Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
УХВАЛА

"15" березня 2017 р. Справа № 927/138/17

За позовом заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Державного підприємства «Дослідне господарство «Деснянське» Прилуцької дослідної станції Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України, вул. Шевченко, 26 а, с. Новоселівка Чернігівського району Чернігівської області, 15502.

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Еквітес-Груп-С», вул. Шевченко, 26 а, с. Новоселівка Чернігівського району Чернігівської області, 15502.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національна академія аграрних наук України, вул. Михайла Омеляновича-Павленка, 9, м. Київ, 01010.

Предмет спору: про виселення з нежитлових приміщень та стягнення збитків.

Суддя Федоренко Ю.В.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 в.о. директора.

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 20.02.2017 р.

Третя особа: не з'явився.

В розгляді справи приймала участь прокурор відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_3

СУТЬ СПОРУ:

Ухвалу прийнято після перерви, яку оголошено на підставі ст.77 ГПК України.

Заступником прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі позивача - Державного підприємства «Дослідне господарство «Деснянське» Прилуцької дослідної станції Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України, подано позов до відповідача у якому він просить:

- усунути перешкоди у користуванні майном Державному підприємству Дослідне господарство „Деснянське Прилуцької дослідної станції Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України шляхом виселення Товариства з обмеженою відповідальністю „Еквітес-Груп-С з нежитлового приміщення корівника А-1 по вул. Шевченка, 26 у селі Новоселівка Чернігівського району Чернігівської області;

- усунути перешкоди у користуванні майном Державному підприємству Дослідне господарство „Деснянське Прилуцької дослідної станції Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України шляхом виселення Товариства з обмеженою відповідальністю „Еквітес-Груп-С з нежитлового приміщення корівника 4-рядного А-1 по вул. Шевченка, 26з у селі Новоселівка Чернігівського району Чернігівської області;

- усунути перешкоди у користуванні майном Державному підприємству Дослідне господарство „Деснянське Прилуцької дослідної станції Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України шляхом виселення Товариства з обмеженою відповідальністю „Еквітес-Груп-С з нежитлового приміщення телятника А-1 по вул. Шевченка, 26в у селі Новоселівка Чернігівського району Чернігівської області;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Еквітес-Груп-С збитки (упущену вигоду) за фактичне користування державним майном у розмірі 197741,56 грн.

Відповідач позов не визнав посилаючись на не підтвердження матеріалами справи права державної власності на спірне нерухоме майно за позивачем, необгрунтованість та не підтвердженість розміру збитків у формі упущеної вигоди.

23.02.2017 р. відповідач звернувся із клопотанням про залишенняч позовної заяви без розгляду. Клопотання обгрунтоване тим, що прокурор не наділений правом здійснювати представництво в суді інтересів держави в особі державного підприємства.

Третя особа надала письмові пояснення від 13.02.2017 р. якими просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначає, що Національна академія аграрних наук України є державною науковою організацією, яка заснована на державній власності і користується правами самоврядності. Позивач згідно зі своїм статутом перебуває у загальному підпорядкуванні Національної академії аграрних наук України як органу з управління державним майном, яка відповідно до законодавства надає дозвіл на укладення договорів оренди майна, в тому числі нерухомого. При цьому Національна академія аграрних наук України дозвіл на укладення з відповідачем договорів оренди спірних приміщень не надавала.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, думку прокурора, суд встановив таке.

Як зазначено у статуті позивача (нова редакція), затвердженого президентом Національної академії аграрних наук України 30.08.2016 р., Державне підприємство «Дослідне господарство «Деснянське» Прилуцької дослідної станції Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України (надалі ОСОБА_4) безпосередньо підпорядковане Прилуцькій дослідній станції Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України.

Загальне підпорядкування: Національній академії аграрних наук України (надалі Академія) як органу по управлінню державним майном, закріпленим за господарством.

ОСОБА_4 є державним підприємством, що діє на основі державної форми власності, як самостійний субєкт господарювання. ОСОБА_4 є юридичною особою.

ОСОБА_4 є державною власністю, закріплене за ним Академією і належить йому на праві господарського відання. Здійснюючи це право, ОСОБА_4 володіє, користується, та розпоряджається зазначеним майном згідно з чинним законодавством, статутами Академії, ІС НААН та наукової установи і цим статутом відповідно до мети і статутних завдань ОСОБА_4.

Згідно з п. 4.22 статуту ОСОБА_4 може з дозволу Академії та в установленому нею порядку здавати в оренду нерухоме майно та приміщення, які обліковуються на балансу ОСОБА_4 і тимчасово не використовуються в науково-дослідних, виробничих та інших господарських цілях, на вигідних для ОСОБА_4 умовах на основі укладених договорів оренди майна, в тому числі нерухомого керуючись чинним законодавством України про оренду державного майна.

Копіями свідоцтв про право власності на нерухоме майно та витягів про державну реєстрацію прав підтверджується, що власником нерухомого майна: корівника А-1 загальною площею 1091,2 кв.м.; телятника А-1 загальною площею 919,3 кв.м.; корівника 4 рядного А-1 загальною площею 1625,2 кв.м., є держава Україна в особі Національній академії аграрних наук України з правом господарського відання Державним підприємством «Дослідне господарство «Деснянське» Національної академії аграрних наук України.

