КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2017 р. Справа№ 925/1292/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Гаврилюка О.М.

Чорної Л.В.

при секретарі судового засідання - Куценко К.Л.

за участю представників:

від позивача: Рашевська Т.В. - представник за довіреністю №1 від 03.01.2017;

від відповідача: Кропива Г.О. - представник за довіреністю б/н від 08.09.2016;

розглянувши апеляційну скаргу Золотоніської центральної районної лікарні

на рішення Господарського суду Черкаської області від 16.11.2016

у справі № 925/1292/16 (суддя - Пащенко А.Д.)

за позовом Комунального підприємства "Міський водоканал"

до Золотоніської центральної районної лікарні

про стягнення 40 322,44 грн,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Міський водоканал" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Золотоніської центральної районної лікарні (надалі - відповідач) про стягнення 40 322,44 грн плати за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.09.2016 позивачем здійснений відбір проб стічних вод, які надходять у міську каналізацію від відповідача, та лабораторією позивача проведені лабораторні дослідження, за результатами яких виявлено факт перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин за показниками іони амонію та сухий залишок, у зв'язку з чим відповідачу нараховані до сплати кошти в сумі 40 322,44 грн. При цьому 21.09.2016 відповідачу було вручено рахунок на оплату нарахованої суми та відповідні протоколи, однак проти сплати цієї суми відповідач заперечує.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 16.11.2016 позов задоволено повністю. Стягнуто із Золотоніської центральної районної лікарні на користь Комунального підприємства "Міський водоканал" 40 322,44 грн - боргу, 1 378,00 грн - судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Золотоніська центральна районна лікарня 02.12.2016 (згідно відтиску штемпеля відділеня поштового зв'язку на конверті) звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 16.11.2016 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2017 апеляційну скаргу Золотоніської центральної районної лікарні на рішення Господарського суду Черкаської області від 16.11.2016 у справі № 925/1292/16 було прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Коротун О.М, судді - Чорна Л.В., Гаврилюк О.М., вказана судова колегія прийняла апеляційну скаргу до свого провадження та ухвалила постанову у даній справі.

В судовому засіданні 15.03.2017 представник відповідача апеляційну скаргу у даній справі підтримав, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового про відмову в позові повністю. Також з метою повного та всебічно з'ясування всіх обставин справи сторона подала клопотання про призначення судової експертизи у даній справі та доповнення до нього, які підтримала в судовому засіданні. Зокрема просила поставити експерту наступні питання:

- чи відповідає інженерна мережа у вигляді каналізаційної мережі Золотоніської РЦЛ проектно-технічній документації на будівництво (ремонт, реконструкція)? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності?

- чи наявні сторонні підключення до системи водовідведення Золотоніської РЦЛ, які не передбачені проектною документацією з її будівництва і реконструкції? Якщо наявні, чи можуть вони вплинути на якість стоків?

При цьому представник відповідача зазначила, що проектно-технічна документація у відповідача відсутня.

Представник позивача в судовому засіданні 15.03.2017 проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки вважає, що воно було ухвалено за результатами повного та всебічного дослідження всіх обставин справи. Проти задоволення клопотання про призначення судової експертизи у даній справі - заперечив.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність відхилення клопотання відповідача про призначення у даній справі судової експертизи з урахуванням наступного.

За приписами ч. 1 ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Судова експертиза згідно зі ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Пунктами 2, 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" роз'яснено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, відтак безпідставне призначення судової експертизи та зупинення у зв'язку з цим провадження у справі перешкоджає подальшому розгляду справи.

Отже, експертиза призначається судом у випадку необхідності встановлення фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних знань, та які мають суттєве значення для правильного вирішення спору по суті. При цьому, в силу статті 41 ГПК України господарський суд самостійно визначає, чи є у нього необхідність у спеціальних знаннях і, відповідно, призначення для цього експертизи, чи такої необхідності немає, і суд може вирішити спір на підставі інших доказів, поданих у справі.

Так, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність необхідності призначення у даній справі судової експертизи, оскільки по-перше, матеріали справі містять достатньо доказів в розумінні ст. ст. 33, 34, 43, 99, 101 ГПК України, що підтверджують факт скиду відповідачем до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми; по-друге, питання, які просив поставити на вирішення експертам відповідач лише частково пов'язано з предметом спору даній справі. Більше того, у разі призначення у даній справі дослідженню підлягають обставини, які фактично існували на момент проведення перевірки стічних вод (вересень 2016), встановлення яких на сьогодні в рамках заявлених питань судової експертизи не видається за можливе.

