КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2017 р. Справа№ 910/1397/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Тарасенко К.В.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 02.03.2017 року

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сегмент ЛТД» на рішення господарського суду міста Києва від 01.12.2016 року

у справі № 910/1397/16 (суддя - Пінчук В.І.)

за позовом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України

до товариства з обмеженою відповідальністю «Сегмент ЛТД»

про розірвання генерального договору підряду від 26.12.2013 року № 7.1-969/2013 та стягнення 85 555 881,06 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Державне підприємство обслуговування повітряного руху України звернувся до господарського суду міста Києва з позовом про розірвання генерального договору підряду від 26.12.2013 р. № 7.1-969/2013, який укладений між Державним підприємством обслуговування повітряного руху України та товариством з обмеженою відповідальністю «СЕГМЕНТ ЛТД», а також про стягнення з останнього 85 555 881,06 грн., з яких: 11 342 670,30 грн. аванс, 66 651 430,56 грн. пеня та 7 561 780,20 грн. штраф.

Рішенням господарського суду міста Києва від 01.12.2016 року у справі № 910/1397/16 позов задоволено частково. Розірвано генеральний договір підряду від 26.12.2013 року № 7.1-969/2013, який укладений між державним підприємством обслуговування повітряного руху України та товариством з обмеженою відповідальністю «СЕГМЕНТ ЛТД». Стягнуто з відповідача на користь позивача 11 342 670,30 грн. передплати та 28 781,49 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач - ТОВ «СЕГМЕНТ ЛТД» звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 01.12.2016 року у справі № 910/1397/16 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Крім того скаржник просив відновити строк на подання апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.02.2017 року відновлено скаржнику строк на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

У відзиві та письмових поясненнях на апеляційну скаргу позивач вважає подану апеляційну скаргу відповідача безпідставною та необгрунтованою, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права.

У судових засіданнях суду апеляційної інстанції представник ТОВ «СЕГМЕНТ ЛТД» надав суду свої пояснення по справі в яких, підтримав подану апеляційну скаргу у повному обсязі на підставі доводів зазначених у скарзі та просив суд апеляційної інстанції скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Представники Державного підприємства обслуговування повітряного руху України у судових засіданнях апеляційного господарського суду також надали суду свої пояснення по справі в яких, заперечили проти задоволення апеляційної скарги на підставі доводів зазначених у відзиві та письмових поясненнях на скаргу, вважають скаргу необґрунтованою та безпідставною. Представники позивача просили суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Згідно статті 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Дослідивши наявні в справі матеріали, розглянувши апеляційну скаргу, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

26.12.2013 р. між державним підприємством обслуговування повітряного руху України (надалі - Украерорух, замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «СЕГМЕНТ ЛТД» (надалі - відповідач, генеральний підрядник) був укладений договір генерального підряду № 7.1-969/2013.

Відповідно до п. 1.4 вказаного договору відповідач зобов'язався своїми і залученими силами на свій ризик і за обумовлену ціну виконати передбачені договором роботи з розробки проектної документації та будівництва об'єкта (реконструкція поліклінічного відділення та теплового пункту медико-санітарної частини РСП «Київцентраеро» Украероруху, вул. Волинська, 66-А, м. Київ) та передати їх Украероруху у встановлені строки. Відповідач відповідає за відповідність усіх розрахунків вартості робіт умовам договору у т.ч. щодо робіт, виконаних субпідрядником, а також за виконання всього комплексу робіт з будівництва об'єкта, що передбачені договором, забезпечує координацію діяльності інших підрядників (субпідрядників).

Відповідно до п. 2.2 договору від 26.12.2013 р. № 7.1-969/2013 позивач доручає, а відповідач у якості генерального підрядника за обумовлену договором плату зобов'язався в порядку та на мовах, визначених договором, виконати роботи з розробки проектно-кошторисної документації стадії П та Р, будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи на об'єкті власними і залученими силами та здати роботи Украероруху в обумовлені договором строки.

Пунктом 2.2 вказаного договору передбачено, що роботи повинні здійснюватись у відповідності з обсягами робіт, визначеними завданням на проектування, проектною документацією, вимогами будівельних норм і правил, графіком виконання робіт за договором та його умовами.

Згідно п. 3.1 договору від 26.12.2013 р. № 7.1-969/2013 договірна ціна становить 37 808 901,00 грн., у тому числі ПДВ 6 301 483,50 грн., відповідно до розрахунку орієнтованої вартості робіт. При цьому, згідно п. 3.2 договору договірна ціна робіт визначається з урахуванням тих видів робіт, які відповідач виконує за договором та підтвердження проектно-кошторисною документацією, що одержала позитивний висновок експертизи. Договірна ціна не включає вартість витрат, пов'язаних з отриманням будь-яких необхідних офіційних дозволів, проведенням експертизи проектної документації, введенням об'єкта в експлуатацію.

