донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

14.03.2017р. справа №905/3318/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю представників:
від позивача: ОСОБА_5 предст. за дов. №б/н від 18.12.2016р.; ОСОБА_6 директор, наказ №2 від 14.03.2013р.
від відповідача: від третьої особи: не з»явився не з»явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю «Гірничі машини Дружківський машинобудівний завод» м. Дружківка, Донецька область
на рішення господарського суду Донецької області
від18.01.2017р.
по справі№905/3318/16 (суддя Паляниця Ю.О.)
за позовомОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю «ГМР ТРАНС» м.Дніпро
до відповідача за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачаОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю «Гірничі машини Дружківський машинобудівний завод» м.Дружківка, Донецька область ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю «Корум Сорс» м.Київ
простягнення 3% річних у сумі 51 201,94грн., інфляційних у сумі 161 524,05грн.

В С Т А Н О В И В:

25.11.2016р. ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю «ГМР ТРАНС» м.Дніпро звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю «Гірничі машини Дружківський машинобудівний завод» м.Дружківка, Донецька область про стягнення 3% річних у сумі 51 201,94грн., інфляційних у сумі 161 524,05грн. (а.с.3-5).

Ухвалою суду від 27.12.2016р. залучено до участі у справі №905/3318/16 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю «Корум Сорс» м.Київ (75-76).

Рішенням господарського суду Донецької області від 18.01.2017р. у справі №905/3318/16 позов задоволено частково (а.с.87-90).

Стягнуто з ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю «Гірничі машини Дружківський машинобудівний завод» м.Дружківка, Донецька область на користь ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю «ГМР ТРАНС» м.Дніпро 3% річних у сумі 51 201,94грн., інфляційні втрати у розмірі 112 672,05грн, судовий збір у розмірі 2458,26 грн. В іншій частині позов залишено без задоволення.

В обґрунтування прийнятого рішення господарський суд дійшов висновку про те, що за рішенням господарського суду Донецької області у справі №905/683/16 від 30.03.2016р., яке набрало законної сили, сума основного боргу у розмірі 2 303 344,25грн. підлягала стягненню, але не була сплачена відповідачем, у зв"язку з цим позовні вимоги, заявлені у даній справі про стягнення з відповідача 3% річних за період з 10.02.2016р. по 21.11.2016р. у розмірі 51 201,94грн. задоволені у повному обсязі та інфляційні витрати за період з 01.02.2016 року по 21.11.2016 року у розмірі 112 672,05грн. підлягали частковому задоволенню за здійсненим судом розрахунком. В іншій частині щодо стягнення інфляційних витрат у розмірі 48 852грн. відмовлено.

Відповідач, ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю «Гірничі машини Дружківський машинобудівний завод» м. Дружківка Донецька область, не погодився із прийнятим рішенням та звернувся із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив частково скасувати рішення господарського суду Донецької області від 18.01.2017р. у даній справі та прийняті нове рішення, яким зменшити розмір 3% річних та судового збору (а.с.104).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що позивачем за даним позовом невірно нараховані 3% річних. Апелянт зазначає, що при розрахунку 3% позивач брав кількість днів у році 365 днів, а треба було брати 366 дні, оскільки 2016 рік був високосним, проте місцевий господарський суд не звернув на це увагу.

Таким чином, апелянт вважає, що рішення місцевого господарського суду підлягає частковому скасуванню в частині стягнення 3% річних та судового збору, наполягаючи на зменшенні їх розміру.

Розпорядженням керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду №359 від 10.03.2017р., на виконання службової записки головуючого судді по справі ОСОБА_1, у зв»язку з неможливістю продовження розгляду справи суддею-членом колегії ОСОБА_8 через перебування у відпустці на дату слухання справи 14.03.2017р., відповідно до пункту 2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №905/3318/16.

За результатами протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів, сформовано наступний склад колегії: головуючий суддя Радіонова О.О., судді Марченко О.А., Чернота Л.Ф.

Представники позивача у судове засідання з»явились та підтримали апеляційну скаргу, просили суд змінити рішення господарського суду Донецької області від 18.01.2017р. по справі №905/3318/16 в частині 3% річних.

Апелянт у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Третя особа у судове засідання не з"явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила.

Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та третьої особи, враховуючи, що явка сторін не визнавалася судом обов"язковою.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши представників позивача, розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Позивач, ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю «ГМР ТРАНС» м.Дніпро ( ідентифікаційний код 38708145) є юридичною особою.

Відповідач, ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю «Гірничі машини Дружківський машинобудівний завод» (ідентифікаційний код 37696092) є юридичною особою.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю «Корум Сорс» м.Київ (ідентифікаційний код 37903071) є юридичною особою.

