ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2017 р.Справа № 916/1892/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Ярош А.І.,

суддів: Лисенко В.А., Принцевської Н.М.,

секретар судового засідання Маленкова О.П.,

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 1089, дата видачі : 23.02.17;

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність № 2/33-16, дата видачі : 17.10.16;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства Ренійський морський торговельний порт

на рішення господарського суду Одеської області від 12 вересня 2016 року

по справі №916/1892/16

за позовом Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України

до Державного підприємства Ренійський морський торговельний порт

про розірвання договору,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 підприємство Адміністрація морських портів України, в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача Державного підприємства Ренійський морський торговельний порт про розірвання договору про відшкодування витрат на сплату земельного податку №30-В-РЕФ-13 від 16.06.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що спірний договір було укладено у період, коли на підставі Розпорядження КМУ від 04.03.2013р. « 133-р «Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту» наказом Мінінфраструктури від 19.03.13р. створено ДП «АМПУ».

В свій час для розміщення обєктів порту відповідачу було надано землю у кількості 94,369 га у постійне користування, про що свідчить Держакт на право постійного користування землею на підставі Рішення виконкому Ренійської міської ради народних депутатів №252 від 17.10.96р.

Платником податку на землю є відповідач.

28.10.2013 року між сторонами підписано та узгоджено акт обстеження земельної ділянки на загальну площу, яка перейшла від ДП «РМТП» до ДП «АМПУ» у розмірі 704 478,00 кв.м. Тобто, фактично філія на сьогодні обіймає і користується земельною ділянкою, визначеною у вищевказаному акті.

На підставі викладеного, позивач просив розірвати договір про відшкодування витрат на сплату земельного податку №30-В-РЕФ-13 від 16.06.2013 року.

Рішенням господарського суду Одеської області від 12 вересня 2016 року по справі №916/1892/16 (суддя Зайцев Ю.О.) позов Державного підприємства Адміністрація морських портів України, в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України до відповідача Державного підприємства Ренійський морський торговельний порт про розірвання договору задоволено, розірвано Договір про відшкодування витрат на сплату земельного податку №30-В-РЕФ-13 від 16.06.2013 року, укладений, між Ренійською філією Державного підприємства Адміністрація морських портів України та ОСОБА_3 підприємством Ренійський морський торговельний порт.

Стягнуто з Державного підприємства Ренійський морський торговельний порт на користь Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України 1378 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

При винесенні рішення суд першої інстанції виходив з того, що згідно п.7.2. Договору, у разі відсутності письмового повідомлення будь-якої із сторін про відмову від продовження строку дії договору за 30 календарних днів до спливу строку дії цього договору, цей договір вважається продовженим на такий самий строк та на тих самих умовах. Отже, сторони Договору обумовили можливість його розірвання в позасудовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи на виконання вимог п. 7.2. Договору, 29 лютого 2016 року ДП АМПУ звернулися до відповідача з проектом Додаткової угоди про розірвання договору.

Тобто, з вищезазначеного вбачається, що позивач заздалегідь попередив відповідача про намір розірвати договір, проте, в порушення умов договору та вимог чинного законодавства відповідач будь-якої відповіді на вказане повідомлення не надав.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_3 підприємство "Ренійський морський торговельний порт" звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Одеської області скасувати, та постановити нову постанову, якою апеляційну скаргу ДП «РМТП» задовольнити у повному обсязі, посилаючись на допущення судом порушення норм матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що постійним землекористувачем земельних ділянок, які є предметом договору про відшкодування витрат на сплату земельного податку, є відповідач ДП «РМТП». Право постійного користування земельними ділянками не припинено.

ДП «РМТП» як постійний землекористувач щорічно до 20 лютого подає до органів податкової служби податкові декларації з плати за землю та сплачує земельний податок.

Доказів сплати позивачем земельного податку після оформлення права власності на нерухоме майно суду не подано.

Скаржник зазначає, що ні ДП «АМПУ», ні Ренійська філія ДП «АМПУ» не є власниками або землекористувачами земельних ділянок.

ОСОБА_2 того, земельні ділянки не розподілені в натурі, між сторонами існують спірні питання щодо визначення площ та меж земельних ділянок, земельні ділянки не передавались позивачу у встановленому законодавством порядку.

