КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2017 р. справа№ 34/263

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача-1 - не з'явилися

позивача-2 - не з'явилися

відповідача - Макаренко Ю.О.

третьої особи - Вергелес І.В.

прокуратури - не з'явилися

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тіволі"

на ухвалу Господарського суду м. Києва від 27.01.2017 р.

за заявою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

про поновлення строку пред`явлення наказу до виконання

у справі № 34/263 (суддя - Спичак О.М.)

за позовом Прокурора Голосіївського району м. Києва в інтересах держави в особі 1. Національного банку України

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тіволі"

третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк"

про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 15.06.2011 р. у справі № 34/263 у задоволенні позову заступника прокурора Печерського району м. Києва в інтересах держави в особі Національного банку України, Товариства з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" відмовлено; позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задоволено частково.

04.11.2011 р. на виконання вищевказаного рішення господарським судом міста Києва було видано наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тіволі" на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованості за кредитним договором на відкриття невідновлювальної кредитної лінії № 355/КВ-06 від 08.12.2006 р., в сумі 31 604 085,00 грн, шляхом звернення стягнення на предмети іпотеки за іпотечними договорами № 355/Zквіп-06 від 11.12.2006 р. та № 355/Zквіп-06-1 від 11.12.2006 р., шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з встановленням початкових цін на предмети іпотеки.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 08.10.2014 р. було поновлено строк пред'явлення до виконання наказу від 04.11.2011 р. у справі № 34/263.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.12.2014 р. ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.10.2014 р. було скасовано.

Постановою Вищого господарського суду міст Києва від 16.03.2015 р. було скасовано вищевказану постанову Київського апеляційного господарського суду та залишено в силі ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.10.2014 р.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.07.2016 р. у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про поновлення строку для пред'явлення до виконання наказу від 04.11.2011 р. Господарського суду міста Києва у справі № 34/263 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2016 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 р. без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.12.2016 р. вищезазначену касаційну скаргу задоволено частково, ухвалу Господарського суду м. Києва від 11.07.2016р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2016 р. у справі № 34/263 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду м. Києва.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.01.2017 р. було задоволено заяву Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" та поновлено строк пред'явлення до виконання наказу від 04.11.2011 р. Господарського суду міста Києва у справі № 34/263.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Тіволі" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права. Зокрема, скаржник посилається на те, що стягувачем не було доведено поважності причин пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання.

Так, в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали порушено приписи чинного процесуального законодавства.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.02.2017 р. порушено апеляційне провадження у справі № 34/263 та призначено до розгляду на 02.03.2017 р.

У засідання суду, призначене на 02.03.2017 р., представники позивачів та прокуратури не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, що підтверджується зворотними повідомленнями поштових відправлень.

Будь-яких доказів поважності причин відсутності зазначених представників суду не надано.

Згідно з п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що з огляду на приписи ст. 102 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження. Таким чином, враховуючи обмеження строку розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду досить коротким терміном та відсутність в матеріалах справи будь-яких заяв чи клопотань про продовження строку такого розгляду відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України, дана постанова приймається за відсутності представників позивачів та прокуратури, належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання, а також за наявними в матеріалах даної справи документами. До того ж, подальше відкладення розгляду скарги може призвести до порушення процесуальних строків розгляду такої скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників відповідача та третьої особи, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Обґрунтовуючи подану заяву, Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" посилалось на те, що після попереднього поновлення строку для пред'явлення наказу по справі до виконання та до моменту закінчення відновленого строку, встановленого ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.2014 р., виконавче провадження з виконання наказу від 04.11.2011 р. здійснювалось відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, а отже, питання щодо поновлення строку пред'явлення наказу до виконання не могло порушуватись відносно виконавчого документу, який перебуває на виконанні. Одночасно, заявником наголошено, що подання наказу на примусове виконання також було ускладнене обставинами щодо необхідності зміни способу виконання судового рішення по справі. Крім того, під час розгляду заяви, третьою особою неодноразово наголошувалось на введені процедури ліквідації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк".

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Після набрання судовим рішенням законної сили наказ видається за заявою стягувачу чи прокурору, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, або надсилається стягувачу рекомендованим чи цінним листом.