Оплата за договором здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування замовником відповідної грошової суми на поточний рахунок підрядника ( п. 5.1 договору ).

Відповідно до п. 5.2 вказаного договору замовник сплачує аванс в розмірі 30% від ціни проектних робіт - протягом 20 робочих днів з дня одержання рахунку-фактури, оформленого належним чином після підписання договору та в розмірі 30% від ціни будівельно-монтажних робіт і пусконалагоджувальних робіт - протягом 20 робочих днів з дня одержання рахунку-фактури, оформленого належним чином після підписання договору.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що він сплатив аванс у розмірі 30% від ціни проектних робіт в сумі 740 248,92 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 27.12.2013 р. № 8275 та 30% від ціни будівельно-монтажних робіт і пусконалагоджувальних робіт в сумі 10 602 421,38 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 27.12.2013 р. № 8273. Всього сплачено авансу на загальну суму 11 342 670,30 грн.

Згідно п. 4.1 договору від 26.12.2013 р. № 7.1-969/2013 строки виконання робіт - розробка проектно-кошторисної документації по стадії П - до 4 місяців з дати перерахування Украерорухом авансу. Розробка проектно-кошторисної документації по стадії Р - до 5 місяців після завершення стадії П.

У разі виявлення позивачем недоліків, у переданій проектній документації зі штампом «для ознайомлення», відповідач зобов'язаний протягом строків письмово узгоджених сторонами здійснити їх виправлення та повторно передати її позивачу на ознайомлення в порядку, визначеному договором ( п. 6.6 договору). Склад та зміст проектно-кошторисної документації повинен відповідати ДБН А.2.2-3-2012.( п.6.2 договору ).

Натомість, як стверджує позивач, відповідач у встановлені строки проектну документацію позивачу не надав та 18.04.2014 р. між сторонами була укладена додаткова угода № 1, якою останні погодили новий графік виконання робіт, а саме по стадії П - до 01.08.2014 р., а по стадії Р - до 01.11.2014 р.

Додатковою угодою № 2 від 14.08.2014 р. сторони погодили новий графік виконання робіт, а саме по стадії П - до 01.10.2014 р., по стадії Р - до 01.01.2015 р., а також будівельно-монтажні роботи та пусконалагоджувальні роботи - до 01.07.2015 р.

Як зазначає позивач, незважаючи на узгоджені продовжені строки виконання умов договору, а саме стадії П, Украерорух так і не отримав від відповідача для розгляду пропозиції щодо проектно-кошторисної документації по відповідній стадії.

Пунктом 19.3 договору від 26.12.2013 р. № 7.1-969/2013 передбачено, що у випадку прострочення виконання робіт генеральний підрядник сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт в розмірі 1% від вартості робіт, виконання яких прострочено, а за прострочення понад 30 календарних днів додатково сплачує штраф в розмірі 20% від вказаної вартості.

За неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань, позивачем нараховані пеня в розмірі 66 651 430,56 грн. та штраф в розмірі 7 561 780,20 грн.

Як зазначалось вище, рішенням господарського суду міста Києва від 01.12.2016 року у справі № 910/1397/16 позов задоволено частково. Розірвано генеральний договір підряду від 26.12.2013 року № 7.1-969/2013, який укладений між державним підприємством обслуговування повітряного руху України та товариством з обмеженою відповідальністю «СЕГМЕНТ ЛТД». Стягнуто з відповідача на користь позивача 11 342 670,30 грн. передплати та 28 781,49 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Однак, колегія суддів апеляційного господарського суду з таким висновком місцевого господарського суду про розірвання договору підряду та стягнення переплати, погодитися не може та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. ч. 1, 2 ст. 317 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Будівництво об'єктів виробничого та іншого призначення, підготовка будівельних ділянок, роботи з обладнання будівель, роботи з завершення будівництва, прикладні та експериментальні дослідження і розробки тощо, які виконуються суб'єктами господарювання для інших суб'єктів або на їх замовлення, здійснюються на умовах підряду.

Загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 837, ч. 1 ст. 853, ч.ч. 1, 2 ст. 875, ч. 4 ст. 879, ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

За договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Дана норма кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України.

Так, умови договору дійсно містять права позивача на дострокове розірвання договору, але виключно у випадках, передбачених договором, а саме, у випадку неодноразового суттєвого порушення відповідачем умов договору що має бути засвідчено сторонами у відповідному акті, та у випадках дії обставин непереборної сили.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вказані з цих умов, як під час розгляду справи у суді першої інстанції так і під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не настала. Іншими умовами договору таке право позивача не встановлено.