Натомість, знаходження належних позивачу на праві господарського відання обєктів нерухомого майна свідчить про фактичне користування земельними ділянками, у звязку з чим між сторонами укладено договір на час дії процедури переоформлення земельних ділянок.

Відповідно до вимог ст.85 ГПК України в судовому засіданні 14.03.2017 року оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи та встановлено господарським судом, ОСОБА_3 на право постійного користування землею на підставі Рішення виконкому Ренійської міської ради народних депутатів №252 від 17 жовтня 1996р. для розміщення обєктів порту Державному підприємству Ренійський морський торговельний порт було надано землю у кількості 94,36гектарів у постійне користування.

Як постійний землекористувач платником податку на землю є саме ОСОБА_3 підприємство Ренійський морський торговельний порт.

На підставі розпорядження КМУ від 04.03.2013р. 133-р Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту, наказом Міністерства інфраструктури України від 19.03.2013р. №163 Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення державного підприємства Адміністрація морських портів України створено державне підприємство Адміністрація морських портів України.

Згідно акту приймання-передачі майна, майнових прав та зобовязань від 13 червня 2013р. було проведено розподіл майна від ДП Ренійський морський торговельний порт до ДП Адміністрація морських портів України.

16.06.2013р. між Ренійською філією Державного підприємства Адміністрація морських портів України та ОСОБА_3 підприємством Ренійський морський торговельний порт було укладено Договір за №30-В-РЕФ-13 про відшкодування витрат на сплату земельного податку, відповідно до розділу 1 якого позивач зобовязався відшкодовувати відповідачу витрати на сплату земельного податку. Обєктом оподаткування є земельна ділянка, яка перебуває у користуванні відповідача на підставі Державного ОСОБА_3 на право постійного користування землею.

Пунктом 2.2. договору визначено, що розмір відшкодування витрат відповідача розраховується пропорційно кількості одиниць площі оподаткування земельної ділянки, яка використовується позивачем, відповідно до Схеми користування земельною ділянки, що наведена в додатку №1 та розрахунку у відповідності до виписки з технічної документації за нормативною грошовою оцінкою земельних ділянок до цього Договору та є його невідємною частиною та складає 61 957,33 грн. щомісячно.

Додатковою угодою №1 від 02.09.2015 року до договору внесено зміни щодо розміру відшкодування витрат ДП «АМПУ», збільшено плату до 94 167,43 грн.

Додатковою угодою №2 від 02.09.2015 року до договору внесено зміни до договору : збільшено площу оподаткованої земельної ділянки та збільшено розмір відшкодування до 103 933,43 грн.

Додатковою угодою №3 від 01.12.15р.викладено п.2.7 в новій редакції та змінено адресу відповідача.

Додатковою угодою №4 без дати внесено зміни до договору щодо розміру відшкодування витрат відповідача, що складає 134 523,32 грн.

Розпорядженням Голови ДП АМПУ №73 від 21.10.2013р. філії було зобов'язано провести інвентаризацію земельних ділянок, які забезпечують діяльність ДП АМПУ, та скласти узгоджений акт.

28.10.2013р. між Ренійською філією Державного підприємства Адміністрація морських портів України та ОСОБА_3 підприємством Ренійський морський торговельний порт було підписано та узгоджено акт обстеження земельної ділянки на загальну площу, яка перейшла від ДП «РМТП» відповідача до ДП АМПУ у розмірі 704 478,00 метрів квадратних.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів оформлення вищевказаної земельної ділянки за ДП «Адміністрація морських портів України» у встановленому законодавством порядку з оформленням належних правовстановлюючих документів.

Відповідно до п. 7.1. Договору, дія цього договору поширюється у відповідності до ч.3 ст. 631 ЦК України на правовідносини сторін, що виникли з 13.06.2013р. і діє протягом строку, під час якого сторона 2 є платником за земельні ділянки.

Згідно п.7.2. Договору, у разі відсутності письмового повідомлення будь-якої із сторін про відмову від продовження строку дії договору за 30 календарних днів до спливу строку дії цього договору, цей договір вважається продовженим на такий самий строк та на тих самих умовах.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 лютого 2016 року ДП АМПУ звернулось до відповідача з проектом Додаткової угоди про розірвання договору.

Відповідач у встановлений законом 20-денний строк Додаткову угоду не повернув, та письмової відмови філії не надав.

