконання проектних робіт і відступати від них тільки за згодою замовника. Передати ПКД після повного розрахунку.(п. 3.2. договору)

Розділом 10 сторони узгодили термін дії договору. Він набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2014 р. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобовязань та відповідальності, передбачених умовами цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, основна заборгованість з відповідача за договором підряду на проведення проектних робіт № 102 від 12.02.2013 року у розмірі 290 240,08 грн. стягнута рішенням господарського суду Запорізької області від 28.07.2016р. по справі № 908/1051/16, що залишене без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 13.09.2016р. та постановою Вищого господарського суду України від 15.11.2016р.

За змістом якого вбачається, що відповідач в порушення умов договору не виконував належним чином свої договірні зобовязання, а саме не здійснив у повному обсязі в погоджений строк оплату вартості виконаних робіт у розмірі 290 240,08 грн.

Судовими рішеннями встановлено, що на виконання умов договору, відповідач виконав проектні роботи з розробки проектно-кошторисної документації, які включають в себе також супровід експертизи документації, на загальну суму 513 837,48 грн., що підтверджується підписаними між сторонами у справі без зауважень та заперечень актами надання послуг, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.

На оплату виконаних за договором робіт за вказаними актами позивачем були виписані відповідні рахунки, копії яких наявні в матеріалах справи № 908/1051/16.

Відповідачем були частково оплачені виконані роботи за вказаними актами надання послуг на загальну суму 223 597,36 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, засвідчені копії яких також містяться в матеріалах справи № 908/1051/16. З урахування здійснених відповідачем часткових оплат сума заборгованості за договором складає 290 240,12 грн. Отже, вищевказаним рішенням встановлені обставини, які суд першої інстанції прийняв з посиланням на ст. 35 ГПК України.

Позивач по справі №908/2516/16 нарахував на підставі ст.625 ЦК України до стягнення з відповідача суми 24 951,32 грн. 3% річних за загальний період з 01.10.2013р. по 25.09.2016р. та суми 252 824,32 грн. інфляційних втрат, які, як вбачається з розрахунку, нараховані за загальний період з листопада 2013р. по серпень 2016р, 3% річних та інфляційні нараховані за порушення грошових зобовязань за актами про надання послуг, які були предметом розгляду у справі № 908/1051/16.

Суд першої інстанції з посиланням на п. 7.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань встановив, що судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Станом на час розгляду даної справи рішення суду у справі № 908/1051/16 в частині стягнення основного боргу виконано в повному обсязі, що підтверджується копією платіжного доручення № 14269 від 01.11.2016р. на суму 290 240,08 грн. (т.1, а.с. 163)

Тобто, нарахування позивачем 3% річних та інфляційних за період з дня порушення зобовязання до повного виконання судового рішення є правомірним.

Перевіривши розрахунок позивача 3% річних суд першої інстанції дійшов до висновку про стягнення суми у розмірі 24 951,13 грн. А саме, у звязку з допущенням помилки позивачем при визначені розміру 3 % річних у розрахунку.

Суд першої інстанції перевіривши розрахунок інфляційних втрат, дійшов до висновку про стягнення з відповідача суму інфляційних втрат у розмірі 252 043,26 грн. А саме, у звязку з невірним розрахунком позивачем інфляційних в частині визначення розміру інфляційних втрат.

Щодо посилання апелянта, про те що стягнення 3% річних та інфляційних втрат як карального засобу, то судова колегія зазначає, що відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідачем було подано заяву про надання розстрочення виконання судового рішення в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат на 24 місяця шляхом сплати щомісячно заборгованість рівними частинами, починаючи з січня 2017 року. (т.3, а.с. 145-153)

Концерн Міські теплові мережі, м. Запоріжжя посилається на те, що стягнення всієї суми заборгованості призведе до дестабілізації роботи підприємства, у тому числі щодо невиконання ним зобовязань перед контрагентами зі сплати за електричну енергію, холодне водопостачання та виплати заробітної плати працівниками підприємства. Неспроможність відповідача винайти кошти на оплату боргу викликана постійною недостатністю обігових коштів, внаслідок затримок в оплаті бюджетними організаціями та неповної оплати населенням теплової енергії. Відповідно до Закону України Про теплопостачання Закону України Про житлово-комунальні послуги відповідач зобовязаний здійснювати постачання теплової енергії незалежно від зовнішніх факторів тому, що його господарська діяльність направлена на забезпечення життєдіяльності міста Запоріжжя. В умовах складної економічної ситуації в державі заборгованість має тенденцію до зросту.

