ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.03.2017 Справа № 905/252/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Новіковій В.Р.

розглянувши матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця, м. Дніпро

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ІСТЕК, м. Донецьк

про стягнення штрафу в розмірі 31800,00 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю

Суть спору: Позивач, Публічне акціонерне товариство Українська залізниця, м. Київ в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця, м. Дніпро, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю ІСТЕК, м. Донецьк про стягнення штрафу в розмірі 31800,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у серпні 2016 року зі станції Горлівка Донецької залізниці відповідач згідно залізничної накладної №50413384 у вагоні №55159388 відправив вантаж кокс, не поіменований у алфавіті на станцію Нікополь Вузол Придніпровської залізниці, на станції Нікополь залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі вказаній відправником у накладній, у зв'язку з чим позивачем нарахований штраф у розмірі 31800,00 грн, який він просить стягнути з відповідача.

Ухвалою від 24.01.2017 господарського суду Донецької області порушено провадження по справі №905/252/17.

В судових засіданнях позивач наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідачем надано клопотання про направлення поштової кореспонденції на наступну адресу: 02140, м. Києв, а/с 96, судом клопотання розглянуто та задоволено, зобов'язано позивача направити позовну заяву з додатками на вищезазначену адресу. Також, відповідачем надано клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів. Судом клопотання розглянуто та відхилено у зв'язку із тим, що відповідно до ч.1,3 ст 69 ГПК України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів, однак, в матеріалах справи наявно достатньо документів для вирішення спору. Відповідач просив винести стосовно позивача окрему ухвалу щодо навмисного порушення ним законності при розгляді справи, клопотання судом розглянуто та відхилено у зв'язку із необгрунтованістю, оскільки у відповідності ч.1 ст.90 ГПК України господарським судом, не було виявлено при вирішенні спору порушення законності або недоліки в діяльності позивача. Через канцелярію суду 13.03.2017 відповідачем надано клопотання від 09.03.2017 №01-169, в якому просить зменшити розмір штрафу до однієї провізної плати, посилаючись на тяжкий фінансовий стан та знаходження підприємства та його філії на території проведення АТО.

Розгляд справи відкладався на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Перед початком розгляду справи по суті представників сторін було ознайомлено з правами та обовязками відповідно до ст.ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Вивчивши матеріали справи, господарський суд встановив:

22.08.2016 зі станції Горлівка Донецької залізниці на станцію Нікополь Придніпровської залізниці ТОВ "ІСТЕК" (вантажовідправник, відповідач) відправлено ПАТ НЗФ (вантажоодержувач) згідно накладної №50413384 у вагоні №55159388 вантаж кокс, не пойменований в алфавіті.

При оформленні залізничної накладної №50413384 у вагоні №55159388 відповідачем вказано масу вантажу: нетто 45200кг.

Як свідчить розділ 26 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена відправником на вагонних вагах.

Правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

На станції відправлення вантаж прийнятий до перевезення без зауважень.

Як встановлено ч.3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Зазначена залізнична накладна оформлена у встановленому законом порядку та за своєю правовою природою є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу і підтверджує укладення договору перевезення вантажу залізничним транспортом.

З огляду на положення статей 11 ЦК України та 174 ГК України вона є підставою для виникнення у сторін цієї угоди визначених в ній прав та обовязків.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до ч.1 ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Пунктом а) ч. 2 ст. 129 Статуту встановлено, що для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

За наслідками перевірки, проведеної на підставі заявки ПАТ «НЗФ» від 30.08.2016 станцією Нікополь Придніпровської залізниці складено комерційний акт АА №063298/170 від 31.08.2016, відповідно до якого за результатами контрольного переважування вагону №55159388 на справних 100-тонних тензометричних вагонних вагах вантажоодержувача, перевірених органами Держстандарту 4/08-2016 виявилось: менше проти документа на 1350кг коксу не поіменованому у алфавіті який у вагоні вміститися міг. По документу кокс, не поіменований у алфавіті у вологому стані, навантажено шапкою та промарковано вапном по всій площині вагон, тара перевірена. У дійсності навантаження шапкою вище бортів 30 см, вантаж маркований вапном по всій площині вагона, маркування не порушене, вагон бездверний, люка були закриті, слідів крадіжки та втрати вантажу не виявлено.

