Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

21 березня 2017 року Справа №927/1211/16

Позивач: Публічне акціонерне товариство Укртелеком,

бульвар Шевченка, 18, м. Київ, 01601

В особі: Чернігівської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком,

проспект Миру, 28, м. Чернігів, Чернігівська область, 14000

Відповідач: Управління соціального захисту населення Чернігівської райдержадміністрації,

пр-т. Миру, 116-А, м. Чернігів, 14028.

Предмет спору: про стягнення 5952,69 грн.

Суддя Фетисова І.А.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 старший юрисконсульт відділу правового забезпечення, довіреність №1328 від 12.12.2016;

від відповідача: ОСОБА_2 начальник управління, розпорядження №2ос від 04.01.2010.

Публічне акціонерне товариство Укртелеком в особі Чернігівської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Чернігівської райдержадміністрації про стягнення 19 885,99 грн. заборгованості по компенсації вартості телекомунікаційних послуг наданих пільговим категоріям громадян за грудень 2015 року.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21 лютого 2017 року ухвалу господарського суду Чернігівської області від 23.01.2017 про припинення провадження по справі № 927/1211/16 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Чернігівської області.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 06.03.2017 прийнято до розгляду справу №927/1211/16 та призначено розгляд такої справи на 14.03.2017.

У судове засідання 14.03.2017 зявився уповноважений представник позивача. Відповідач у судове засідання не зявився, уповноваженого представника не направив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

До початку судового засідання від відповідача надійшло клопотання №01/1675 від 13.03.2017 про відкладення розгляду справи.

Дане клопотання було відхилено судом.

Окрім того, до початку судового засідання через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позов №01/1662 від 13.03.2017, в якому відповідач просить відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Даний відзив відповідачем обґрунтовано відсутністю бюджетних субвенцій на оплату вартості наданих позивачем телекомунікаційних послуг.

Відзив на позов судом прийнято та залучено до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 14.03.2017 розгляд справи №927/1211/16 було відкладено до 21.03.2017.

У судове засідання від 21.03.2017 зявилися уповноважені представники сторін.

Представником позивача було подано клопотання №14-11/117 від 20.03.2017 про залучення до матеріалів справи розрахунку заявлених до стягнення сум по кожній категорії послуг.

Клопотання судом було задоволено та залучено до матеріалів справи.

Представник позивача виклав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував у повному обсязі.

Розглянувши подані матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи по суті, господарський суд встановив:

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 05.10.2000 за № 2017 ІІІ. Статтею 19 вказаного Закону встановлено, що виключно Законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг звязку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обовязковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до п. 3 ст. 63 Закону України Про телекомунікації та п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ № 295 від 11.04.2012 року, споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України. Позивач є оператором телекомункацій, за рішенням НКРЗІ від 28.09.2006 р. № 384 його включено до Реєстру Операторів, провайдерів телекомунікацій за № 74.

Публічне акціонерне товариство „Укртелеком", в особі Чернігівської філії, надає телекомунікаційні послуги категоріям споживачів з урахуванням встановленим їм пільг у відповідності до наступних законодавчих актів: Закон України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Закон України Про жертви нацистських переслідувань, Закон України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ", Закон України „Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", Закон України "Про охорону дитинства", Закон України Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні.

Вказані норми законів закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовний обовязок оператора телекомунікаційних послуг надавати пільгові послуги звязку визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обовязок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 за № 256 було затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету та встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Пунктом 3 порядку № 256 визначено, що головним розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питань праці та соціального захисту населення.

Частиною 1 пункту 8 Порядку № 256 визначено, що отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховується протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків.

Головні розпорядники коштів у пятиденний термін здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг ( ч. 2 п. 8 Порядку № 256).

В позовній заяві позивач зазначає, що за період з 01.12.2015 р. по 31.12.2015 р. він надавав пільговим категоріям споживачів послуги , при цьому жодні кошти на компенсацію витрат за надані пільги за послуги звязку на рахунок від відповідача не надійшли.