01.04.2014р. між ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю «Гірничі машини Дружківський машинобудівний завод» (за договором замовник, далі - відповідач) від імені ТОВ «Корум Сорс» (далі повірений на підставі договору доручення №КС-ДрМЗ/55-14 від 01.04.2014р. та ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю «ГМР ТРАНС» (за договором - виконавець, далі позивач) було укладено договір на транспортне обслуговування №КС-Др/МЗ/70-14 (далі - договір з усіма додатками та доповненнями), відповідно до умов якого виконавець зобов»язується власними або залученими силами надавати такі послуги: послуги автомобілів, спеціалізованої, спеціальної техніки та інших технічних засобів (далі спеціальна техніка), згідно змінного наряду-завдання на надання автотранспортних засобів, підписаного сторонами, послуги з перевезення пасажирів автомобільним транспортом, відповідно до заявок замовник: заявка на перевезення пасажирів(щомісячна), заявка на перевезення пасажирів (разова) (п.1.1 договору) (а.с.45-50). Пунктом 2.1. договору сторони визначили, що вартість послуг за цим договором визначається на підставі "Протоколу погодження договірної ціни", які є невід'ємною частиною цього Договору. Згідно з п.2.2 договору в редакції Додаткової угоди №1 від 02.03.2015 року вартість послуг за даним договором фіксується протягом 6 місяців від дати підписання договору. Після спливу даного строку, у разі зміни вартості палива (ДП, А-92) в більший або менший бік на 5% та більше, вартість послуг підлягає зміні, шляхом підписання "Протоколу узгодження договірної вартості" (Додаток №1) в нової редакції. Виконавець надає замовнику калькуляцію вартості послуг по фактично залученим маркам та моделям автомобілів, обґрунтування підвищення тарифів і підготовлені додати до даного договору у новій редакції для підписання з боку замовника. Середня вартість одного літра дизельного палива на час укладення договору складає 18,71грн. без ПДВ, А-92 17,46 грн. без ПДВ. Пунктом 2.4 договору передбачено, що при не поверненні замовником підписаного акта прийому-передачі, протягом 3 днів від дати отримання замовником акта прийому-передачі або не наданням обґрунтованих заперечень відносно послуг, наданих виконавцем, акт прийому-передачі наданих послуг вважається підписаним без претензій та зауважень, Відповідно до п.3.1 договору виконавець зобовязаний надавати послуги в строки, зазначені в заявках замовника. Умовами п. 4.1.1. Договору передбачено, що на підставі заявок на внутрішньозаводські перевезення вантажів та послуг спецтехніки, що надаються структурними підрозділами та дільницями замовника, виконавець формує змінний наряд-завдання на перевезення вантажів і виконання робіт спецтехнікою (Додаток №4). Змінний наряд-завдання узгоджується з відповідальною особою замовника не пізніше 17:00 дня, що передує початку робіт. Щоденно до 10:00 виконавець направляє на адресу замовника відомості про фактичне виконання наряду за минулий день та виконання наряду на поточний день. Згідно з п.4.1.2 договору обсяг робіт, виконаних виконавцем по добовому наряду, підтверджується підписами відповідальних структурних підрозділів та дільниць замовника в талоні замовника. Відповідальна особа замовника на підставі заповненого талону підтверджує підписом пробіг та час роботи автомобілів в шляховому листі за попередній день (зміну). Організація пасажирських перевезень за графіком здійснюється згідно з узгодженим графіком перевезень замовника та списків перевезених співробітників за кожним маршрутом. Відповідальні особи замовника і виконавця щоденно контролюють і підтверджують обсяг виконаних робіт по пасажирським перевезенням підрядчика відповідними відмітками в талонах замовника (п.4.1.3 договору). Згідно з п.6.1.1 договору замовник зобовязується перевірити, підписати акт прийому-передачі виконаних послуг при відсутності зауважень або направити мотивовану відмову в підписанні, протягом трьох діб після отримання акта прийому-передачі виконаних робіт. Відповідно п.9.2 договору за порушення строків оплати послуг, зазначених в п.2.5 даного договору, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від вартості несплачених в строк послуг з кожний день прострочки. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання його сторонами і діє до 31.12.2016 року (включно), а в частині невиконання обовязків до повного їх виконання (п.10.1 договору). Додатковою угодою №1 від 02.03.2015 року сторони дійшли згоди викласти"Протокол погодження договірної ціни" в новій редакції (а.с.70). З матеріалів справи вбачається, рішенням господарського суду Донецької області від 30.03.2016р. у справі №905/683/16, яке набрало законної сили згідно постанови Донецького апеляційного господарського суду від 21.09.2016р., яка згідно постанови Вищого господарського суду України від 30.11.2016р. залишена без змін, позовні вимоги ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю ГМР ТРАНС м.Дніпропетровськ до ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю Гірничі машини Дружківський машинобудівний завод задоволені частково: стягнуто з ТОВ Гірничі машини Дружківський машинобудівний завод на користь ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю ГМР ТРАНС 2 303 344,25грн. заборгованості, 8405,83грн. 3% річних, 17916,20грн.- інфляційних втрат, 34944,99грн. судового збору (а.с.14-21). При цьому, у мотивувальній частині рішення місцевий господарський суд дослідив обставини укладання договору №КС-ДрМЗ/70-14 від 01.04.2014р.; наявність обставин надання послуг згідно з актами виконання робіт (надання послуг): №177 від 31.07.2015р. на суму 143320,01грн, №180 від 10.08.2015р. на суму 107935,03грн, №182 від 17.08.2015р. на суму 150308,94грн, №184 від 25.08.2015р. на суму 161985,94грн, №186 від 31.08.2015р. на суму 185299,58грн, №188 від 07.09.2015. на суму 126960,20грн, №190 від 14.09.2015р. на суму 165038,66грн, №192 від 21.09.2015р. на суму 149177,75грн, №194 від 30.09.2015р. на суму 298486,18грн, №197 від 12.10.2015р. на суму 224743,90грн, №199 від 19.10.2015р. на суму 132178,08грн, №201 від 26.10.2015р. на суму 198927,47грн, №203 від 31.10.2015р. на суму 171915,41грн, №205 від 09.11.015р. на суму 188264,11грн; фактичного отримання відповідачем актів №203 від 31.10.2015р. на суму 171915,41грн, №205 від 09.11.015р. на суму 188264,11грн 12.02.2016р., з урахуванням того, що ці акти не були повернуті (підписані) відповідачем (п.2.4 договору №КС-ДрМЗ/70-14 від 01.04.2014р.); наявність заборгованості за надані послуги в сумі 2303344,26грн (з урахуванням часткової сплати 05.11.2015р. суми 101197грн за актом №177 від 31.07.2015р. на суму 143320,01грн). Як зазначає позивач, ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю ГМР Транс, рішенням господарського суду Донецької області від 30.03.2016р. по справі №905/683/16 вже було стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 2 303 344,25грн, 3% річних у сумі 8 405,83грн., інфляційних втрат у сумі 17 916,20грн. за період з 29.10.2015р. по 09.02.2016р. включно. Проте, виходячи з того, що порушення відповідачем, ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю Гірничі машини - Дружківський машинобудівний завод власних платіжних зобовязань за договором №КС-ДрМЗ/70-14 від 01.04.2014р. триває, за твердженням позивача, існують підстави для стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних збитків, нарахованих за періоди, а саме з 10.02.2016р. по 21.11.2016р., які не були предметом розгляду у справі №905/683/16.
За таких обставин позивач звернувся до суду та просив суд стягнути з відповідача 3 % річних за період з 10.02.2016р. по 21.11.2016р. у розмірі 51 201,94грн. та інфляційні втрати за період з 01.02.2016р. по 21.11.2016р. у розмірі 161 524,05 грн.

Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Господарського процесуального кодексу України.

Як вже зазначалось вище, рішенням господарського суду Донецької області від 30.03.2016р. по справі №905/683/16 позовні вимоги ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю ГМР ТРАНС до ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю Гірничі машини Дружківський машинобудівний завод були задоволені частково: стягнуто з ТОВ Гірничі машини Дружківський машинобудівний завод на користь ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю ГМР ТРАНС 2 303 344,25грн. заборгованості, 8405,83грн. 3% річних, 17916,20грн.- інфляційних втрат, 34944,99грн. судового збору.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 21.09.2016р. рішення господарського суду Донецької області від 30.03.2016р. по справі №905/683/16 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.11.2016р. постанову Донецького апеляційного господарського суду від 21.09.2016р. у справі №905/683/16 залишено без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Матеріалами справи доведено, що сума заборгованості відповідача за надані послуги транспортного обслуговування за договором № КС-ДрМЗ/70-14 від 01.04.2014р. в період з липня по листопад 2015 року залишилась незмінною з моменту прийняття рішення господарського суду Донецької області від 30.03.2016р. у справі № 905/683/16 та складає 2303344, 25 грн. (в межах позовних вимог у справі № 905/683/16).

Також встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази погашення відповідачем суми основного боргу у розмірі 2 303 344,25грн. і останнім вказана заборгованість не оспорюється, а відтак колегія суддів за наслідками розгляду апеляційної скарги в даній справі, вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо обґрунтованості вимог про стягнення 3% річних та частково інфляційних витрат на зазначену суму боргу з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п.5.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов"язань" кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом з оплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

За відсутності інших підстав припинення зобов"язання, передбачених договором або законом, зобов"язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано у встановленому законом порядку, не припиняє зобов"язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов»язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційних нарахувань та 3% річних. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов"язання (п.7.1 вказаної Постанови).