Таким чином, суд апеляційної інстанції з урахуванням достатньої кількості необхідних для встановлення обставин справи доказів та з метою недопущення затягування розумного строку судового розгляду, дійшов висновку про відсутність необхідності призначення у даній справі судової експертизи. А тому відповідне клопотання відповідача про призначення у даній справ судової експертизи не підлягає задоволенню, як безпідставне з урахуванням остаточної редакції питань та відсутності документації у самої сторони.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, оглянувши оригінали документів, пов'язаних з предметом спору, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно з'ясовано судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 31 грудня 2015 року між Комунальним підприємством "Міський водоканал" (як виконавцем) та Золотоніською центральною районною лікарнею (як споживачем) було укладено договір про надання послуг з водовідведення юридичним особам № Л-25/5 (надалі - договір) за умовами якого виконавець зобов'язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з водовідведення, а споживач - своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

В пункті 1 договору вказано, що якісні показники приймання стічних вод затверджені Правилами приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Золотоноша та наведені гранично допустимі концентрації забруднюючих речовин в стічних водах підприємств.

Пунктом 4 договору визначено, що тарифи на послуги становлять: з водовідведення 7,32 грн. за куб.м.

В подальшому сторони підписали додаткову угоду від 01.07.2016 до договору та з 01.07.2016 внесли зміни в пункт 4 і вказали, що тарифи на послуги становлять: з водовідведення 10,20 грн. за куб. м.

Сторони підписали також об'єми споживання води та об'єми водовідведення по медичних установах Золотоніської ЦРЛ у вересні 2016 року, в яких вказано різницю в кількості водовідведення 2567 куб.м.

13 вересня 2016 року працівниками комунального підприємства "Міський водоканал" складено акт № 70 від 13.09.2016 про відбір проб для лабораторного дослідження стічних вод. Аналіз відібраних проб в каналізаційних мережах відповідача показав наявність перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин в них щодо іонів амонію та сухого залишку, що зафіксовано у протоколі № 40 від 19.09.2016 вимірювань показників та властивостей проб стічних вод. 21.09.2016 позивач склав протокол № 10 за вих. № 671 для розрахунку про сплату за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми.

Того ж дня - 21 вересня 2016 року позивач надіслав на адресу відповідача рахунок за скид понаднормативних забруднень на суму 40 322 грн. 44 коп., протокол вимірювань показників та властивостей проб стічних вод від 19.09.2016, протокол № 10 для розрахунку про сплату за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми, від 20.09.2016, вимогу № 10 щодо забезпечення скиду стічних вод від 20.09.2016.

Розглядаючи спір у даній справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позов є обґрунтованим, а тому з відповідача стягнув на користь позивача кошти в сумі 40 322,44 грн. Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком місцевого господарського суду з урахуванням наступного.

За змістом ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Частиною 1 ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Статтею 44 Водного кодексу України передбачено, що водокористувачі зобов'язані дотримуватись встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території.

Згідно частини 6 статті 33 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" екологічні нормативи розробляються і вводяться в дію центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, та іншими уповноваженими на те державними органами відповідно до законодавства України.

Так, на виконання Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" розроблені та затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 37 від 19.02.2002 Правила приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України (далі - Правила приймання стічних вод).

Пунктом 1.2. Правил приймання стічних вод визначено, що вони поширюються на комунальні підприємства водопровідно-каналізаційного господарства міст і селищ України та інші підприємства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації, та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів.

Відповідно до пункту 2.1. Правил приймання стічних вод водоканалам надано право контролювати якість, кількість та режим скиду стічних вод підприємств, пред'являти підприємствам у встановленому порядку рахунки за скид понаднормативних забруднень із застосуванням коефіцієнта кратності, який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень, при порушенні як цих Правил, так і місцевих Правил приймання, здійснювати раптовий (у будь-яку годину доби), не погоджений з підприємством заздалегідь, відбір проб для контролю за якістю стічних вод, що скидаються. Порядок та періодичність відбору проб визначаються в місцевих Правилах приймання стічних вод.

