КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2017 р. Справа№ 910/18659/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Михальської Ю.Б.

Куксова В.В.

при секретарі судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представників:

від позивача: Чуба В.Д. за дов. № б/н від 06.03.2017.

від позивача: Суміна О.С. за дов. № б/н від 23.11.2016

від відповідача-1: Тацюра Ю.Б. за дов. № 27/01 від 27.01.2017.

від відповідача-2: не з'явився.

від третьої особи: Ходаківський А.І. за дов. № 03/17 від 06.03.2017.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт"

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2016 у справі № 910/18659/16 (суддя Дупляк О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Білімед"

2. Комунальної установи "Запорізька обласна клінічна лікарня" Запорізької облради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Громадська організація "Інвалідів-осіб з пересадженими органами "Надія на життя"

про визнання недійсними договорів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.12.2016, повний текст якого складений 19.12.2016, у справі № 910/18659/16 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ренарт" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повністю рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2016 у справі № 910/18659/16 та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2016 у справі № 910/18659/16 разом з доданими до неї матеріалами було повернуто скаржнику на підставі п. 2 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України.

25.01.2017 апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт" надійшла до Київського апеляційного господарського суду повторно. Разом із апеляційною скаргою апелянт звернувся до апеляційного суду з клопотанням про відновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушено або неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно автоматичного розподілу справ між суддями для розгляду даної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: Гончаров С.А. (головуючий), Скрипка І.М., Куксов В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2017 відновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Ренарт" строк на подання апеляційної скарги, прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 22.02.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 розгляд справи було відкладено до 07.03.2017.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.03.2017 у зв'язку з перебування судді Скрипки І.М. на лікарняному, сформовано для розгляду зазначеної апеляційної скарги колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А., судді Куксов В.В., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.03.2017 прийнято до провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2016 у справі № 910/18659/16 у визначеному складі суддів.

В судовому засіданні 07.03.2017 представники апелянта підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просили задовольнити її, а рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2016 у справі № 910/18659/16 скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні 07.03.2017 представник відповідача-1 заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі з урахуванням відзиву поданого під час апеляційного провадження, просив рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2016 у справі № 910/18659/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 07.03.2017 представник третьої особи підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив задовольнити її, а рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2016 у справі № 910/18659/16 скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В судове засідання 07.03.2017 відповідач-2 свого представника не направив, про день, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Згідно із п.3.9.2 Постанови № 18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Дослідивши матеріали справи, які містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача-2 за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишене без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у квітні 2016 року відповідачем - 2 було оголошено конкурсні торги на закупівлю "ДК 021:2015: 33181520-3. Матеріали для ниркового діалізу" (оголошення № 093480, оприлюднене на веб-порталі з питань держаних закупівель Інформаційного бюлетеня "Вісник державних закупівель" № 63 (01.04.2016) від 01.04.2016).

Згідно з протоколом № 254 засідання комітету з конкурсних торгів Комунального Управління "Запорізька обласна клінічна лікарня" Запорізької обласної ради від 31.08.2016 пропозицію позивача було відхилено у зв'язку з її невідповідністю умовам документації конкурсних торгів на закупівлю на підставі ч. 1 п. 3 ст. 29 Закону України "Про здійснення державних закупівель".

Відповідно до протоколу № 256 оцінки пропозицій конкурсних торгів, цінових пропозицій від 31.08.2016 переможцем на закупівлю за лотом № 1 та № 3 було визнано відповідача - 1, торги за лотом № 2 були частково відмінені по причині неможливості усунення порушень законодавства з питань державних закупівель.

За результатами проведених торгів між відповідачем - 2, як покупцем та відповідачем - 1, як продавцем були укладені договір на закупівлю товару за державні кошти № 53-09 ТБ/16 від 28.09.2016 (надалі за текстом - договір - 1) та договір на закупівлю товару за державні кошти № 54-09 ТБ/16 від 28.09.2016 (надалі за текстом - договір - 2).

У відповідності до п. 1.1. договору - 1 за договором продавець передає товар - лот № 1, відповідно до специфікації, що є невід'ємною частиною договору, а покупець зобов'язаний прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з п. 1.1. договору - 2 за договором продавець передає товар - лот № 3 , відповідно до специфікації, що є невід'ємною частиною договору, а покупець зобов'язаний прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом позову у справі є правові вимоги позивача про визнання недійсними договорів - 1, 2, укладених між відповідачами.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що вищевказані договори були укладені з порушенням вимог чинного законодавства.