Звертаючись з даним позовом про розірвання договору, позивачем не було дотримано положень ч. 3 ст. 849 Цивільного кодексу України, в якій зазначено, що замовник може відмовитися від договору підряду лише у випадку, якщо підрядник, після встановлення йому замовником строків для усунення недоліків, не дотримався цього строку.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, позивачем не встановлювався відповідачу строк для усунення недоліків, а тому на переконання колегії суддів у позивача не виникло право на односторонню відмову від договору.

Доводи позивача про те, що саме уклавши додаткові угоди № 1 від 18.04.2014 р. та № 2 від 14.08.2014 р. замовник надав час підряднику для виконання його зобов'язань за договором, судова колегія вважає необґрунтованими, оскільки, дослідивши та проаналізувавши вказані додаткові угоди, причиною подовження строку виконання проектних робіт було саме те, що позивач не надав відповідачу містобудівних умов. При цьому, у вказаних угодах сам позивач підтверджує своє зобов'язання щодо надання містобудівних умов.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 849 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Пунктом 20.6 договору передбачається, що у випадку дострокового розірвання договору остаточні розрахунки між сторонами проводяться після підписання акту приймання-передачі виконаних робіт (за фактично виконаний обсяг робіт) та підписання акту звірки взаєморозрахунків.

Задовольняючи позовні вимоги щодо розірвання договору підряду місцевий господарський суд не надав належної оцінки тому факту, що зобов'язання щодо виготовлення проектно-кошторисної документації за умовами договору не було виконано відповідачем в повному обсязі з вини позивача, так як, останній не надав містобудівних умов на об'єкт в передбачений договором строк, а ті містобудівні умови, які були надані вже після спливу строку дії договору на переконання колегії суддів не могли бути використані для виготовлення проектно-кошторисної документації, оскільки, позивач надав містобудівні умови на чотири об'єкти з черговістю будівництва, що не відповідає умовам договору та відповідного замовлення.

На переконання колегії суддів, виконання зобов'язання за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт можливе за умови наявності вихідних даних для таких робіт.

Відповідно до п. 1 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» основними складовими вихідних даних є: містобудівні умови та обмеження; технічні умови; завдання на проектування.

Відповідно до графіку виконання робіт (додаток № 1 до додаткової угоди № 2) замовник передає підряднику «Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки» в термін до 15.08.2014р.

Також колегія суддів апеляційного господарського суду не може погодитися з висновками суду першої інстанції, що відповідач отримав від позивача всі необхідні копії документів для виконання робіт передбачених спірним договором.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, відповідач дійсно отримав 14.01.2015 року, вже після закінчення строку дії договору містобудівні умови, однак, як зазначалось вище на переконання колегії суддів, надані містобудівні умови не могли бути використані відповідачем для виготовлення проектно-кошторнсної документації відповідно до договору, оскільки, були надані містобудівні умови на чотири об'єкти як єдиний об'єкт будівництва з черговістю будівництва, тоді як за умовами оспорюваного договору мова йде про один із чотирьох об'єктів і без черговості будівництва. Про зазначене було зазначено у листі відповідача позивачу від 19.01.2015р. №01/15-1. Отже висновок суду про те, що відповідач 14.01.2015 року отримав від позивача всі необхідні документи не відповідає фактичним обставинам справи.

Крім того, при прийнятті рішення, місцевий господарський суд залишив поза увагою лист Украероруху до ТОВ «Сегмент ЛТД» від 14.08.2014р. №15.1-4/4-413/1 в якому Украаерорух зазначає, зокрема, що у лютому 2014 року Украерорухом до Мінінфраструктури був переданий перелік документів на розгляд комісії з реорганізації Державної установи «Державний авіаційний медичний центр цивільної авіації України». В зв'язку з затримкою Мінінфраструктрури підписання актів передачі Державної установи «Державний авіаційний медичний центр цивільної авіації України» на баланс Украероруху, пропонувало призупинити роботи відповідно до вищезазначеного договору.

Колегія суддів звертає увагу на те, що нормами чинного законодавства передбачено, що без отримання замовником або проектувальником вихідних даних проектування, будівництво об'єктів здійснюватися не може. Це, зокрема передбачено ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», де зазначено, що суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів. Завдання на проектування визначає обгрунтовані вимоги замовника до планувальних, архітектурних, інженерних і технологічних рішень об'єкта будівництва, його основних параметрів, вартості та організації його будівництва і складається з урахуванням технічних умов, містобудівних умов та обмежень.

Згідно з п.п. 3, 4 Наказу Мінрегіонбуду від 16.05.2011 року №45 для забезпечення проектування об'єкта будівництва замовник повинен надати генпроектувальнику (проектувальнику) вихідні дані на проектування. Основними складовими вихідних даних є: містобудівні умови та обмеження; технічні умови; завдання на проектування. Завдання на проектування визначає обгрунтовані вимоги замовника до планувальних, архітектурних, інженерних і технологічних рішень об'єкта будівництва, його основних параметрів, вартості та організації його будівництва і складається з урахуванням технічних умов, містобудівних умов та обмежень.