Рішенням виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 17.06.2010 3 346 затверджені Правила приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Золотоноша.

Як встановлено судом, 13 вересня 2016 року позивачем за участю представника відповідача було відібрано проби для лабораторного дослідження січних вод, про що було складено акт № 70. Заперечень від відповідача не надходило.

Місцевим господарським судом було правомірно встановлено, що за результатами лабораторного аналізу, оформленого протоколом № 40 вимірювань показників та властивостей проб стічних вод від 19 вересня 2016 року відповідно до акта відбору проб від 13.09.2016 № 70, у взятих пробах виявлено перевищення допустимих концентрацій по показниках іони амонію та сухий залишок. Вказане дослідження проведене в лабораторії контролю поверхневих та стічних (зворотних) вод КП "Міський водоканал", яка атестована на проведення вимірювань у сфері поширення державного метрологічного нагляду (свідоцтво про атестацію № 11, видане 21 березня 2014 року).

Відповідно до пункту 2.4. Правил приймання стічних вод на підприємства покладені обов'язки виконувати в повному обсязі вимоги цих Правил, місцевих Правил приймання та договору на послуги водовідведення, своєчасно оплачувати рахунки водоканалу за надані послуги, дотримуватись установлених водоканалом кількісних та якісних показників стічних вод на каналізаційних випусках підприємства, оплачувати рахунки за скид понаднормативних забруднень при порушенні встановлених показників, надавати працівникам водоканалу необхідну інформацію щодо своєї системи каналізації, допомогу при відборі проб стічних вод підприємства, вивченні режиму їх скиду, обстеженні системи каналізації підприємства та локальних очисних споруд.

В названих вище Правилах приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Золотоноша також визначені обов'язки підприємств та в пункті 5.1. дані визначення допустимих концентрацій забруднюючих речовин в стічних водах підприємства (ДК).

Відповідно до цих величин визначалися показники перевищення допустимих норм забруднень у стічних водах, що скидалися відповідачем, при проведенні аналізів проб стічних вод за 13.09.2016, коли представниками позивача у присутності представника відповідача було відібрано проби для лабораторного дослідження стічних вод та складено акт № 70 про відбір проб лабораторного дослідження стічних вод і за результатами проведення лабораторних досліджень було виявлено факт перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах, що було зафіксовано у протоколі № 40 вимірювань показників та властивостей проб стічних вод.

Згідно протоколу № 10 для розрахунку про сплату за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми, нараховано плату за скид понаднормативних забруднень в сумі 40 322 грн. 44 коп. з урахуванням ПДВ. Розрахунок плати виконаний відповідно до Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженої наказом Держбуду України від 19.02.2002 № 37.

З матеріалів справи вбачається, що 21.09.2016 відповідач отримав лист № 673 від 21.09.2016, із яким позивач направив керівнику Золотоніської ЦРЛ рахунок за скид понаднормативних забруднень на суму 40 322 грн 44 коп., протокол вимірювань показників та властивостей проб стічних вод від 19.09.2016, вимогу № 10 щодо забезпечення скиду стічних вод згідно встановлених нормативів скиду від 20.09.2016; протокол № 10 для розрахунку про сплату за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми.

Відповідач розрахунок за скид понаднормативних забруднень не здійснив, виконаний позивачем розрахунок не оскаржував.

Згідно пункту 4.1. Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів плата за скид стічних вод підприємств у системи каналізації населених пунктів вноситься підприємствами згідно з розрахунками водоканалів та виставленими ними рахунками на розрахункові рахунки водоканалів у порядку та в терміни, передбачені договором.

В пункті 1.3. Інструкції вказано, що при недотриманні вимог договору та місцевих Правил приймання підприємства повинні сплатити водоканалу плату за скид понаднормативних забруднень, а також відшкодувати збитки, заподіяні через порушення режиму скиду і допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах, які скидаються підприємствами.

Пунктом 7.8. Правил приймання стічних вод визначено, що з метою контролю якості стічних вод підприємств водоканал здійснює відбір разових проб. Виявлені в цих пробах перевищення ДК забруднюючих речовин у стічних водах є підставою для нарахування плати за скид понаднормативних забруднень. Відбір контрольних проб стічних вод підприємств виконується уповноваженими представниками водоканалу, що фіксується у спеціальному журналі або акті, який підписують як представники водоканалу, так і представник підприємства-абонента.