Станом на 01.12.2016р. загальна заборгованість споживачів за теплову енергію складає 662 545,70 грн. Фактичне виконання судових рішень про стягнення заборгованості зі споживачів теплової енергії останнім часом знизилось з 46,2% до 11,6% відсотків. З 01.01.2016р. норматив відрахування коштів за Постановою Кабінету Міністрів України № 17 на рахунки ПАТ Нафтогаз України складає 95%, на рахунки газорозподільної організації ПАТ Запоріжгаз - 5%, на рахунки Концерну МТМ -0%. Вказані обставини роблять неможливим на даний час виконати рішення суду по даній справі, а арешт рахунків і як наслідок зупинка роботи підприємства у період опалювального сезону є недопустимими та виключними обставинами, оскільки можуть призвести до невідворотних наслідків як для відповідача так і д для споживачів м. Запоріжжя, оскільки як наслідок призведе до зриву опалювального сезону 2016/17 року, соціальної напруги серед населення та банкрутства підприємства.

Пунктом 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено право господарського суду, приймаючи рішення відстрочити або розстрочити його виконання. При цьому, суд не обмежений конкретними строками відстрочки або розстрочки.

При вирішенні питання про надання розстрочки виконання судового рішення судом мають бути враховані можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк. Суд також має враховувати є такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення. Тяжкий фінансовий стан боржника не звільняє його від належного виконання зобовязань перед кредитором, не робить неможливим виконання рішення суду.

Суд першої інстанції у задоволенні клопотання відповідача відмовив. Апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Крім того позивач звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про стягнення з відповідача витрат на оплату на послуги адвоката в розмірі 10 000 грн.(т.1, а.с. 77-78)

У відповідності до ст.44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру".

Так, пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.У відповідності до ч.1 та 2 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що правова допомога надається адвокатом ОСОБА_6, на підставі договору про надання правової допомоги від 01.09.2016р. Відповідно до п. 1 цього договору, адвокат надає послуги у справі щодо стягнення заборгованості з Концерну МТМ за договором підряду на проведення проектних робіт № 102 від 12.02.2013р., а саме: 3% річних та інфляційних збитків.

Позивач надав копію договору про надання правової допомоги від 01.09.2016р., укладений з адвокатом ОСОБА_6, копію квитанції до прибуткового касового ордера № 12 від 28.10.2016р. на суму 10000 грн., яка містить печатку та підпис адвоката ОСОБА_6, та копію акта приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 28.10.2016р., що на розгляд судової колегії є достатнім і належним обґрунтуванням заявленої суми.

В підписаному акті приймання-передачі встановлено, що розмір гонорару складає 10000 грн. та наводиться розрахунок цієї суми. Факт оплати послуг адвоката у розмірі 10 000 грн. підтверджується квитанцією до прибуткового ордеру.

Граничних розмірів відшкодування витрат на оплату послуг адвоката в господарському судочинстві законодавчо не визначено, сума, що предявляється в якості адвокатських витрат є цілком співрозмірною і складає менше 4% від ціни позову. Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення вимог про відшкодування витрат на оплату послуг на адвоката.

В даному випадку, вирішуючи питання про розподіл витрат, які підлягають сплаті за послуги адвоката, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. За таких обставин суд з урахуванням матеріалів конкретної справи, зокрема, ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи" .

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Запорізької області від 26.12.2016 року у справі №908/2516/16 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статями 33, 34, 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Концерну Міські теплові мережі, м. Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 26.12.2016 р. у справі №908/2516/16 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 26.12.2016 р. у справі №908/2516/16 без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Л.Ф. Чернота

Судді О.В. Стойка

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.:

1 позивачу,

1 відповідачу;

1 у справу;

1 ДАГС;

1-ГСЗО