З наведених підстав ОСОБА_3 підприємство Адміністрація морських портів України, в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Державного підприємства Ренійський морський торговельний порт про розірвання договору про відшкодування витрат на сплату земельного податку №30-В-РЕФ-13 від 16.06.2013р.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із пунктами 3, 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність.

Судова колегія зазначає, що укладення сторонами Договору №30-В-РЕФ-13 про відшкодування витрат на сплату земельного податку від 16.06.2013 року, метою якого є врегулювання відносин щодо компенсації Відповідачу податку на землю, який він сплачує за земельні ділянки, які знаходяться у фактичному користуванні та під обєктами нерухомості Позивача, ґрунтується на положеннях принципу свободи договору та відповідає зазначеним загальним засадам цивільного законодавства.

Статтями 626, 628, 629 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції про можливість розірвання договору на вимогу однієї сторони в позасудовому порядку згідно пункту 7.2 договору, оскільки пунктами 6.2, 6.3 спірного Договору встановлено, що розірвання договору здійснюється виключно за згодою сторін шляхом укладання сторонами відповідної угоди у письмовій формі, яка підписується уповноваженими представниками сторін та скріплюється печатками сторін.

Одностороння відмова від цього договору не допускається.

Тобто, сторони обумовили можливість розірвання Договору від 16.06.2013 лише за взаємною згодою.

Доказів досягнення сторонами згоди щодо розірвання договору матеріали справи не містять.

Пунктами 7.3.1, 7.3.2, 7.3.3 договору обумовлено, що відповідно до частини 2 ст.212 ЦК України цей договір втрачає чинність у разі (скасувальна обставина): припинення стороною 1 користування земельною ділянкою, втрата стороною 2 права власності/користування земельною ділянкою, оформлення стороною 1 права користування на земельну ділянку або державна реєстрація стороною 1 права власності на нерухоме майно, яке знаходиться на земельній ділянці.

Вказані пункти договору обумовлюють припинення прав та обовязків за договором настанням обставин припинення права користування Відповідача земельними ділянками та оформлення Позивачем правовстановлюючих документів на них. Тобто, у даному випадку, правочин укладений сторонами під скасувальною умовою.

Частиною 4 ст. 188 Господарського кодексу України передбачено, що у разі, коли сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до частини першої статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною другою статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Отже, для розірвання договору у судовому порядку на підставі частини другої статті 651 Цивільного кодексу України необхідним є встановлення факту порушення стороною умов договору його умов, а також істотності такого порушення, а також безпосередньо наявність факту нанесення шкоди.

Разом з тим, судова колегія зауважує, що позивачем ані в позовній заяві, ані в ході апеляційного розгляду не доведено істотного порушення умов договору відповідачем, що могло б послугувати підставою для розірвання договору за приписами ст.651 ЦК України.

Предметом спірного договору є врегулювання відносин щодо здійснення ОСОБА_3 підприємством Адміністрація морських портів України в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України компенсації ДП Ренійський морський торговельний порт податку на землю, який він сплачує за земельні ділянки, які знаходяться у фактичному користуванні та під обєктами нерухомості позивача.

Умовами цього договору не визначено будь-якої іншої мети.

Водночас, позивачем не доведено факту порушення умов укладеного між сторонами спору договору, а також наявність шкоди.

Згідно з ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Судовою колегією встановлено, що обставини, якими сторони договору про відшкодування витрат по сплаті земельного податку від 16.06.2013р. керувалися при його укладенні, істотно не змінились.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Докази подаються сторонами.

Враховуючи викладене, судова колегія доходить висновку про відсутність підстав для розірвання договору від 16.06.2013р. №30-В-РЕФ-13, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами обґрунтованості такого розірвання.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Вищого господарського суду України від 22.12.2016 року у справі №915/575/16.

За таких обставин, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав, передбачених ст.104 ГПК України, для скасування рішення суду першої інстанції, у звязку з чим оскаржуване рішення господарського суду Одеської області від 12 вересня 2016 року слід скасувати, та винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.99, п.2 ст.103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства Ренійський морський торговельний порт задовольнити.

Рішення господарського суду Одеської області від 12 вересня 2016 року по справі №916/1892/16 скасувати.

В задоволенні позову Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України до Державного підприємства Ренійський морський торговельний порт про розірвання договору відмовити.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено та підписано 16.03.2017 року

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя В.А. Лисенко

Суддя Н.М. Принцевська