Так, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння рахунків за надані послуги з підприємствами надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрації, виконкомів міських рад до 22 числа місяця, що настає за звітним щодо пільг з послуг звязку населенню ( п. 5 Постанови № 256).

В свою чергу, фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад на підставі актів звіряння, зазначених у п. 5 Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів, фінансовим органами обласних держадміністрацій, управління Державної казначейської служби області до 25 числа місяця, що настає за звітним щодо пільг з послуг звязку.

Управління державної казначейської служби області щомісяця подають Державній казначейській службі відповідні дані щодо фактично нарахованих сум пільг згідно з зазначеними реєстрами (п.6 Порядку № 256).

Міністерство фінансів, фінансові органи обласних держадміністрацій протягом двох операційних днів після отримання коштів субвенцій надають органам Державної казначейської служби платіжні доручення щодо перерахування цих коштів на рахунки районних бюджетів, бюджетів міст обласного значення пропорційно фактичним зобовязанням з пільг громадян відповідних бюджетів на дату проведення платежів з їх оплати.

Щомісячні суми субвенцій перераховуються органами Державної казначейської служби на рахунки місцевих бюджетів з урахуванням їх обсягів, передбачених у бюджеті Автономної Республіки Крим, обласних бюджетах для відповідних місцевих бюджетів ( п. 7 Постанови)

Отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

Головні розпорядників коштів місцевих бюджетів здійснюють у пятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг та житлових субсидій населенню на оплату пільг з послуг звязку (п. 8 Постанови № 256).

З огляду на наведені приписи законодавства, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини щодо надання позивачем послуг звязку пільговим категоріям громадян, а у відповідача щодо відшкодування позивачу розміру наданої позивачем пільги. При цьому, відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у період з 01 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року було надано телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам, що проживають в Чернігівському районі Чернігівської області, на загальну суму 19 885,99 грн., що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими печатками актами звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які надаються пільги: згідно Закону України "Про охорону дитинства" на суму 422,88 грн.; - згідно Закону України „Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" на суму 824,00 грн.; - згідно Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " на суму 5763,38 грн.; - згідно Закон України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" на суму 12 820,06 грн. ; - згідно Закон України Про жертви нацистських переслідувань на суму 18,55 грн.; - згідно Закон України Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні на суму 37,12 грн..

Сума коштів по підписаним актам повністю збігається з сумами зазначеними в розрахунках видатків позивача на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг по кожному пільговику окремо в розрізі законодавчих актів, які надають їм право на користування пільгами. До матеріалів справи позивач надає загальний розрахунок боргу відповідача по компенсації витрат за надання пільг.

У порушення вказаного порядку, як зазначено в позові, відповідач не здійснив перерахування коштів, як компенсації наданих позивачем пільг.

Отже, всупереч вимог законодавства відповідачем зобов'язання виконувались неналежним чином та не було погашено заборгованість перед позивачем за надані в грудні 2015 року пільги споживачам послуг звязку.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

В силу ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно - правового акта, що регулює господарську діяльність.

Зі змісту підпункту б пункту 4 частини 1 ст. 86 та ст. 102 Бюджетного кодексу України вбачається, що до видатків місцевих бюджетів належать, в тому числі видатки на відшкодування вартості послуг звязку наданих пільговим категоріям громадян, що проводяться за рахунок субвенцій з Державного бюджету України на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, чинне законодавство передбачає відшкодування витрат за надані послуги звязку пільговим категоріям громадян при цьому, зобовязання сторін по даній справі виникають безпосередньо із законів України і не залежать від неможливості їх оплати .

Згідно заперечень відповідача, його заборгованість перед позивачем на кінець року в сумі 19 885,90 грн. виникла внаслідок недофінансування субвенцій з державного бюджету.

