ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.03.2017 Справа № 904/862/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Авіаційна компанія "ДНІПРОАВІА", м. Дніпро

до Департаменту соціальної політики Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління праці та соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради, м. Дніпро

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у місті Дніпрі ради, м. Дніпро

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління праці та соціального захисту населення Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, м. Дніпро

третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, м. Дніпро

третя особа-5, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради, м. Дніпро

третя особа-6, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, м. Дніпро

третя особа-7, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління праці та соціального захисту населення Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, м. Дніпро

третя особа-8, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, м. Дніпро

про стягнення 174 639,44 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник (дов. № 1.1-20-104 від 13.12.2016)

від відповідача: ОСОБА_2 - представник (дов. № 16/3-16 від 10.01.2017)

ОСОБА_3 - представник (дов. № 16/6-85 від 16.02.2017)

від третьої особи-1: ОСОБА_4 - представник (дов. № 77/01-08-01/02-17 від 06.01.2017)

від третьої особи-2: не з'явився

від третьої особи-3: ОСОБА_5 - представник (дов. № 97 від 01.09.2016)

від третьої особи-4: ОСОБА_6 - представник (дов. № 01-19/028-02 від 20.01.2017)

від третьої особи-5: ОСОБА_7 - представник (дов. № 2266 від 03.03.2017)

від третьої особи-6: ОСОБА_8 - представник (дов. № 374 від 01.02.2017)

від третьої особи-7: не з'явився

від третьої особи-8: ОСОБА_9 - представник (дов. № 1 від 03.01.2017)

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Авіаційна компанія "ДНІПРОАВІА" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Департаменту соціальної політики Дніпропетровської міської ради про стягнення 174 639,44 грн. компенсації за пільговий проїзд у вересні та жовтні 2016 окремих категорій громадян повітряним транспортом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у вересні та жовтні 2016 позивач здійснив безкоштовне перевезення окремих категорій громадян повітряним транспортом за маршрутом Дніпро-Київ - Дніпро, Київ - Дніпро, Дніпро -Київ, Дніпро - Львів - Дніпро, Львів - Дніпро, Дніпро - Львів загальною вартістю 174 639,44 грн. Позивач надавав квитки громадянам пільгової категорії населення в обмін на талони, видані органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадян у м. Дніпро. В зв'язку з чим, позивач звертаючись до суду вказує, що він як перевізник, який здійснив безкоштовні пільгові авіаперевезення, набув передбачене чинним законодавством України право на отримання компенсаційних виплат за такий пільговий проїзд.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.01.2017, порушено провадження у справі, а розгляд її призначено на 08.02.2017.

08.02.2017 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував, посилаючись на те, що в Положенні про департамент соціальної політики Дніпровської міської ради, затвердженого рішенням Дніпропетровської міської ради від 17.06.2016 №25/10 відсутні повноваження щодо компенсації пільг та укладення відповідних угод на відшкодування збитків перевізників від безоплатних перевезень громадян. Також відповідач посилався на відсутність у Законі України "Про державний бюджет України на 2016" передбаченої субвенції з Державного бюджету місцевим бюджетам на надання компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян. Відповідач зазначає, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів населення є зокрема самостійні структурні підрозділи виконавчих органів рад до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення. В місті Дніпрі це управління соціального захисту районних у м. Дніпрі рад, які є самостійними юридичними особами.(а.с.115-123 т. 2).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2017, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління праці та соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради, Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у місті Дніпрі ради, Управління праці та соціального захисту населення Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради, Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, Управління праці та соціального захисту населення Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради.

В межах строків встановлених ст. 69 ГПК України, розгляд справи було відкладено з 08.02.2017 на 28.02.2017.