Акт відбору проб стічних вод № 70 від 13 вересня 2016 року підписаний нач. техвідділу ЦРЛ Мірошніченко В.В., оператором ОСОБА_1. Зауважень, заперечень в акті не зазначено, зокрема і щодо контрольного колодязя, про що заперечував відповідач пізніше у відзиві на позов. Цей акт є належним і допустимим доказом у даній справі з питань, викладених у ньому. Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що доводи представника відповідача про відсутність у вказаного представника повноважень на його підписання нічим не підтверджені. Деякі відмінності у найменуваннях в протоколах № 40, 3 10 у порівнянні з термінами, викладеними в пункті 1 договору (азот амонійний у договорі та іони амонію в протоколах, мінералізація в договорі та сухий залишок у протоколах) не впливають на законність вказаних протоколів та відповідність їх чинному законодавству, оскільки із наявних у справі доказів в їх сукупності вбачається, що це тотожні терміни і їх відповідність є зрозумілою, такі терміни виписані у додатках до свідоцтва про атестацію від 21.03.2014 № 11 (а.с. 27-28).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

А тому з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про доведеність факт скиду саме відповідачем до мережі міської каналізації у стічних вод з перевищенням рівня вмісту забруднюючих речовин.

Суд апеляційної інстанції не приймає доводи відповідача про відсутність його вини у такому перевищенні допустимих норм, оскільки такі доводи не підтверджені належними доказами в розумінні ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101 ГПК України та суперечать встановленим обставинам.

Щодо доводів відповідача про підключення інших осіб станом на день відбору проб, - матеріали справи таких доказів не містять. А проведення судової експертизи на стадії апеляційного перегляду не може встановити відповідних обставин станом на день відібрання проб.

Не приймаються також доводи апелянта про те, що за час користування відповідачем послугами водовідведення за цим договором каналізаційними мережами відповідача користуються й сторонні споживачі, не підтверджені належними доказами. В цій частині суд апеляційної інстанції приймає доводи позивача, що обстеження каналізаційної мережі Золотоніської ЦРЛ стосовно сторонніх підключень до колекторів лікарні було проведено 05 серпня 2016 року; 23 серпня 2016 року складено акт обстеження, в якому вказано, що у колодязі № 14 шляхом чопування відключено від мережі централізованого водовідведення дві труби, тобто сторонні труби були зачоповані 23.08.2016, а акт відбору проб стічних вод складений пізніше - 13.09.2016.

При цьому, як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції представник відповідача підтвердила, що мережі водовідведення знаходяться на балансі відповідача. Отже, саме відповідач несе відповідальність за технічний стан та обслуговування мереж водовідведення, які знаходяться на його балансі. Той факт, що якась частина колектора проходить по приватних домоволодіннях, не знімає відповідальності з відповідача за технічний стан та обслуговування його мереж водовідведення. В цій частині суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими пояснення відповідача у листі від 15.11.2016, поданому у справу.

Щодо доводів апелянта про те, що позивачем мали погоджуватись контрольні колодязі, з яких мав бути здійснений відбір проб стічних вод, суд апеляційної інстанції відхиляє такі доводи, оскільки як сам зазначає відповідач (на арк. 2 апеляційної скарги), у нього відсутні контрольні колодязі. Натомість колодязі, з яких здійснювався відбір, знаходяться на території лікарні, а також відбір здійснювався в присутності представника відповідача. Разом з цим, відсутність погодження з відповідачем колодязів, з яких здійснювався відбір, не спростовує факту скиду відповідачем до мережі міської каналізації забруднюючих речовин у стічних водах, концентрація яких перевищує допустимі норми.

З урахуванням викладеного вище, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позовні вимоги про стягнення 40 322,44 грн є обґрунтовані, а тому правомірно були задоволені судом першої інстанції. З огляду на викладені обставини справи та приписи чинного законодавства вимога позивача правомірно задоволена та з відповідача стягнуто на користь позивача кошти в сумі 40 322 грн. 44 коп. Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли би бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Золотоніської центральної районної лікарні на рішення Господарського суду Черкаської області від 16.11.2016 у справі № 925/1292/16 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 16.11.2016 у справі № 925/1292/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 925/1292/16 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у встановленому чинним законодавством порядку.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді О.М. Гаврилюк

Л.В. Чорна