РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2017Справа №905/200/17
За позовом Приватного підприємства "Наукове промислово-комерційне об'єднання "ТАТА"

До Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

Про стягнення 45 804,89 грн.

Суддя Лиськов М.О.

від позивача: Нечаєва В.О. (дов. № 121 від 28.11.2016)

від відповідача: Чаруковський Р.В. (дов. № 18/3-04/294-1 від 25.10.2016)

В судовому засіданні від 09.03.2017 судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

24.01.2017 до канцелярії Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява Приватного підприємства "Наукове промислово-комерційне об'єднання "ТАТА" (надалі - позивач) до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі - відповідач) про стягнення 45 804,89 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2017 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 905/200/17, розгляд справи призначено на 08.02.2017.

07.02.2017 від представника позивача через канцелярію суду надійшло клопотання на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі, уточнення до позовної заяви.

08.02.2017 ухвалою суду розгляд справи відкладено на 09.03.2017.

В судове засідання, призначене на 09.03.2017, представники сторін з'явились, та надали пояснення по суті справи.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.10.2016 позивач на виконання Договору поставки № Е/16/15-01/30 від 02.08.2017 за залізничною накладною № 46133732 від 11.10.2016 року (на підставі Договору № ПР/ДН-3-05-199/506/НЮ2414п від 14.12.2005 року) у вагоні 66559626 зі станції "Передаточна" на адресу ТОВ "Електросталь", станція Роя 481001 у супроводі військової охорони Відповідача (ВОХР) були відвантажені феросплави з маркуванням вапном.

Відповідно до п. 2.1 Договору поставки № Е/16/15-01/30 від 02.08.2016 року поставка відбувається на умовах СРТ станція Роя. Відповідно до п. 3.2 Договору поставки № Е/16/15-01/30 від 02.08.2016 року оплата за поставлений товар відбувається на протязі 10 банківських днів з моменту отримання товару.

Відповідно до протоколу зважування залізничного вагону № 66559626 на тензометричних вагах 150 ВВС-2-1-14,5 заводський N 814, підписаного зважувальником ППУ ОСОБА_3, начальником ППУ ОСОБА_4 та представником позивача. До відправлення вага склала: - вага брутто - 90,85 тон; - вага нетто - 68. 35 тон. вага тари - 22, 50 тон.

Планова дата прибуття на станцію Роя була визначена 15.10.2016 року, фактично вагон прибув 24.10.2016 року з явними ознаками розкрадання вантажу: відсутністю маркування, слідами від пристроїв для розкрадання, та навіть особистими речами по сторонніх осіб, (зафіксовано фото та відеоматеріалами).

Недостача вантажу підтверджується:

Актом загальної форми № 2898 від 19.10.2016 року станції Нижнєдніпровськ - Вузол регіональної філії "Придніпровська залізниця";

Актом загальної форми б/н від 24.10.2016 року станції Роя - регіональної філії "Донецька залізниця";

Актом перезважування на станції Роя (вантажу і тари);

Відповідно до Акту загальної форми № 2898 від 19.10.2016 станції Нижнєдніпровськ - Вузол регіональної філії "Придніпровська залізниця" при проведені перевірки маси вантажу у вагоні, було встановлено, що фактична вага вантажу на 2 860 кг менше від ваги вказаної у завантажувальному документі.

Відповідно до Акту загальної форми б/н від 24.10.2016 року станції Роя - регіональної філії "Донецька залізниця" вказано, що вагон № 66559626 прибув з попутним Актом загальної форми № 2898 від 19.10.2016 року станції Нижнєдніпровськ - Вузол регіональної філії "Придніпровська залізниця".

Відповідно до Акту перезважування вагону від 27.10.2016 року підписаного комісією за участю начальника станції Роя, вага втраченого вантажу склала 11, 00 тон.

Відповідно до видаткової накладної № 10404 від 11.10.2016 року вартість однієї тони феросіліція без ПДВ вкладає 2 625 грн., і 3 150, 00 грн з ПДВ відповідно.

Таким чином в результаті втрати відповідачем 11, 00 тон нашого вантажу, позивачу було завдано фактичний збиток у сумі 34 650 грн з ПДВ та штраф 30% провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб, у сумі 4 583, 89 грн., а також витрати на зважування вагону у сумі 250, 00 грн. (Договір № 1702- 16 В) та маневрові роботи на суму 3 171, 00 грн. (Договір №3421/498-2014)

Відповідно до ст. 12 ЗУ "Про залізничний транспорт" підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 22 ЗУ "Про залізничний транспорт" відшкодування збитків користувачам послуг залізничного транспорту загального користування у разі порушення договірних зобов'язань здійснюється в порядку, що встановлюється Статутом залізниць України і контролюється центральним органом виконавчої влади в галузі транспортув.

Відповідно до ст. 23 ЗУ "Про, залізничний транспорт" у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до ст. 26 ЗУ "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Згідно з ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України (надалі - "ЦК України") загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ст. 105 Статуту залізниць України залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Частиною 1 ст. 110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно зі ст. 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до ст. 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема за втрату чи недостачу

- у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Поряд із відшкодуванням збитків у разі втрати вантажу залізниця відшкодовує стягнуту за цей вантаж провізну плату, якщо вона не включається у вартість втраченого вантажу.

Згідно зі ст. 130 Статуту залізниць України відправник має право на пред'явлення до залізниці претензій у разі втрати вантажу за умови пред'явлення вантажної квитанції і документів, що підтверджують кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 131 Статуту залізниць України передбачено, що претензії, що виникли з приводу перевезення вантажів, заявляються залізниці призначення вантажу.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України (надалі - "ЦК України") загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України та частиною 2 статті 908 Цивільного кодексу України визначено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо перевезення встановлюється договором, якщо інше не визначено, зокрема, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст.. 105 Статуту залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які витупають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремим договором.

Так, згідно ст.. 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до ст.. 52 Статуту залізниць України на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі:

Прибуття вантажу у пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами відправника або пломбами попутних станцій;

Прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Привалами;

Прибуття швидкопсувного вантажу з порушенням граничного терміну його перевезення або з порушенням температурного режиму перевезення в рефрижераторних вагонах (контейнерах)

Прибуття вантажу, який був завантажений залізницею

Видачі з місць загального користування вантажів, вивантажених залізницею

Прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах передбачених Правилами.

Відповідно до ст. 111 Статуту залізниць України, залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Згідно зі ст. 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до ст. 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Поряд із відшкодуванням збитків у разі втрати вантажу залізниця відшкодовує стягнуту за цей вантаж провізну плату, якщо вона не включається у вартість втраченого вантажу.

Згідно зі ст. 130 Статуту залізниць України відправник має право на пред'явлення до залізниці претензій у разі втрати вантажу за умови пред'явлення вантажної квитанції і документів, що підтверджують кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до п. 41 Статуту залізниць України залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни.

Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення.

Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до п. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Відповідно до п. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Відповідно до п. 133 Статуту залізниць України передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред'явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законодавством порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін.

Відповідачем не надано доказів на спростування позовних вимог.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 49 ГПК України, сплачені позивачем судові витрати відшкодовуються йому за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 908, 908 Цивільного кодексу України, ст. 306, 307 Господарського кодексу України, ст.. 24, 105, 110,111 Статуту залізниць України, ст.. 4. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03068, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) на Приватного підприємства "Наукове промислово-комерційне об'єднання "ТАТА" (69118, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вулиця Новокузнецька, будинок 4, код ЄДРПОУ 6) збитки у сумі 34 650 грн. 00 коп. , штраф в сумі 4 583 грн. 89 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378 грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.03.2017

Суддя М.О. Лиськов