Процедура закупівлі була проведена з порушенням Закону України "Про здійснення державних закупівель", а саме:

- відповідачем - 2 не було виконано рішення Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері державних закупівель № 1686-р/пк-ск;

- відповідачем - 2 було поділено предмет закупівлі на три окремі лоти в порушення рекомендацій Міністерства охорони здоров'я України від 16.03.2016 № 20-02/103/19/339/16/6432;

- переможцем закупівлі було обрано учасника, чия пропозиція не містила усіх необхідних документів, визначених документацію конкурсних торгів (сертифікатів на інженерів);

- до пропозиції відповідача - 1 (позиція 14 лоту № 1) входив засіб, який не відповідав заявленим кодам, і відповідно така пропозиція не могла бути акцептована;

- відповідачем - 2 була акцептована пропозиція відповідача - 1 за лотом № 3, ціна якої перевищувала вартість предмету закупівлі за річним планом відповідача - 2.

Договори про державну закупівлю були укладені відповідачами до завершення процедури оскарження за поданими скаргами. Визначення переможця процедури закупівлі відбулося з порушенням строку встановленого ч. 4 ст. 36 Закону України "Про здійснення державних закупівель", відповідно в силу положень п. 11.8. договорів такі договори є нікчемними.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері державних закупівель із скаргою від 08.09.2016 № 09/05 щодо порушення комунальною установою "Запорізька обласна клінічна лікарня" Запорізької обласної ради порядку проведення процедури закупівлі - "ДК 021:2015:33181520-3. Матеріали для ниркового діалізу". В зазначеній скарзі позивач просив зобов'язати замовника торгів скасувати всі рішення, прийняті після розкриття пропозицій конкурсних торгів учасників процедури закупівлі, а у разі неможливості виправити допущені порушення у такий спосіб - відмінити процедуру закупівлі.

За результатом розгляду скарги від 08.09.2016 № 09/05 щодо порушення комунальною установою "Запорізька обласна клінічна лікарня" Запорізької обласної ради порядку проведення процедури закупівлі - "ДК 021:2015:33181520-3. Матеріали для ниркового діалізу" Постійно діючою адміністративною колегією Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері державних закупівель із скаргою було винесене рішення № 2026-р/пк-ск від 27.09.2016 про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю "Ренарт" у задоволенні його скарги від 08.09.2016 № 09/05. В якому, зокрема зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Білімед" не порушувало вимог документації.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судових засіданнях з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

Зазначені правовідносини з проведення відкритих торгів про закупівлю товару регулюються Законом України "Про здійснення державних закупівель".

Як визначено п. 3 ч.1 ст.1 Закону, державна закупівля (надалі - закупівля) - придбання замовником товарів, робіт і послуг у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону цей Закон застосовується до всіх замовників та закупівель товарів, робіт та послуг за умови, що вартість закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1 мільйон 500 тисяч гривень. Пунктом 9 ч.1 ст. 1 Закону передбачено, що замовники - органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи соціального страхування, створені відповідно до закону, а також юридичні особи (підприємства, установи, організації) та їх об'єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі за наявності однієї з таких ознак: юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів; органи державної влади чи органи місцевого самоврядування або інші замовники володіють більшістю голосів у вищому органі управління юридичної особи; у статутному капіталі юридичної особи державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків. До замовників також належать замовники, визначені в пункті 1 частини першої статті 1 Закону України "Про особливості здійснення закупівель в окремих сферах господарської діяльності".

Разом з тим, частиною 1 статті 12 Закону України "Про здійснення державних закупівель" встановлено, що закупівля може здійснюватися шляхом застосування однієї з таких процедур, зокрема: відкриті торги; двоступеневі торги; запит цінових пропозицій; попередня кваліфікація учасників; переговорна процедура закупівлі.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 16 Закону України "Про здійснення державних закупівель" замовник вимагає від учасників або учасників попередньої кваліфікації подання ними документально підтвердженої інформації про їх відповідність кваліфікаційним критеріям. Замовник може встановлювати такі кваліфікаційні критерії: наявність обладнання та матеріально-технічної бази; наявність працівників відповідної кваліфікації, які мають необхідні знання та досвід; наявність документально підтвердженого досвіду виконання аналогічних договорів; наявність фінансової спроможності (баланс, звіт про фінансові результати, звіт про рух грошових коштів, довідка з обслуговуючого банку про відсутність (наявність) заборгованості за кредитами). Визначені замовником згідно з цією статтею кваліфікаційні критерії та перелік документів, що підтверджують інформацію учасників або учасників попередньої кваліфікації про відповідність їх таким критеріям, зазначаються в документації конкурсних торгів або кваліфікаційній документації та вимагаються під час проведення переговорів з учасником (у разі застосування переговорної процедури закупівлі).