Інфляційні нарахування - це спосіб захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов"язання.

Три відсотки річних - це спосіб захисту майнового права і інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Нарахування в частині 3% річних позивачем здійснені наступним чином: за актами виконання робіт (надання послуг) №177 від 31.07.2015р., №180 від 10.08.2015р., №182 від 17.08.2015р., №184 від 25.08.2015р., №186 від 31.08.2015р., №188 від 07.09.2015р., №190 від 14.09.2015р., №192 від 21.09.2015р., №194 від 30.09.2015р., №197 від 12.10.2015р., №199 від 19.10.2015р., №201 від 26.10.2015р. за період з 10.02.2016р. по 21.11.2016р.; за актами виконання робіт (надання послуг) №203 від 31.10.2015р., №205 від 09.11.2015р. за період з 13.05.2016р. по 21.11.2016р.

Судом першої інстанції було встановлено, що сума 3% річних є фактично більшою, ніж заявлена позивачем до стягнення. Враховуючи, що суд обмежений обсягом вимог позивача та не може їх змінити на власний розсуд, позовні вимоги в цій частині суд задовольнив на визначену позивачем суму, а саме 51 201,94 грн.

Перевіривши арифметично розрахунок, здійснений судом першої інстанції, судова колегія вважає правильним висновок суду щодо стягнення з відповідача за період з 10.02.2016р. по 21.11.2016р. 3 % річних у розмірі 51 201,94грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи апелянта з приводу невірного нарахування позивачем 3% річних не заслуговують на увагу.

Щодо нарахованих позивачем інфляційних втрат у розмірі 161 524,05грн. за період з 01.02.2016р. по 21.11.2016р., колегія суддів зазначає наступне.

Нарахування в частині інфляційних втрат позивачем здійснені: за актами виконання робіт (надання послуг) №177 від 31.07.2015р., №180 від 10.08.2015р., №182 від 17.08.2015р., №184 від 25.08.2015р., №186 від 31.08.2015р., №188 від 07.09.2015р., №190 від 14.09.2015р., №192 від 21.09.2015р. за період з 01.02.2016р. по 21.11.2016р.; за актами виконання робіт (надання послуг) №194 від 30.09.2015р., №197 від 12.10.2015р. за період з 13.05.2016р. по 21.11.2016р.

За приписами п.3.2 Постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З огляду на вищенаведене, базою для нарахування інфляційної складової боргу є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, позивачем при здійсненні розрахунку інфляційних збитків вказаних правил враховано не було, а також частково невірно визначено індекси інфляції, застосовані у спірний період, що призвело до безпідставного збільшення заявленої до стягнення суми інфляційної складової боргу.

Перевіривши арифметично розрахунок, здійснений судом першої інстанції, судова колегія вважає правильним висновок суду щодо стягнення з відповідача інфляційних витрат у розмірі 112 672,05грн., з відмовою у стягненні 48 852грн.

При цьому, за актами №177 від 31.07.2015р., №180 від 10.08.2015р., №182 від 17.08.2015р., №184 від 25.08.2015р., №186 від 31.08.2015р., №188 від 07.09.2015р., №190 від 14.09.2015р., №192 від 21.09.2015р. відповідні нарахування здійснені місцевим господарським судом за період з лютого 2016 року по жовтень 2016 включно (з урахуванням того, що у листопаді 2016 року позивачем нарахування проведені не за повний місяць), за актами №194 від 30.09.2015р., №197 від 12.10.2015р. за період з червня 2016 року по жовтень 2016 включно (з урахуванням того, що у травні, листопаді 2016 року позивачем нарахування здійснені не за повний місяць).

Колегія суддів також погоджується з висновком місцевого суду щодо відмови у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження по справі №905/3318/16 до прийняття рішення Вищим господарським судом України по касаційній скарзі у справі №905/683/16.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно і обєктивно зясовано обставини справи, винесено рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Донецької області від 18.01.2017р. у справі №905/3318/16 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю «Гірничі машини Дружківський машинобудівний завод» м.Дружківка, Донецька область на рішення господарського суду Донецької області від 18.01.2017р. у справі №905/3318/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 18.01.2017р. у справі №905/3318/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.О. Радіонова

Судді: О.А.Марченко

ОСОБА_3 Надруковано 6 прим.: 1. Позивачу;1. Відповідачу; 1-Третій особі 1. у справу; 1. ДАГС; 1. ГСДО