Згідно технічного паспорту засобу вагоновимірювальної техніки №0280 станції Нікополь, власник ЗВВТ ПАТ «НЗФ», якими було здійснено переважування, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 27.08.2010, міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 12 місяців, інтервал між оглядами-перевірками - 6 місяців, відміткою у паспорті підтверджено, що остання державна повірка ваг здійснена 04.08.2016.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 N 334, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційний акт АА №063298/170 від 31.08.2016 підписаний належними особами у відповідності до п. 10 Правил складання актів.

Відповідно до ч.1 ст. 909 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2 ст. 908 Цивільного кодексу України та ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №863/5084, а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, визначається відправником.

Так, статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно із ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 за №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 №863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Наведений комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає положенням Статуту залізниць України і Правилам складання актів ( стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 року № 334, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 8 липня 2002 р. за № 567/6855.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним та допустимим доказом комерційним актом АА №063298/170 від 31.08.2016, який є підставою для покладання відповідальності на відправника, передбаченої ст.122 Статуту.

Суд відзначає, що спірний вантаж прибув у завантаженому засобами відправника вагоні, поглиблень вантажу не виявлено. Викладені обставини підтверджують факт неправильного зазначення маси вантажу відправником в накладній. В матеріалах справи відсутні та сторонами не надано жодних доказів, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційному акті. Наразі, вантажоотримувач прийняв спірний вантаж з комерційним актом без будь-яких заперечень, інше не доведено матеріалами справи.

Провізна плата за перевезення вантажу у спірному вагоні складає 6360,00грн.

Відповідно згідно приписів ст.ст.118,122 Статуту залізниць до стягнення заявлений штраф у розмірі 31800,00грн - у п'ятикратному розмірі вказаної плати.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів встановлено, що при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси, оскільки вантаж перевозився у вологому стані. Отже, норма розходження маси становить 904кг, виявлено розходження -1350кг.

Відповідачем надано клопотання від 09.03.2017 №01-169, в якому просить зменшити розмір штрафу до однієї провізної плати. Позивач проти вказаного клопотання заперечив.

Згідно із ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами ч.4 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту п.3.17.4 постанови №18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.43 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За приписами п.6 розяснення №04-5/601 від 29.05.2002 Вищого господарського суду України Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею суди мають право при прийнятті рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи. Підстави та розмір зменшення стягуваного штрафу повинні бути мотивовані та обґрунтовані в рішенні суду.

Судом також враховано, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, до якого включено м.Донецьк, де проводить свою господарську діяльність відповідач.

При цьому, події на території Донецької області, якими є активна фаза антитерористичної операції у Донецькій області, проведення бойових дій у регіоні, а також інші численні порушення у звязку з цими обставинами, загальновідомі та додаткового підтвердження не вимагають.

На підставі вищенаведеного, та з огляду на всі фактичні обставини справи, приймаючи до уваги відсутність доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків в результаті дій відповідача, з урахуванням того, що завантаження відправником вагону №55159388 не перевищувало його вантажопідйомність та не загрожувало безпеці руху на залізниці, враховуючи фінансовий стан відповідача, суд дійшов висновку про наявність підстав для реалізації права, що передбачено ст.83 Господарського процесуального кодексу України, та важає за можливе задовольнити частково клопотання відповідача та зменшити розмір штрафу до 2 провізних плат, а саме до 12720,00 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір при задоволенні позову покладається на відповідача.

На підставі ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 25, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю ІСТЕК, м. Донецьк про стягнення штрафу в розмірі 31800,00 грн задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСТЕК", м. Донецьк (83030, Донецьк, вул. Тамбовська, 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" (49602, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, буд.108, ) суму штрафу у розмірі 12720,00 грн., витрати на оплату судового збору в розмірі 1600,00грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовити

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 14.03.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення, Повний текст рішення буде складено та підписано 20.03.2017.

Повний текст рішення підписано 20.03.2017.

Суддя Г.Є. Курило