В підтвердження своєї позиції відповідач надав суду копії: звіту про надходження та використання коштів загального фонду (форма №2д, №2м) за 2015 рік; кошторису на 2015 рік; плану асигнувань (за винятком надання кредитів з бюджету) загального фонду бюджету на 2015 рік.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у даному випадку є стягнення заборгованості за відшкодування вартості телекомунікаційних послуг наданих пільговим категоріям громадян.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування (ч.ч. 3, 4 ст. 11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського процесуального кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу України.

З огляду на вказані норми законодавства у ПАТ Укртелеком виникло цивільне право на отримання компенсації витрат понесених в зв'язку з наданням пільг при наданні послуг зв'язку, передбачених законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, Про жертви нацистських переслідувань, Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист, , Про охорону дитинства, Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні, а у Управління соціального захисту населення Чернігівської райдержадміністрації її обов'язок здійснити з позивачем розрахунок щодо компенсації втрат від надання цих пільг.

Частиною 2 ст. 19 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії встановлено, що державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Враховуючи вищезазначене, саме відповідачем має бути компенсована вартість телекомунікаційних послуг, наданих позивачем на пільгових умовах визначеній категорії населення. Однак, відповідач, станом на момент винесення рішення, витрати понесені позивачем внаслідок надання послуг на пільгових умовах визначеним категоріям громадян на загальну суму 19 885,99 грн., не відшкодував.

Доводи відповідача щодо відсутності бюджетних асигнувань, за рахунок яких останнім мають бути компенсовані витрати позивача, судом до уваги не можуть бути прийнятними, так як відсутність бюджетних коштів передбачених у видатках Державного бюджету України не є підставою для звільнення відповідача (органу, уповноваженому державою здійснювати від її імені повноваження в цих правовідносинах) від відповідальності за порушення зобовязання.

Частина 2 ст. 218 Господарського кодексу України встановлює, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Так, Європейський суд з прав людини у рішеннях у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України (від 18.10.2005) та у справі Бакалов проти України (від 30.11.2004) вказав, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є виправданням бездіяльності. Окрім того, у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 р. у справі № 11/446 зазначено, що на підставі частини другої статті 617 ЦК, частини другої статті 218 ГК та рішення Європейського суду з прав людини у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18.10.2005 року, - відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

При цьому, згідно ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України, зобовязання щодо виплати субсидій, допомог, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із Законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державної казначейської служби України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень ч. 1-4 ст. 48 Бюджетного кодексу України.

У відповідності до листа Міністерства фінансів України від 30.06.2011 за № 31-07310-10-24/16584 Щодо порядку обліку бюджетних зобовязань згідно із статтею 48 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобовязань минулих років, узятих на облік органами Державного казначейства України. Разом з тим, деякі програми, які відносяться до програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів). У звязку з цим та згідно з ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України зобовязання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово комунальних послуг та послуг звязку (в частині абонентської плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно з законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

За таких обставин, Управління соціального захисту населення Чернігівської райдержадміністрації відповідає за своїми зобовязаннями, що виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від наявності чи відсутності бюджетних асигнувань.

Таким чином, враховуючи що позивачем фактично надані послуги звязку на пільгових умовах визначеним категоріям громадян у спірному періоді, суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши повноважних представників сторін та третьої особи, дійшов висновку, що заявлений позов є обґрунтованим, правомірним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі в сумі 19 885,99 грн.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача з урахуванням приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.1, 22, 33, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю

Стягнути з Управління соціального захисту населення Чернігівської райдержадміністрації, (пр-т. Миру, 116-А, м. Чернігів, 14028, відомості про рахунки відсутні, ) на користь Публічного акціонерного товариства Укртелеком, (бульвар Шевченка, 18, м. Київ, 01601, р/р 8 в АБ Укргазбанк, МФО 320478, ) 19 885,99 грн. боргу та 1378,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 21.03.2017 року

Суддя І.А. Фетисова