Як передбачено ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, в тому числі, виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до змісту рішення Європейського суду з прав людини "Шмалько проти України" від 20.07.2004 р. право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Так, 04.11.2011 р. Господарським судом міста Києва було видано наказ по справі № 34/263 про примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2011 р., яким з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тіволі" на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" стягнуто 31 604 085,00 грн шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку, що розташована по вул. Польовій, 61-а, у Солом'янському районі м. Києва, та на жилий будинок № 61-А, що розташований по вул. Польовій, Солом'янського району м. Києва, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження.

У наказі зазначено строк пред'явлення його до виконання до 12.10.2012 р.

Наказ № 34/263 від 04.11.2011 р. про примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2011 р. було пред'явлено до виконання до органів Державної виконавчої служби України 16.11.2011 р.

Постановою Головного Державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 18.11.2011 р. було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню наказу № 34/263.

В процесі здійснення виконавчого провадження Приватним підприємством "Спеціалізоване підприємство "Юстиція" були організовані прилюдні торги з реалізації нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Тіволі", на яке необхідно було звернути стягнення згідно рішення суду.

Відповідно до протоколу № 3-133/11 від 24.05.2012 р. проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна переможцем прилюдних торгів стало Приватне акціонерне товариство "Дельта Банк".

За результатами прилюдних торгів державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було складено акт № 187/9 від 29.05.2012 р. про реалізацію предмета іпотеки, з якого вбачається, що в рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом було зараховано лише 13 323 750,00 грн.

На підставі вищевказаного акту Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" отримало свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно.

31.05.2012 р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України було винесено постанову серії ВС № 29936922 про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв'язку з тим, що коштів, які були зараховані в рахунок погашення боргу, виявилось недостатньо для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк".

Не погоджуючись з результатами прилюдних торгів, Товариство з обмеженою відповідальністю "Тіволі" звернулось до суду з позовом, за результатами розгляду якого рішенням Господарського суду міста Києва від 17.08.2012р. у справі № 501-32/7520-2012, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.10.2012р., було визнано недійсними результати прилюдних торгів, проведених 24.05.2012 р., які оформлені протоколом № 3-133/11.

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/5034/14 від 10.06.2014 р. було визнано недійсним акт державного виконавця № 187/9 про реалізацію предмета іпотеки від 29.05.2012 р. та визнано недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 01.06.2012 р.

Таким чином, предмети іпотеки знову належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Тіволі", а тому наказ Господарського суду міста Києва від 04.11.2011 р. про примусове виконання рішення від 15.06.2011 р. у справі № 34/263 підлягав повторному виконанню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.2014 р., залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 16.03.2015 р., було задоволено заяву Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк": поновлено строк для пред'явлення до виконання наказу від 04.11.2011 р. Господарського суду міста Києва у справі № 34/263 від дати набрання даною ухвалою законної сили.

Заявою від 23.10.2014 р. наказ Господарського суду міста Києва від 04.11.2011 р. у справі № 34/263 було пред'явлено стягувачем до виконання.

27.10.2014 р. постановою № 45195936 відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було відмовлено у відкритті виконавчого провадження.

07.11.2014 р. виконуючим обов'язки начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було скасовано раніше винесену постанову відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України № 29936922 від 31.05.2012 р., у зв'язку з чим постановою відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 18.11.2014 р. було поновлено попереднє виконавче провадження № 29936922.

Постановою Вищого господарського суду України 16.11.2015 р. постанови відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 07.11.2014 р. та від 18.11.2014 р. було визнано недійсними.

11.02.2016 р. Публічне акціонерне товариство "Дельта банк" звернулось до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України із заявою про відкриття виконавчого провадження за вищевказаним наказом.

23.02.2016 р. постановою № 50245310 відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було відмовлено Публічному акціонерному товариству "Дельта банк" у відкритті виконавчого провадження.

01.02.2016 р. заступником директора Департаменту - начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України при здійсненні контролю за діями державного виконавця у виконавчому провадженні № 29936922 на підставі постанови Вищого господарського суду України 16.11.2015 р. у справі № 34/263 була винесена постанова про перевірку виконавчого провадження, якою було скасовано постанову відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 18.11.2014 р. про поновлення попереднього виконавчого провадження № 29936922.

05.02.2016 р. Публічним акціонерним товариством "Дельта банк" було отримало постанову про перевірку виконавчого провадження від 01.02.2016 р. та наказ Господарського суду м. Києва від 04.11.2011 р.

11.02.2016 р. заявник звернувся до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України із заявою про відкриття виконавчого провадження за вищевказаним наказом.