20.02.2017 позивачем було подано до канцелярії суду заперечення на відзив, в яких позивач не погоджувався з твердженнями відповідача про відсутність в Законі України "Про державний бюджет України на 2016" передбаченої субвенції з Державного бюджету місцевим бюджетам на надання компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян, посилаючись на те, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі отриманих від них щомісячних звітів щодо послуг, наданих отримувачам, які мають право на відповідні пільги. Позивач вказує, що відсутність у Законі України "Про державний бюджет України на 2016" передбачених видатків на компенсацію за пільговий проїзд громадян, жодним чином не впливає на зобов'язання суб'єктів правовідносин у сфері надання пільг громадян. Крім того, позивач заперечував проти того, що відшкодування наданих пільг у м. Дніпро здійснюють управління соціального захисту районних у м. Дніпрі рад, як юридичні особи, вважає, що така позиція є необґрунтованою, в той же час залучення іншого відповідача, на думку позивача, є передчасним (а.с.151-154 т. 2).

28.02.2017 Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради подало до суду письмові пояснення до позову, в яких вказало, що управління надає талони на пільговий проїзд громадян пільгової категорії, які вони обмінюють на квитки за пред'явленням листа талонів і посвідчення про право на пільги. Управлінню не доведено кошторис витрат за даним кодом програмної класифікації і відсутній розрахунковий рахунок. Вважає позовні вимоги не обґрунтованими (а.с. 160 - 166 т. 2).

28.02.2017 від Управління праці та соціального захисту населення Новокодацької районної у місті Дніпрі ради надійшли письмові пояснення, в яких вказало, що відповідно до Положення "Про Управління праці та соціального захисту населення Новокодацької районної у місті Дніпрі ради" управляння не наділено повноваженнями щодо проведення розрахунків за компенсацію пільгового проїзду окремих категорій громадян перед постачальниками відповідних послуг. Управлінню не доведено кошторис витрат за даним кодом програмної класифікації і відсутній розрахунковий рахунок. Вважає позовні вимоги не обґрунтованими (а.с. 168-169 т. 2).

28.02.2017 від Управління праці та соціального захисту населення Чечелівської районної у місті Дніпрі ради надійшли письмові пояснення в яких останній повідомив, що субвенції з Державного бюджету місцевим бюджетам для надання компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян передбачено не було (а.с.170-171 т.2).

28.02.2017 від Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради надійшли пояснення, в яких останній зазначив, що в зв'язку з ненадходженням на його адресу копії позовної заяви, у нього відсутня можливість підготувати обґрунтовані пояснення по справі (а.с.172 т. 2).

28.02.2017 Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради подало до суду письмові пояснення на позовну заяву, в яких вказує, що Управлінню не доведено кошторис витрат за даним кодом програмної класифікації і відсутній розрахунковий рахунок. На підставі постанови КМУ "256 від 04.03.2002, до компетенції районного управляння праці та соціального захисту населення ці відшкодування не відносяться (а.с.173-175 т.2).

У межах строків встановлених ст. 69 ГПК України, розгляд справи було відкладено з 28.02.2017 на 15.03.2017.

06.03.2017 від Управління праці та соціального захисту населення Новокодацької районної у місті Дніпрі ради надійшло клопотання, в якому третя особа-7 надала для долучення о матеріалів справи Положення "Про Управління праці та соціального захисту населення Новокодацької районної у місті Дніпрі ради" та просив суд справу розглядати без участі його представника (а.с.180-199 т. 2).

14.03.2017 Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради подало до суду письмові пояснення, в яких пояснило, що на рахунки управління, відкриті в територіальних управліннях державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків кошти у 2016-2017 році не надходили.

15.03.2017 позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи копії листів з розрахунками вартості перевезення повітряним транспортом пільгової категорії громадян у м. Дніпро за вересень-жовтень 2016, з розмежуванням по кожному району м. Дніпро окремо, які були направлені позивачем на адреси третіх осіб-1,2,3,4,5,6,7,8.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував у повному обсязі, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Подав відзив по позов, в якому пояснив, що компенсування витрат з перевезення окремих категорій пасажирів не входить до його компетенції.

Представники третіх осіб - 1,3,5,6 в судовому засіданні надали письмові пояснення та просили долучити до справи копії своїх Положень.

Представники третіх осіб - 2,7 в призначене судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 15.03.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача, відповідача та третіх осіб - 1,3,4,5,6,8 господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про транспорт» підприємства транспорту зобов'язані забезпечувати, зокрема, права на пільги громадян щодо користування транспортом.

Відшкодування збитків транспортним підприємствам від безплатних перевезень пільгових категорій громадян регулюється нормативними актами Кабінету Міністрів України (частина 2 стаття 7 Закону України «Про транспорт»).

Згідно з пунктом 17 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: безплатний проїзд один раз на два роки (туди і назад) залізничним, водним, повітряним або міжміським автомобільним транспортом, незалежно від наявності залізничного сполучення, або проїзд один раз на рік (туди і назад) вказаними видами транспорту з 50-процентною знижкою.

Крім того, пунктом 21 частини 1 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що інвалідам війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги: інвалідам I і II груп надається право безплатного проїзду один раз на рік (туди і назад) залізничним, водним, повітряним або міжміським автомобільним транспортом, а особам, які супроводжують інвалідів I групи (не більше одного супроводжуючого), - 50-процентна знижка вартості проїзду один раз на рік (туди і назад) зазначеними видами транспорту.

Компенсаційні виплати на державні програми соціального захисту, в тому числі компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян, відповідно до підпункту «б» пункту 4 частини 1 статті 89 Бюджетного кодексу України віднесено до видатків, які здійснюються з районних бюджетів та бюджетів міст республіканського, Автономної Республіки Крим і міст обласного значення та враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів.

Видатки місцевих бюджетів, передбачені вказаною нормою, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частина 1 статті 102 Бюджетного кодексу України).

Документом на підставі якого надається право на пільговий проїзд цій категорії громадян і з 50-відсотковою знижкою їх вартості є листи талони. Указані листи талони видаються, зокрема, органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина (п.п. 2, 7-1 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 12 травня 1994 р.).

У вересні та жовтні 2016 позивач здійснив безкоштовне перевезення окремих категорій громадян повітряним транспортом за маршрутом Дніпро-Київ - Дніпро, Київ - Дніпро, Дніпро -Київ, Дніпро - Львів - Дніпро, Львів - Дніпро, Дніпро - Львів загальною вартістю 174 639,44 грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи копії електронних авіаквитків, листів-талонів, виданих відповідними органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадян у м. Дніпро, паспортів осіб, які мають право на пільги та посвідчень, що підтверджують їх статус пільгової категорії (а.с.13-176 т. 1, а.с. 1-69 т. 2).

Позивач вказує, що він як перевізник, який здійснив безкоштовні пільгові авіаперевезення, набув передбачене чинним законодавством України право на отримання компенсаційних виплат за такий пільговий проїзд, а відшкодування таких витрат на думку позивача має здійснюватися саме відповідачем, як головним розпорядником коштів на відповідні заходи.

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорії громадян визначається Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002 (далі, Порядок №256).

Відповідно до пункту 2 Постанови «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету» від 4 березня 2002 р. N 256,головні розпорядники коштів місцевих бюджетів ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 р. N 117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги" (Офіційний вісник України, 2003 р., N 5, ст. 177), житлових субсидій населенню, допомоги сім'ям з дітьми, малозабезпеченим сім'ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам, тимчасової державної допомоги дітям та допомоги по догляду за інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу; здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги, та отримувачами компенсації, які згідно із статтями 43і48 Гірничого закону України мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, але проживають у будинках, що мають центральне опалення.

Доказів дотримання позивачем п. 2 Постанови №256, в частині складання та надання позивачем щомісячних звітів відповідачу до матеріалів справи не надано.

Отже, вимоги Постанови №256 позивачем не дотримано. Докази її виконання в матеріалах справи відсутні.

Згідно з пунктом 3 Порядку №256, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

Отже, з огляду на викладені вимоги Порядку №256, компенсування витрат проводиться головними розпорядниками коштів, в межах їх повноважень.

Відповідно до Положення про департамент соціальної політики Дніпровської міської ради, затвердженого рішенням Дніпропетровської міської ради від 17.06.2016 №25/10 у відповідача відсутні повноваження щодо компенсації пільг та укладення відповідних угод на відшкодування збитків перевізників від безоплатних перевезень громадян.