Розділом ІV Закону України "Про здійснення державних закупівель" врегульована процедура проведення відкритих торгів.

Разом з тим, відповідно до ст. 20 Закону відкриті торги є основною процедурою закупівлі. Під час проведення процедури відкритих торгів пропозиції конкурсних торгів мають право подавати всі зацікавлені особи.

Основні умови, які повинна містити документація конкурсних торгів, та порядок її оформлення встановлені ст. 22 Закону. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону документація конкурсних торгів може містити також іншу інформацію відповідно до законодавства, яку замовник вважає за необхідне до неї включити. Документація конкурсних торгів має містити опис та приклади формальних (несуттєвих) помилок, допущення яких учасниками не призведе до відхилення їх пропозицій.

Формальними (несуттєвими) вважаються помилки, що пов'язані з оформленням пропозиції конкурсних торгів та не впливають на зміст пропозиції, а саме - відсутність нумерації сторінок, підписів, печаток на окремих документах, технічні помилки та описки. Документація конкурсних торгів не повинна містити вимог, що обмежують конкуренцію та призводять до дискримінації учасників.

Як передбачено ст. 29 Закону України "Про здійснення державних закупівель", замовник відхиляє пропозицію конкурсних торгів у разі, якщо учасник: не відповідає кваліфікаційним критеріям, встановленим статтею 16 цього Закону; не погоджується з виправленням виявленої замовником арифметичної помилки; не надав забезпечення пропозиції конкурсних торгів, якщо таке забезпечення вимагалося замовником; наявні підстави, зазначені у статті 17 та частині сьомій статті 28 цього Закону; пропозиція конкурсних торгів не відповідає умовам документації конкурсних торгів.

Частинами 4 та 5 статті 28 Закону встановлено, що замовник проводить оцінку пропозицій конкурсних торгів, які не було відхилено згідно з Законом та визначає переможця торгів з числа учасників, пропозиції конкурсних торгів яких не було відхилено.

Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону рішення комітету з конкурсних торгів оформляється протоколом, у якому відображаються результати поіменного голосування членів комітету, присутніх на засіданні, з кожного питання. Протокол підписується всіма членами комітету, присутніми на засіданні комітету з конкурсних торгів.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, розгляд та вивчення пропозицій конкурсних торгів, їх оцінка та визначення переможця були здійснені комітетом з конкурсних торгів відповідача - 2, рішення якого були оформлені відповідними протоколами.

Такі рішення комітету з конкурсних торгів відповідача - 2 є чинними, і доказів іншого матеріали справи не містять.

Статтею 18 Закону встановлено порядок оскарження процедури закупівлі та прийнятих рішень. Так, згідно з статтею 18 Закону, скарги подаються до органу оскарження не пізніше 10 днів з дня, коли суб'єкт оскарження дізнався або повинен був дізнатися про порушення його прав чи законних інтересів прийнятим рішенням, дією чи бездіяльністю замовника, генерального замовника, але до дня укладення договору про закупівлю. У будь-якому разі укладення договору про закупівлю під час процедури оскарження забороняється.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем подавалася скарга щодо порушення проведення процедури закупівлі, в результаті розгляду якої позивачу було відмовлено в задоволенні скарги, з підстав відсутності порушень процедури закупівлі. Рішення органу оскарження набирають чинності з дня їх прийняття та є обов'язковими для виконання замовниками, генеральними замовниками, особами, яких вони стосуються (частина шістнадцята статті 18 Закону). Вказане спростовує доводи позивача, що переможцем закупівлі було обрано учасника, чия пропозиція не містила усіх необхідних документів, визначених документацію конкурсних торгів (сертифікатів на інженерів) та, що до пропозиції відповідача - 1 (позиція 14 лоту № 1) входив засіб, який не відповідав заявленим кодам.

Також, судом першої інстанції вірно встановлено, що рішення за результатами розгляду скарги було прийняте органом оскарження 27.09.2016, а спірні договори були укладені між відповідачами 28.09.2016. Наведеним спростовуються доводи позивача, що договори про державну закупівлю були укладені відповідачами до завершення процедури оскарження.

Контроль у сфері державних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією та законами України, здійснює Рахункова палата, Антимонопольний комітет, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю відповідно до частини четвертої статті 7 Закону.

Антимонопольний комітет України як орган оскарження з метою неупередженого та ефективного захисту прав та законних інтересів осіб, пов'язаних з участю у процедурах державної закупівлі, створює постійно діючу адміністративну колегію з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері державних закупівель. Рішення постійно діючої адміністративної колегії приймаються від імені Антимонопольного комітету України.