Актом позивача від 01.12.2016 р. підтверджується, що приміщенням корівника 4 рядного площею 1625 кв.м., корівника площею 1091 кв.м., частиною телятника площею 473,6 кв.м., бетонним майданчиком площею 4348 кв.м., які знаходяться на балансі позивача, безпідставно використовуються відповідачем.

13.10.2016 р. відповідач звертався до позивача з заявою про надання у оренду нежитлових приміщень.

До матеріалів позовної заяви долучено копію договору оренди індивідуально визначеного (нарухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 01.11.2016 р. та акт приймання передачі до нього, які підписані лише представником позивача (Орендодавець за договором).

Договір не погоджено з президентом Національної академії аграрних наук України, не підписано представником відповідача який також не підписав і акт приймання передачі майна за договором. Доказів про здійснення оплати орендних платежів за цим договором суду не надано.

Обгрутовуючи вимоги заступник прокурора Чернігівської області посилається на те, що нерухоме майно фактично вибуло з володіння та користування позивача та безпідставно використовується відповідачем. Зокрема, у вказаний приміщеннях утримується худоба (коні), а майданчики використовуються для їх тренування та зберігання кормів. Позовна заява подана до суду з метою захисту інтересів держави в особі позивача, який є державним сільськогосподарським статутним субєктом підприємницької діяльності. Тобто порушення його майнових інтересів зумовлює і порушення економічних інтересів держави. Підставою представництва стало клопотання позивача до прокуратури області про звернення до суду.

У письмових поясненнях суду від 14.03.2017 р. прокурор в обгрунтування інтересів держави додатково посилається на рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 р. №3-рп/99 у справі за конституційним поданням Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 2 ГПК України, чинного на дату подання позовної заяви, господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема: прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави.

Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обгрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, передбачених частиною третьою статті 25 Закону України "Про прокуратуру". Невиконання прокурором вимог щодо надання господарському суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в господарському суді має наслідком повернення поданої ним позовної заяви в порядку, встановленому статтею 63 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.29 ГПК України у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

За приписами ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", в редакції, чинній на час звернення з позовом, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов'язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об'єднань.

Таким чином, прокурор має право здійснювати в господарському суді представництво законних інтересів держави в особі органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб'єкта владних повноважень, за виключенням державних компаній, при цьому прокурор має обгрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Вищого господарського суду України від 02.11.2016 р. у справі №923/1006/15.

Як розяснено у п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. №7 «Про деякі питання участі прокурора у розгляду справ, підвідомчих господарським судам» у чинній редакції на дату звернення з даним позовом до суду, господарський суд повинен оцінювати правильність визначення прокурором органу, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретних функцій у правовідносинах, пов'язаних із захистом інтересів держави. При цьому слід звертати увагу на те, що згідно з абзацом третім частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній.

Інтереси держави мають чітко формулюватися й умотивовуватися прокурором. Звертаючись до суду, прокурор повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва у порядку, передбаченому частиною другою або третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

У випадках неправильного визначення прокурором позивача, тобто органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, господарський суд на підставі пункту 1 частини першої статті 63 ГПК повертає таку позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Якщо господарський суд помилково порушив провадження у справі за позовом прокурора, в якій неправильно визначено позивача за вимогами про захист інтересів держави, такий позов підлягає залишенню без розгляду відповідно до пункту 1 частини першої статті 81 ГПК.

Разом із тим, відповідно до ст.4 Закону України «Про управління обєктами державної власності», Національна академія наук України, галузеві академії наук є суб'єктами управління об'єктами державної власності.

Згідно з ст.4 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу» Національні галузеві академії наук, здійснюючи повноваження з управління об'єктами майнового комплексу національних галузевих академій наук, забезпечують реалізацію прав держави як власника цих об'єктів, ефективно їх використовують та розпоряджаються цими об'єктами майнового комплексу у межах, визначених законодавством.

Відповідно до підпункту 17 пункту 7 Статуту Національної академії аграрних наук України (далі НААН), затвердженого загальними зборами 07.04.2016 р., зареєстрованого Міністерством юстиції України 27.07.2016 р. за №2332/5, НААН з метою виконання покладених на неї завдань здійснює повноваження з управлінням державним майном, забезпечує його ефективне використання та розпоряджається ним у межах, визначених законодавством.

Судом встановлено, що Державне підприємство «Дослідне господарство «Деснянське» Прилуцької дослідної станції Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України в особі якого заступник прокурора звернувся до господарського суду, не є ні органом державної влади, ні органом місцевого самоврядування, ні іншим суб'єктом владних повноважень. За приписами чинного не день звернення до суду з позовом заступника прокурора Закону України «Про прокуратуру» не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній.

Реалізація прав держави як власника спірних обєктів нерухомості згідно з законом забезпечується Національною академією аграрних наук України, яка не є позивачем у справі.

Також у і рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 р. №3-рп/99 зазначено, що положення абзацу четвертого частини першої статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України в контексті пункту 2 статті 121 Конституції України треба розуміти так, що прокурори та їх заступники подають до арбітражного суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності.

Під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначеним у частині другій статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

За таких обставин, вказаний позов підлягає залишенню без розгляду відповідно до пункту 1 частини першої статті 81 ГПК України, а клопотання відповідача задоволенню.

Керуючись п.1 ч.1 ст.81, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву залишити без розгляду.

Суддя Ю.В. Федоренко