КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2017 р. Справа№ 911/3829/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Алданової С.О.

Ткаченка Б.О.

секретар: Горбунова М.Є.

за участю представників

від позивача: Бернацька О.В.;

від відповідача: Ярощук В.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна

акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на ухвалу Господарського суду Київської області

від 18.01.2017р.

у справі №911/3829/16 (суддя Колесник Р.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна

компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житло Уют

Сервіс"

про стягнення 16 496,75 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житло Уют Сервіс" (далі - відповідач) 16 496,75 грн. (з них: 14 950,61 грн. - пеня, 978,46 грн. - 3% річних, 567,68 грн. - інфляційні втрати), обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання перед позивачем за договором купівлі-продажу природного газу №2251/15-ТЕ-17 від 18.12.2014р., внаслідок чого виникла заборгованість і позивач набув право на нарахування санкцій за прострочення відповідача, а саме пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Київської області у справі №911/3829/16 від 18.01.2017р. провадження у справі припинено на підставі п.п.1-1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області у справі №911/3829/16 від 18.01.2017р. та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що місцевим господарським судом було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно засновано норми матеріального і процесуального права, зокрема, Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», ст. ст. 598, 599 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 43 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.02.2017р. (головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Алданова С.О., Мартюк А.І.) апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 02.03.2017р.

Представник позивача в судовому засіданні 02.03.2017р. підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, ухвалу Господарського суду Київської області у справі №911/3829/16 від 18.01.2017р. скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні 02.03.2017р. заперечував проти апеляційної скарги, просив суд залишити скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду - без змін як таку, що була винесена з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм процесуального права.

В судовому засіданні 02.03.2017р. представником позивача було подано клопотання про продовження строку розгляду справи на підставі ст. ст. 69, 102 Господарського процесуального кодексу України.

Вказане клопотання було задоволено судом.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2017р., на підставі ст. ст. 69, 102 Господарського процесуального кодексу України, строк розгляду апеляційної скарги було продовжено на 15 днів.

В судовому засіданні 02.03.2017р., на підставі на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено перерву до 09.03.2017р.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 09.03.2017р., у зв'язку з перебуванням судді Київського апеляційного господарського суду Мартюк А.І. у відпустці з 09.03.2017р., для розгляду справи №911/3829/16 було визначено наступний склад колегії суддів Київського апеляційного господарського суду: головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Алданова С.О., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.03.2017р. апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 09.03.2017р.

В судовому засіданні 09.03.2017р. представники сторін підтримали пояснення, надані у попередньому судовому засіданні.

В судовому засіданні 09.03.2017р. було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житло Уют Сервіс" (далі - відповідач) 16 496,75 грн. (з них: 14 950,61 грн. - пеня, 978,46 грн. - 3% річних, 567,68 грн. - інфляційні втрати), обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на виконання умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу природного газу №2251/15-ТЕ-17 від 18.12.2014р. позивач поставив відповідачу природний газ. Однак відповідач не здійснив розрахунок в погоджені сторонами порядку і строки, у зв'язку з чим у позивача виникло право на нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Київської області у справі №911/3829/16 від 18.01.2017р. провадження у справі припинено на підставі п.п.1-1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з відсутністю предмету спору, виходячи з того, що 03.11.2016р. було прийнято Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» №1730-VIII, який набрав чинності 30.11.2016р. Згідно з ч.3 ст. 7 вищевказаного Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

В оскаржуваній ухвалі суду зазначено про те, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (п.1-1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Зважаючи на вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що на момент звернення з позовом до суду у позивача існувало право вимоги на стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за порушення відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу, однак у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», предмет спору у даній справі припинив своє існування, що є підставою для припинення провадження у справі на підставі п.п.1-1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не погоджується з висновком місцевого господарського суду, вважає його передчасним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

В ст. ст. 1-3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" вказано, що учасниками процедури врегулювання заборгованості є підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства. Для включення до реєстру підприємства централізованого водопостачання і водовідведення, теплопостачальні і теплогенеруючі організації подають центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, заяву, до якої додаються: копії установчих документів; копії наявних ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності; копії балансу підприємства (організації) та звіту про фінансові результати і дебіторську та кредиторську заборгованості станом на 1 липня 2016 року (розрахункова дата) та за останній звітний період; довідка, складена підприємством (організацією) у довільній формі, про обсяги та структуру дебіторської та кредиторської заборгованостей із зазначенням кредиторів, дебіторів, величини і видів заборгованості станом на розрахункову дату та за останній звітний період; копії актів звіряння взаєморозрахунків; розрахунки обсягів заборгованості з різниці в тарифах та копії протоколів територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах (ця норма не поширюється на теплогенеруючі підприємства, що не постачають теплову енергію населенню). Відповідальність за повноту та достовірність даних, наведених у поданих документах, несуть учасники процедури врегулювання заборгованості. Рішення про включення або про відмову у включенні до реєстру приймається керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, або уповноваженою ним посадовою особою протягом 10 робочих днів з дня надходження заяви та розміщується на офіційному веб-сайті цього органу (частини 1-2 статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії").

З наведених правових норм випливає, що для списання неустойки (в даному випадку пені), 3% річних та інфляційних втрат в порядку, передбаченому Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», відповідач мав набути статусу учасника процедури врегулювання заборгованості, тобто бути включеним до реєстру.

Згідно зі ст. ст. 32, 34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються судом письмовими та речовими доказами, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь у судовому процесі. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази включення відповідача до реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості чи подання документів, визначених ч.2 ст. 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», для включення до такого реєстру.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що висновок місцевого господарського про наявність підстав для припинення провадження у даній справі є передчасним, прийнятим без дослідження всіх обставин справи.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, повністю підтвердилися під час розгляду даної справи, що в свою чергу свідчить про неповне з'ясування місцевим господарським судом обставин, які мають значення для справи, а також невірне застосування норм процесуального права.

Згідно зі ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Частиною 5 статті 106 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до положень ч.7 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

За результатами перегляду справи колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду Київської області у справі №911/3829/16 від 18.01.2017р. підлягає скасуванню.

В своїй апеляційній скарзі позивач просив Київський апеляційний господарський суд прийняти у справі №911/3829/16 нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Однак така вимога апеляційної скарги задоволенню не підлягає, оскільки, як уже зазначалося, відповідно до ч.7 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвали про припинення провадження у справі справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Таким чином, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підлягає задоволенню частково.

Ухвала Господарського суду Київської області у справі №911/3829/16 від 18.01.2017р. має бути скасована з направленням матеріалів справи на розгляд по суті спору до місцевого господарського суду.

У зв'язку з частковим задоволенням апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору підлягають розподілу між сторонами пропорційно розміру задоволених вимог.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що у разі якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у ч.7 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України, у тому числі, про припинення провадження у справі, з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України (аналогічна правова позиція викладена в п.4.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. (із змінами та доповненнями) "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Враховуючи вищевикладені обставини, керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 32-34, 43, 49, 77, 80, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Київської області від 18.01.2017р. у справі №911/3829/16 задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 18.01.2017р. скасувати та направити справу №911/3829/16 до місцевого господарського суду для розгляду по суті.

3. Матеріали справи №911/3829/16 повернути до Господарського суду Київської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді С.О. Алданова

Б.О. Ткаченко