23.02.2016 р. постановою відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України № 50245310 було відмовлено Публічному акціонерному товариству "Дельта банк" у відкритті виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, заява про відновлення строку для пред'явлення наказу до виконання не могла бути подана протягом триваючого виконавчого провадження.

Разом з тим, Господарським судом міста Києва розглядається заява Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" про зміну способу виконання судового рішення, однак ухвалою від 30.06.2016 р. розгляд вказаної заяви було зупинено.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Закону України "Про банки і банківську діяльність" Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних у разі: 1) неприведення банком своєї діяльності у відповідність із вимогами законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, після віднесення його до категорії проблемних, але не пізніше ніж через 180 днів з дня визнання його проблемним; 2) зменшення розміру регулятивного капіталу або нормативів капіталу банку до однієї третини від мінімального рівня, встановленого законом та/або нормативно-правовими актами Національного банку України; 3) невиконання банком протягом 10 робочих днів поспіль 10 і більше відсотків своїх зобов'язань перед вкладниками та іншими кредиторами; 4) одноразове грубе або систематичне порушення банком законодавства у сфері готівкового обігу, що створює загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк може бути ліквідований: 1) за рішенням власників банку; 2) у разі відкликання Національним банком України банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Національний банк України має право відкликати банківську ліцензію з власної ініціативи у разі, якщо: 1) виявлено, що документи, надані для отримання банківської ліцензії, містять недостовірну інформацію; 2) банк не виконав жодної банківської операції протягом року з дня отримання банківської ліцензії; 3) встановлено систематичне порушення банком законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, що створює загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку. Національний банк України приймає рішення про відкликання у банку банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протягом п'яти днів з дня отримання такої пропозиції Фонду.

На підставі постанови № 150 від 02.03.2015 р. правління Національного банку України "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних" Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 51 від 02.03.2015 р. "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк". Тимчасову адміністрацію було введено строком на три місяці з 03.03.2015 р. по 02.06.2015 р.

Рішенням № 71 від 08.04.2015 р. Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб "Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду № 51 від 02.03.2015 р. "Про запровадженні тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" строк запровадження тимчасової адміністрації було визначено до 02.09.2015 р.

Відповідно до рішення № 147 від 03.08.2015 р. Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб "Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта банк" тимчасову адміністрацію у позивача було продовжено до 01.10.2015 р.

02.10.2015 р. на підставі постанови № 664 від 02.10.2015 р. правління Національного банку України "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 181 "Про початок процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Отже, введення в банку тимчасової адміністрації, відкликання банківської ліцензії та початок процедури ліквідації банку є наслідком неможливості банку виконувати свої зобов'язання як фінансової установи та фактично свідчить про наявність істотних ускладнень у діяльності банку.

Як передбачено ст. 36 Закону України "Про гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції, чинні на момент запровадження тимчасової адміністрації у заявника), з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Протягом 15 днів, але не пізніше строків, встановлених уповноваженою особою Фонду, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів, бухгалтерської та іншої документації банку. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку.

Згідно зі ст. 46 вищевказаного Закону з дня введення ліквідаційної процедури в банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку.

Тобто, вказані обставини призводять до масового звільнення працівників, збільшення обсягів роботи на діючих працівників, збільшення часу на погодження внутрішньобанківських процесів, які впливають на роботу юридичної служби банку (погодження сплати судового збору, отримання платіжних доручень про сплату судового збору, погодження з керівництвом подальшого плану роботи з проблемними боржниками тощо).

Крім того, у вирішенні питання щодо поновлення строку для пред'явлення наказу по справі до виконання колегією було враховано, що, в тому числі, за рахунок стягнутої кредиторської заборгованості банку формується ліквідаційна маса, з якої у подальшому у відповідності до черговості, визначеної ст. 52 Закону України "Про гарантування вкладів фізичних осіб", задовольняються вимоги вкладників банку, тобто, фізичних осіб.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про поважність причин пропуску Публічним акціонерним товариством "Дельта банк" строку пред'явлення наказу по справі до виконання та наявності підстав для задоволення заяви третьої особи про відновлення цього строку.

Доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів як необґрунтовані та такі, що не підкріплені належними та допустимими доказами.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для скасування ухвали Господарського суду м. Києва від 27.01.2017 р. у справі № 34/263.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 89, 99, 101 - 106 Господарського процесуального кодексу, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тіволі" залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду м. Києва від 27.01.2017 р. у справі № 34/263 - без змін.

2. Матеріали справи № 34/263 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам, третій особі та прокуратурі.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко