РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2017Справа №910/1399/17

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації"
доДержавного підприємства "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України"
простягнення 604 639, 35 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Лунченко Г.М. - представник за довіреністю;
від відповідача:Рагуліна О.В. - представник за довіреністю.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України" (далі - відповідач) про стягнення основної заборгованості у розмірі 523 380, 00 грн., 16 562, 00 грн. - 3% річних та 64 697, 35грн. - збитків від інфляції

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач належним чином не виконав перед позивачем свої зобов'язання з оплати вартості виконаних робіт згідно умов договору підряду №ЦУПП-02/0008/14 від 22.09.2014 року, який був укладений між позивачем та відповідачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2017 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 17.03.2017 року.

16.03.2017 року позивачем через канцелярію суду надано додаткові письмові пояснення.

17.03.2017 року відповідачем в судовому засіданні надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позову повністю.

У судовому засіданні представник позивача наполягав на позові та надав усні пояснення по справі.

Відповідач проти позову заперечує, надав усні пояснення по суті спору.

Відповідно до ст. 82 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 17.03.2017 року відповідно до ст. 85 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.09.2014 року між Державним підприємством «Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України» (далі - ЗАМОВНИК) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНЕ УПРАВЛІННЯ МЕХАНІЗАЦІЇ» (далі - ВИКОНАВЕЦЬ) укладено договір підряду (далі - ДОГОВІР), предметом Договору є Розкривні роботи (далі - Роботи) (п. 1.1. Договору).

У відповідності до п. 1.2. Договору, ВИКОНАВЕЦЬ зобов'язується на протязі дії Договору власними силами та власними засобами згідно заявки ЗАМОВНИКА виконати роботи на Клесівському кар'єроуправлінні, що є відокремленим структурним підрозділом ДП «Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України», в об'ємі відповідно до Специфікації №1 (Додаток № 1) до даного Договору, а ЗАМОВНИК прийняти та оплатити такі Роботи.

Пунктом 1.3. договору, сторони узгодили найменування робіт - розкривні роботи (навантаження, транспортування та складування розкривних порід). Обсяги виконуваних за цим Договором Робіт складають 50 000 (п'ятдесят тисяч) м3 у щільному тілі.

Пунктами 3.1., 3.2. Договору сторони погодили, що сума Договору становить 825 000, 00 грн. (вісімсот двадцять п'ять тисяч гривень 00 коп.), у т.ч. ПДВ 20% - 137 500, 00 грн. (сто тридцять сім тисяч п'ятсот гривень 00 коп.).Сума Договору може бути зменшена за взаємною згодою Сторін шляхом підписання Додаткових угод, які є невід'ємними частинами цього Договору залежно від реального фінансування видатків ЗАМОВНИКА та/або виникнення необхідності корегування ЗАМОВНИКОМ обсягу робіт, які виконуються, в залежності від потреб ЗАМОВНИКА.

Відповідно до п.п. 4.1., 4.2. Договору, сторони обумовили умови та порядок розрахунків: розрахунки проводяться шляхом: остаточний фінансовий взаєморозрахунок Сторони здійснюють після підписання загального Акту звірки, який складається і підписується Сторонами після виконання робіт в кількості та за цінами відповідно до Специфікації №1 (Додаток №1) цього Договору. Перебіг строку оплати виконаних робіт починається після 30 (банківських) днів з моменту, вказаному у попередньому реченні. ЗАМОВНИК залишає за собою право здійснювати часткову оплату виконаних робіт до настання такого моменту. Розрахунки проводяться у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок ВИКОНАВЦЯ.

Відповідно до п.п. 6.1.2. Договору ЗАМОВНИК зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі сплачувати за якісно виконані роботи.

Підпунктом 6.1.5. договору обумовлено, що у випадку мотивованої відмови прийняти виконані роботи ЗАМОВНИК на протязі 7-ми календарних днів передає ВИКОНАВЦЮ в письмовій формі перелік своїх претензій з зазначенням причин відмови в прийнятті робіт.

Окрім того 29.12.2014 року сторонами було укладено додаткову угоду №1 до договору підряду №ЦУПП-02/0008/14 від 22.09.2014 року (далі - додаткова угода), згідно п. 1. якої сторони узгодили, що у зв'язку з виробничою необхідністю та з метою недопущення зривів роботи підприємства у наступному бюджетному періоді, сторони домовились продовжити строк дії Договору на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків вартості визначеної у даному Договорі, а саме на суму: 163 350,00 гри. (сто шістдесят три тисячі триста п'ятдесят гривень 00 коп.), у т.ч. ПДВ 20% - 27 225,00 грн. (двадцять сім тисяч двісті двадцять п'ять гривень 00 коп.).

Згідно п. 2 додаткової угоди сторони погодили включити до Договору Специфікацію № 2 (Додаток №2) на суму 163 350,00 грн. (сто шістдесят три тисячі триста п'ятдесят гривень 00 коп.), у т.ч. ПДВ 20% - 27 225,00 грн. (двадцять сім тисяч двісті двадцять п'ять гривень 00 коп.).

Пунктом 3 додаткової угоди сторони внесли зміни до пункту 1.3. Договору та виклали його в наступній редакції:« 1.3. Найменування Робіт - розкривні роботи (навантаження, транспортування та складування розкривних порід). Обсяги виконуваних за цим договором Робіт складають 59900 (п'ятдесят дев'ять тисяч дев'ятсот) м3 у щільному тілі.»

Пунктом 3 додаткової угоди сторони погодились внести зміни до пункту 3.1. Договору та викласти йото в наступній редакції: « 3.1. Сума Договору становить: 988 350,00 грн. (дев'ятсот вісімдесят вісім тисяч триста п'ятдесят гривень 00 коп.), у т.ч. ПДВ 20 % - 164 725,00 (сто шістдесят чотири тисячі сімсот двадцять п'ять гривень).

Виходячи із змісту укладеного між сторонами Договору, він за своєю правовою природою є Договором підряду, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

За вимогами 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України) договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціні. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну, строк дії договору, а тому відповідно до вимог ст. ст. 837 ЦК України та ст.ст. 180, 181, ГК України, він вважається укладеним згідно частини 7 статті 181 ГК України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначається ГК України. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 ГК України, ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України, і згідно ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 ГК України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивачем були проведені роботи:

- в обсязі 10 866 м3, за період з 02.12.2014р. по 30.12.2014р., загальна вартість робіт (послуг) з ПДВ становить 179 289,00 грн., що підтверджується Актом здачі - приймання робіт (надання послуг) від 30.12.2014р., який було підписано сторонами 30.01.2015 року;

- в обсязі 9 157 м3, за період з 09.01.2015р. по 31.01.2015р., загальна вартість робіт (послуг) з ПДВ становить 151 090,50 грн., що підтверджується Актом здачі - приймання робіт (надання послуг) від 31.01.2015р., який було підписано 31.01.2015 року;

- в обсязі 11697 м3, за період з 01.02.2015 по 20.02.2015р., загальна вартість робіт (послуг) з ПДВ становить 193 000,50 грн., що підтверджується Актом здачі - приймання робіт (надання послуг) від 24.02.2015р., який не було підписано відповідачем, водночас позивач вказує, що роботи ним були виконані у вказаному об'ємі та належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2015р. між позивачем та відповідачем було проведено звірку взаєморозрахунків по договору підряду та підписано Акт від 01.12.2015р., у якому, зокрема - в колонці «кредит» відповідача друкованими літерами зазначено суму 330 379,50 грн., а в колонці «дебет» позивача зазначено прописом суму 523 380,00 грн. При цьому судом враховано, що акт звірки є суто бухгалтерським документом, за яким бухгалтерії підприємств-учасників певних господарських операцій звіряють бухгалтерський облік цих операцій (у контексті визначення дебіторської або кредиторської заборгованості), а наявність чи відсутність будь-яких зобов'язань сторін підтверджується первинними документами - договором, накладними, рахунками тощо.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідачем не надано суду доказів надання позивачу мотивованої відмови від прийняття робіт на суму 193 000, 50 грн. як це передбачено умовами договору, отже - дані роботи слід вважати прийнятими відповідачем.

Таким чином позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості у розмірі 523 380, 00 грн. у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем оплати наданих робіт згідно умов договору підряду № ЦУПП-02/0008/14 від 22.09.2014 року є обґрунтованими та позов у цій частині підлягає задоволенню.

З огляду на обставини даної справи, відповідач своїми діями порушив зобов'язання за Договором (ст. 610 ЦК України), тому він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 ЦК України), а відтак є підстави для застосування відповідальності, встановленої договором та законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.13 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" (далі - Постанова №14) з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов'язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Перевіривши розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, додані позивачем суд встановив, що позивач здійснив нарахування інфляційних втрат та 3% річних у відповідності до умов Договору та вимог чинного законодавства України, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 64 697,35 грн. інфляційних втрат та 16 562, 00 грн. 3% річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю за розрахунками позивача, в межах розміру заявлених позовних вимог.

Відповідач у своєму відзиві вказує на те, що позивач безпідставно, всупереч умовам договору виконав роботи в обсязі які перевищують обумовлений сторонами обсяг, що становить 11697 м3, за період з 01.02.2015 по 20.02.2015 р., на виконання яких складено акт здачі - приймання робіт (надання послуг) від 24.02.2015 р. на суму 180 741, 00 грн.

Водночас, відповідачем не надано доказів того, що роботи, виконані позивачем були здійснені з перевищенням обсягу, який встановлено договором.

Окрім того, відмова замовника від підписання акта виконаних робіт за договором підряду за відсутності своєчасно наданих зауважень до виконаних робіт не звільняє замовника від обов'язку щодо їх оплати.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

У свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Вищого господарського суду України від 11.05.2012 року по справі № 21/5005/14068/2011.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 525, 526, 610, 625, 837 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173-175, 180, 181, 193, ,Господарського кодексу України, ст.ст. 32-35, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНЕ УПРАВЛІННЯ МЕХАНІЗАЦІЇ» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України» (03038, місто Київ, ВУЛИЦЯ ФЕДОРОВА, будинок 32; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНЕ УПРАВЛІННЯ МЕХАНІЗАЦІЇ» (21021, Вінницька обл., місто Вінниця, ВУЛИЦЯ 600-РІЧЧЯ, будинок 9, ) основну заборгованість в розмірі 523 380, 00 грн., 3% річних в розмірі 16 562, 00 грн., збитки від інфляції в розмірі 64 697, 35 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 9 069, 59 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 22.03.2017 р.

Суддя Ю.О. Підченко