Відповідно до Наказу Мінрегіонбуду від 07.07.2011 року №109 «Про затвердження Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст» завдання на проектування визначає обгрунтовані вимоги замовника до планувальних, архітектурних, інженерних і технологічних рішень об'єкта будівництва, його основних параметрів, вартості та організації його будівництва і складається з урахуванням технічних умов, містобудівних умов та обмежень. Складання завдання на проектування з відхиленням від містобудівних умов та обмежень не допускається. Містобудівні умови та обмеження є основною складовою вихідних даних.

Відповідно до положень ст. 888 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов'язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації.

Таким чином, враховуючи зазначене вище, судова колегія вважає, що позивач в порушення умов договору та положень чинного законодавства не надав відповідачу у встановлений строк необхідних вихідних даних - містобудівних умов та обмежень. При прийнятті рішення про розірвання договору, місцевий господарський суд не дав належну оцінку вказаним обставинам та доказам, що містяться в матеріалах справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач неодноразово у письмовому вигляді вимагав у позивача надати вказані вихідні дані, зокрема своїми листами вих. №17/01-1 від 17.01.2014 р., вих. №15/4/14ю від 16.05.2014 р., вих. №14/07-8 від 14.07.2014 р., вих. №14/07-6 від 28.07.2014 р., вих. №02/12/11/14 від 12.11.2014 р., попереджаючи при цьому що виконання робіт з розробки проектної документації не може бути почата.

Отже, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що місцевий господарський суд дійшов помилкових висновків про обґрунтованість заявлено позову щодо розірвання договору. На переконання колегії суддів, обставини, на які послався позивач у даній справі не можуть вважатися достатніми для задоволення позову.

Крім того, щодо стягнення з відповідача 11 342 670,30 грн. передплати за договором (авансу), колегія суддів також вважає необґрунтованим.

Так, судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що відповідно до рішення господарського суду Київської області у справі №911/948/15 за позовом ТОВ «Сегмент ЛТД» до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення заборгованості, яке було залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2016 року, було підтверджено обсяг та вартість виконаних будівельних та пусконалагоджувальних робіт в тому числі і по спірному договору в даній справі та стягнуто вартість виконаних робіт.

У відповідності до ч.3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи часткове виконання договору зі сторони відповідача що підтверджено рішення суду по справі № 911/948/15 та стягнення заборгованості за виконані роботи по спірному договору на переконання колегії суддів унеможливлює розірвання договору та повернення передплати у зв'язку з відсутністю правових підстав.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку, що правові підстави для задоволення позову та для розірвання договору відсутні, вимога позивача щодо стягнення з відповідача перерахованої передплати за договором як безпідставно отриманих коштів відповідно до вимог ст. 1212 Цивільного кодексу України є необґрунтованою, а тому у цій частині позову слід відмовити.

Крім того, колегія суддів апеляційного господарського суду відмовляє у задоволення позову щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 66651430,56 грн. та штрафу в розмірі 7561780,20 грн., оскільки такі вимоги є похідними від основної позовної вимоги.

У відповідності до ст. 22 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 01.12.2016 року, прийняте після неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв'язку з не правильним застосуванням норм матеріального права, є таким що не відповідає нормам закону.

Відповідно до ст. 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; 3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково; 4) змінити рішення.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Сегмент ЛТД» підлягає задоволенню, а рішення господарського суду міста Києва від 01.12.2016 року по справі № 910/1397/16 скасуванню.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України. Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сегмент ЛТД» на рішення господарського суду міста Києва від 01.12.2016 року по справі № 910/1397/16 задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 01.12.2016 року по справі № 910/1397/16 - скасувати.

3. Прийняти по справі № 910/1397/16 нове рішення суду, яким у задоволенні позову Державного підприємства обслуговування повітряного руху України до товариства з обмеженою відповідальністю «Сегмент ЛТД» про розірвання генерального договору підряду від 26.12.2013 року № 7.1-969/2013 та стягнення 85 555 881,06 грн. - відмовити.

4. Стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (08307, Аеропорт, м. Бориспіль, Київська область, код 19477064) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сегмент ЛТД» (03039, м. Київ, проспект Червонозоряний, 119, код 37883141) 228 885 (двісті двадцять вісім тисяч вісімсот вісімдесят п'ять) грн., 80 коп. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

5. Видачу відповідного наказу по справі № 910/1397/16 доручити господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи № 910/1397/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена впродовж двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді І.А. Іоннікова

К.В. Тарасенко