КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" березня 2017 р. Справа№ 910/19790/16
Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Чорної Л.В.
суддів: Разіної Т.І.
Отрюха Б.В.
при секретарі судового засідання Громак В.О.
за участю представників сторін: від позивача Кучинський О.А.,
від відповідача Печерський П.М.,
від третьої особи 1. не з`явився,
від третьої особи 2. - не з`явився,
розглянувши апеляційну скаргу військової частини № НОМЕР_1
на рішення господарського суду міста Києва від 19.12.2016р.
по справі № 910/19790/16 (суддя Пригунова А.Б.)
за позовом військової частини НОМЕР_2
до публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський»
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,
2. товариство з обмеженою відповідальністю «Росінтек-Україна»
про зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:
Рішенням господарського суду міста Києва від 19.12.2016р. у задоволені позову відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, війська частина НОМЕР_2 звернулась до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 19.12.2016р. та прийняти нове рішення, яким позов військової частини НОМЕР_2 до публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, товариство з обмеженою відповідальністю «Росінтек-Україна» про стягнення 17 384,78 грн. задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2017р. апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_2 прийнято до провадження.
Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2017р. №09-53/977/17 призначено повторний автоматизований розподіл судових справи, у зв`язку із перебуванням судді Яковлєва М.Л. на лікарняному.
Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів визначено склад колегії суддів головуючий суддя Чорна Л.В., судді Разіна Т.І., Отрюх Б.В.
Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017р. апеляційну скаргу військової частини № НОМЕР_1 на рішення господарського суду міста Києва від 19.12.2016р. по справі № 910/19790/16 прийнято до провадження у визначеному складі суду.
Публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський» заперечує проти апеляційної скарги.
Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та товариство з обмеженою відповідальністю «Росінтек-Україна» своїх представників в судове засідання не направили, про причини неявки суд не повідомили.
Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.
При цьому слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.
В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.
Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.
За таких обставин, справа розглядається за відсутності представників третіх осіб, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.
Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв`язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, заслухавши пояснення представників сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.
29.07.2014р. між військовою частиною НОМЕР_2 (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Росінтекс-Україна» (постачальник) укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти №97/14, за умовами якого постачальник зобов`язується у 2014 році поставити замовникові товар, зазначений у пункті 1.2 та у специфікації товару (додаток №1 до договору), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити товар.
25.07.2015р. публічне акціонерне товариством «Банк Михайлівський» надало гарантію забезпечення виконання договору про закупівлю №103/07-Г.
Згідно вказаної гарантії публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський» зобов`язався виплатити Бенефіціару (Міністерство оборони України військова частина НОМЕР_2 ) будь-яку суму в межах загальної суми цієї гарантії, що 10 870,57 грн. літерний код валюти UAH, після одержання Гарантом викладеної на українській мові та підписаної уповноваженою особою письмової згоди Бенефіціара, у якій Бенефіціар заявляє щодо не виконання або несвоєчасного виконання Принципалом (товариство з обмеженою відповідальністю «Росінтекс-Україна») своїх зобов`язань за договором закупівлі/та або порушення якості (комплектності) та/або кількості товару.
Згідно умов гарантії Гарант має право відмовити Бенефіціарові, якщо вимога або додані до неї документи:
- не відповідають умовам гарантії;
- подані Гарантові по закінчені строку дії Гарантії.
Письмова вимога Бенефіціара повинна бути відправлена на поштову адресу гаранта: 01001, м. Київ, провулок Рильський, буд. 10-12/3, разом з:
- копією(ями) засвідченою(ними) бенефіціаром відповідного(них) документа(ів), яка(і) підтверджують, що принципал не виконало свої зобов`язання за договором;
- карткою із зразками підпису посадової особи Бенефіціара, що підписала вимогу, що посвідчена нотаріально або іншим способом, передбаченим законодавством.
Термін банківської гарантії до 31 січня 2015 року включно.
Зобов`язання гаранта за цією Гарантією припиняються, зокрема, закінченням строку, на який видана Гарантія.
Пунктом 5.1. договору №97/14 встановлено, що товар постачається до 01.10.2014р., після відправлення замовником постачальнику повідомлення про готовність до виконання умов договору. Замовник може надати таке повідомлення на поставку як повного обсягу товару, так і на партію товару.
Згідно п. 5.4. договору перехід права власності та ризиків на товар відбувається після розвантаження на склад та передачі його в розпорядження вантажоотримувача замовника. При передачі товару повинні бути оформленні (надані) наступні приймально-здавальні документи:
- видаткова накладна постачальника, яка виписується в чотирьох примірниках;
- акт прийому (форма № 4, затверджена наказом Міністра оборони України від 24.12.2010 № 690) в чотирьох примірниках;
- копія Сертифікату якості (Сертифікат відповідності) підприємства-виробника;
- оригінал або нотаріально завірена копія документа, який підтверджує виготовлення товару підприємством-виробником.
Згідно п. 5.5. договору датою виконання зобов`язань постачальника з постачання товару є дата затвердження замовником (командиром військової частини НОМЕР_2 ) акту прийому поставленого товару (форма - додаток № 4 до договору).
Зазначений акт затверджується замовником у термін не пізніше ніж п`ять днів від дати отримання військовою частиною НОМЕР_3 документів, які визначено у пункті 4.1 договору.
За статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За статтею 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Відповідно до ст. 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управленої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України.
Військова частина № НОМЕР_1 звернулась до публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» із вимогою від 04.12.2014р. №350/1259/138/3075/ПС про сплату забезпеченого виконання договору про закупівлю на суму 10 870,57 грн.