Таким чином, відповідно до чинного законодавства єдиним органом уповноваженим законодавством на перевірку документації з конкурсних торгів, в тому числі, на предмет наявності в ній дискримінаційних вимог та встановлення такого факту є Постійна діюча адміністративна колегія Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері державних закупівель.

Місцевий господарський суд вірно відхилив доводи позивача, що відповідачем - 2 була акцептована пропозиція відповідача - 1 за лотом № 3, ціна якої перевищувала вартість предмету закупівлі за річним планом відповідача - 2, з тих підстав, що визнання торгів, такими, що не відбулися, у відповідності до ст. 30 Закону є правом замовника, а не обов'язком. Також, місцевим господарським судом вірно враховано, що відповідачем - 2 було скореговано суму закупівлі за лотом № 1 та направлено грошові кошти на закупівлю лоту № 3, і визначено переможцем за лотом № 3 пропозицію учасника з найменшою ціною - відповідача - 1.

Також, вірно відхилено місцевим господарським судом доводи позивача щодо поділення предмету закупівлі відповідачем - 2 на три окремі лоти в порушення рекомендацій Міністерства охорони здоров'я України від 16.03.2016 № 20-02/103/19/339/16/6432 з тих підстав, що чинне законодавство не містить відповідної заборони, а недотримання рекомендацій не може вважатися порушенням.

Доводи позивача, що визначення переможця процедури закупівлі відбулося з порушенням строку встановленого ч. 4 ст. 36 Закону України "Про здійснення державних закупівель", також вірно відхилено судом першої інстанції, з тих підстав, що статтею 36 Закону врегульований порядок проведення процедури запиту цінових пропозицій, відповідно вказана норма, і строки встановлені нею не стосуються процедури відкритих торгів за якою проводилися закупівлі за оголошенням № 093480.

Беручи до уваги вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що державні закупівлі матеріалів для ниркового діалізу (оголошення № 093480 Інформаційного бюлетеня "вісник державних закупівель" № 63 від 01.04.2016) були проведені в рамках чинного законодавства і відповідачем - 1 були виконані всі вимоги визначені чинним законодавством та документацією з відповідних конкурсних торгів.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, у відповідності до положень ст. 204 Цивільного кодексу України проголошується презумпція правомірності правочину, і усі інші треті особи, у тому числі державні органи, не можуть нехтувати правами і обов'язками, що виникли в учасників такого правочину. При цьому, презумпція правомірності правочину може бути спростована лише у двох випадках: коли правочин за своїм змістом, формою чи іншими елементами в імперативній формі визнається законом недійсними з моменту його вчинення (нікчемний правочин); коли недійсність правочину встановлюється судом на вимогу заінтересованої особи у встановлених законом випадках (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.ч. 1 - 5 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 41 Закону договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладення в період оскарження процедури закупівлі відповідно до статті 18 цього Закону, а також у разі його укладення з порушенням строків, передбачених абзацами третім, четвертим частини другої статті 31, абзацом четвертим частини п'ятої статті 36 та абзацом другим частини третьої статті 39 цього Закону, крім випадків зупинення перебігу строків у зв'язку з розглядом скарги органом оскарження відповідно до статті 18 цього Закону.

Згідно з п. 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013 N 11 правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 Цивільного кодексу України, статтями 207, 208 Господарського кодексу України. Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п'ятої статті 203 Цивільного кодексу України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів, зокрема, статей 228, 229, 230, 232, 234, 235, 1057-1 Цивільного кодексу України, абзацу другого частини шостої статті 29 Закону України "Про приватизацію державного майна", частини другої статті 20 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", частини другої статті 15 Закону України "Про оренду землі", статті 12 Закону України "Про іпотеку", частини другої статті 29 Закону України "Про страхування", статті 78 Закону України "Про банки і банківську діяльність", статті 7 1 Закону України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності", частини третьої статті 67 Закону України "Про запобігання корупції" тощо.

Таким чином, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції не встановлено порушень під час організації та проведення відповідачем-2 конкурсних торгів, а результати останніх оформлені протоколом № 254 засідання комітету з конкурсних торгів Комунального Управління "Запорізька обласна клінічна лікарня" Запорізької обласної ради від 31.08.2016 та протоколом № 256 від 31.08.2016, на підставі якого і були укладені спірні договори, є чинними, судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для визнання оспорюваних договорів недійсними.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно частини 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2016 у справі № 910/18659/16 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренарт" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2016 у справі № 910/18659/16 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2016 у справі № 910/18659/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/18659/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді Ю.Б. Михальська

В.В. Куксов