Отже відповідач у справі, не наділений повноваженнями щодо відшкодування (компенсації) за пільговий проїзд окремих категорій громадян повітряним транспортом.

Натомість, такі повноваження передбачені у Положеннях Управління праці та соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради, Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у місті Дніпрі ради, Управління праці та соціального захисту населення Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради, Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, Управління праці та соціального захисту населення Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, м. Дніпро.

Так, в п. 13 Розділу 4 Положення про управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради, затвердженого рішенням районної у місті ради від 16.05.2016 № 8/6-VII визначено, що управління відповідно до покладених на нього завдань забезпечує цільове використання бюджетних асигнувань, передбачених на соціальний захист населення.

Згідно п.п. 5 п. 4.1. Розділу 4 Положення Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює розрахунки з організаціями - надавачами послуг за надані пільги окремим категоріям громадян та призначені житлові субсидії населенню (а.с.163-166 т. 2).

Згідно п. 3.14. Розділу 3 Положення Управління праці та соціального захисту населення Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, управління відповідно до покладених на нього завдань забезпечує цільове використання бюджетних асигнувань, передбачених на соціальний захист населення (а.с.183-191 т. 2).

Згідно п. 3.1. Розділу 3 Положення Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, управління відповідно до покладених на нього завдань забезпечує цільове використання бюджетних асигнувань, передбачених на соціальний захист населення.

Згідно п. 2 Положення Управління праці та соціального захисту населення Чечеловської районної у місті Дніпрі ради, управління є головним розпорядником коштів районного бюджету за державними програмами соціального захисту населення, які фінансуються за рахунок субвенцій з Державного бюджету місцевими бюджетами.

У п.п. 3.1.6 п. 3.1. Розділу ІІІ Положення Управління праці та соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради, управління здійснює розрахунки з постачальниками послуг на підставі отриманих від них щомісячних звітів щодо послуг, наданих отримувачам, які мають право на відповідні пільги.

Також, згідно п. 4.8. Положення Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради, управління проводить розрахунки з відповідними підприємствами, організаціями та установами за призначені допомоги, субсидії, надані пільги та компенсації згідно з укладеними договорами. У п. 4.14 управління видає листи талони громадянам пільгових категорій на право одержання проїзних документів (квитків) безоплатно та з 50% знижкою їх вартості.

Отже, відповідачами за цим позовом повинні бути треті особи 1,2,3,4,5,6,7,8, які уповноважені здійснювати такі компенсації, а не відповідач (Департамент соціальної політики Дніпропетровської міської ради). Суд зазначає, що позивач вимагаючи стягнення саме з відповідача компенсації у розмірі 174 639,44 грн., під час розгляду справи, направив на адреси третіх осіб-1,2,3,4,5,6,7,8 листи з розрахунками вартості перевезення повітряним транспортом пільгової категорії громадян у м. Дніпро за вересень-жовтень 2016, з розмежуванням по кожному району м. Дніпро окремо з вимогами про відшкодування відповідних компенсацій. Тобто, у своїх листах спрямованих до третіх осіб-1,2,3,4,5,6,7,8 позивач фактично визнав, що цей позов було подано до особи, яка не є розпорядником спірних коштів.

Також слід зазначити, що позивач клопотання щодо залучення інших відповідачів суду не заявляв. Крім того, таке залучення значно утруднить розгляд судової справи, оскільки фактично буде підлягати розгляду 8 окремих позовних вимог. Також, суд враховує, що наданий позивачем розрахунок понесених ним витрат на перевезення окремих категорій громадян не містить визначення розміру витрат окремо за кожним органом праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадян у м. Дніпро, отже суд повинен буде самостійно визначати розмір компенсації, хоча такий обовязок покладено саме на позивача.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що у позивача не виникло право на отримання саме від відповідача компенсації витрат на пільгове перевезення осіб повітряним транспортом у заявленому періоді. Відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача 174 639,44 грн. компенсації за пільговий проїзд у вересні та жовтні 2016 окремих категорій громадян повітряним транспортом є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 49 ГПК України судові витрати у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20.03.2017

Суддя ОСОБА_10