Вимога підписана ТВО командира військової частини НОМЕР_2 .
Листом від 19.12.3014р. №24-02/4937 Банк відмовив у задоволенні вимоги, оскільки Бенефіціар не дотримався умов гарантії та не надав Банку всіх належним чином оформлених документів, передбачених Гарантією, в саме:
- картку із зразками підпису посадової особи Бенефіціара, що підписала вимогу, що посвідчена нотаріально або іншим способом, передбаченим законодавством;
- копії документів посвідчені Бенефіціаром, які підтверджують, що Принципал не виконав зобов`язання за договором закупівлі, якими є крім іншого: договір №97/14 від 29.07.2014р., що повинен містити предмет, який відповідає умовам Гарантії та строки виконання поставки товарів, що є прострочення як вказано у вимозі.
Позивач звернувся до відповідача з повторною вимогою від 20.01.2015р. № 350/129/138/136/ПС, про сплату забезпечення виконання договору про закупівлю на суму 10 870,57 грн. Вимогу підписано командиром військової частини НОМЕР_2 Байдак Ю.А.
На вказану вимогу Банк листом від 03.02.2015р. №24-05-1543 відмовив у задоволенні вимоги, оскільки Бенефіціар не дотримався умов гарантії та не надав Банку всіх належним чином оформлених документів, передбачених Гарантією, в саме:
- картку із зразками підпису посадової особи Бенефіціара (оригінал), що підписала вимогу, що посвідчена нотаріально або іншим способом, передбаченим законодавством;
- копії документів посвідчені Бенефіціаром, які підтверджують, що Принципал не виконав зобов`язання за договором закупівлі, якими є крім іншого: договір №АШ-1050 від 25.07.2014р., що повинен містити предмет, який відповідає умовам Гарантії та строки виконання поставки товарів (документи, що підтверджують настання строку виконання поставки товарів у випадках передбачених договором), що є прострочення як вказано у вимозі.
Крім того, відповідно до умов Гарантії, остання видана з метою забезпечення виконання принципалом зобов`язань за договором №АШ-1050 від 25.07.2014р., а згідно наданих позивачем документів невиконання зобов`язань принципалом здійснено за іншим договором про закупівлю товару за державні кошти №97/14 від 29.07.2014р., що також не відповідає умовам гарантії.
Відповідно до статті ст. 562 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.
Відповідно до ст. 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.
Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії.
У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.
Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано.
Частинами 1 та 2 ст. 565 Цивільного кодексу України визначено, що гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії. Гарант повинен негайно повідомити кредитора про відмову від задоволення його вимоги.
Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затверджене постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 р. №639, (далі - Положення) регулює порядок, умови надання та отримання банками гарантій та їх виконання.
Відповідно до п. 2 Розділу І Положення гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов`язань у повному обсязі або їх частину в разі пред`явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від основного зобов`язання принципала (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на таке зобов`язання безпосередньо міститься в тексті гарантії.
Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення одержана вимога/повідомлення бенефіціара або банку бенефіціара є достатньою умовою для банку-гаранта (резидента) сплатити кошти бенефіціару за гарантією, якщо вимога/повідомлення та документи, обумовлені в гарантії, відповідатимуть умовам, які містяться в наданій гарантії, а також отримані банком-гарантом (резидентом) протягом строку дії гарантії і способом, зазначеним у гарантії.
Вимога до гаранта про здійснення платежу викладено українською мовою та підписано уповноваженою особою, директором бенефіціара та скріплено печаткою бенефіціара.
Відповідно до ст.ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання.
У відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Судом встановлено, і зазначене підтверджується матеріалами справи, що позивачем не було виконано вимог гарантії, щодо надання документів, вказаних у гарантії, що є порушенням п. 2 ст. 563 Цивільного кодексу України.
Позивач в порушення вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не навів та не довів належними та допустимими доказами виконання умов гарантії.
За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позову.
Разом з цим, рішенням правління Національного банку України від 23.05.2016р. № 14/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» останній віднесено до категорії неплатоспроможних.
Виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 23 травня 2016 року № 812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» розпочато процедуру виведення Банку з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації та призначено уповноважену особу Фонду.
Рішення від 13.06.2016 року № 991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» продовжено строк тимчасової адміністрації до 22.07.2016р.
Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» було призначено Ірклієнка Юрія Петровича.
Рішенням Правління Національного банку України № 124-рш від 12.07.2016р. оголошено про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський».
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 12.07.2016 р. № 1213 з 13.07.2016р. розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» та призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Ірклієнку Юрію Петровичу строком на два роки з 13.07.2016р. по 12.07.2018р.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування № 1702 від 01.09.2016 р. змінено Уповноважену особу фонду на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» на Волкова О.Ю. з 05.09.2016р.
Відповідно до п. 1 ст. 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України «Про банки і банківську діяльність».
Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.
Ліквідація банку має бути завершена не пізніше двох років з дня початку процедури ліквідації банку. Фонд має право прийняти рішення про продовження ліквідації банку на строк до двох років з можливістю повторного продовження на строк до одного року. (п.п. 4, 5 ст. 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).
З дня початку процедури ліквідації настають наслідки, встановлені у ст. 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів визначені ст. 52 зазначеного Закону.
Дослідивши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що господарським судом міста Києва правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з`ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.
З наведених у даній постанові обставин, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду міста Києва від 19.12.2016р. у справі №910/19790/16.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Рішення господарського суду міста Києва від 19.12.2016р. у справі №910/19790/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
2. Матеріали справи № 910/19790/16 повернути до господарського суду міста Києва.
3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Т.І. Разіна

Б.В. Отрюх