РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2017Справа №910/24012/16
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЦЕНТРАЛЬНА ЗБАГАЧУВАЛЬНА ФАБРИКА "СЄВЄРНАЯ" до Дочірнього підприємства "Трансгарант-Україна" про визнання недійсною додаткової угоди, за участю представників позивача - не з'явився, відповідача - Дерлюка В.Д., довіреність №б/н від 26.12.2016 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про визнання недійсною додаткової угоди №3 від 29.04.2016 року до договору оренди залізничного рухомого складу №1-135/10-15 від 22.10.2015 року, укладену між ТОВ ЦЗФ «СЄВЕРНАЯ» та Дочірнім підприємством "Трансгарант-Україна".

Ухвалою господарського суду м. Києва від 28.12.2017 року порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 30.01.2017р.

15.02.2017 року позивачем через канцелярію суду надано письмові пояснення у справі.

15.02.2017 року позивачем через канцелярію суду надано клопотання про призначення у справі комплексної технічно-почеркознавчої експертизи.

15.02.2017 року позивачем в судовому засіданні надано заяву з проханням не розглядати в судовому засіданні 15.02.2017 року клопотання про призначення експертизи, оскільки воно подано передчасно.

15.02.2017 року в судовому засіданні оголошено перерву на 01.03.2017 року.

10.03.2017 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечував та просив відмовити в позові.

Представник позивача у судові засідання 01.03.2017 року та 13.03.2017 року не з'явився, клопотання про призначення експертизи не підтримав, тому підстави для розгляду вказаного клопотання у суду відсутні.

Представник позивача про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що нез'явлення представника позивача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника позивача за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.10.2015 між дочірнім підприємством «Трансгарант-Україна» (далі - позивач або орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРАЛЬНА ЗБАГАЧУВАЛЬНА ФАБРИКА «СЄВЄРНАЯ» (далі - відповідач або орендар), був укладений договір оренди залізничного рухомого складу № 1-135/10-15 (далі - договір), згідно з умовами якого позивач зобов'язувався передати у строкове платне користування відповідача залізничні вагони, технічно та комерційно придатні для перевезень (далі - об'єкт оренди), а відповідач зобов'язувався вказаний об'єкт оренди прийняти та сплачувати орендну плату за користування ним, вчасно і в повному обсязі.

Відповідно до п. 1.1 договору номери вагонів, кількість, рік випуску вказуються в актах приймання-передачі, які є невід'ємною частиною даного договору.

Згідно з п. 2.1 договору передання рухомого складу в оренду відбувається у місці (місцях), визначених за згодою сторін даного договору і оформлюється актом приймання-передачі, який підписується на залізничній станції приймання-передачі рухомого складу на території України погодженій сторонами. Датою початку оренди є дата підписання акту приймання-передачі рухомого складу на станції приймання-передачі (включно). Акт приймання-передачі підписується датою прибуття на станцію приймання-передачі, згідно календарного штемпеля станції.

Відповідно до п. 5.1 договору орендна плата нараховується за кожну добу оренди рухомого складу. Сума договору в цілому складається з орендної плати за всі одиниці рухомого складу, які були передані в оренду у відповідності до п. 1.1 даного договору.

29.04.2016 між сторонами була укладена додаткова угода № 3, згідно з умовами якої розмір орендної плати становив 350,00 грн, у тому числі ПДВ, за один вагон на добу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що підпис від імені позивача в договорі не належить керівникові позивача, а печатка товариства не відповідає відбитку печатки позивача.

Проте, жодних доказів, які б підтверджували обґрунтованість позовних вимог позивачем суду не надано.

У відповідності до вимог ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

У відповідності до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В розумінні зазначених правових норм позивачем не доведено суду обґрунтованості позовних вимог та не надано належних доказів, що підтверджують невідповідність спірного договору умовам чинного законодавства.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем за заявленими вимогами та їх правовими підставами не доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання правочинів недійсними, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про визнання недійсною додаткової угоди №3 від 29.04.2016 року до договору оренди залізничного рухомого складу №1-135/10-15 від 22.10.2015 року, укладену між ТОВ ЦЗФ «СЄВЕРНАЯ» та Дочірнім підприємством "Трансгарант-Україна" є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладені правові норми, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні, і тому у позові слід відмовити.

Судові витрати відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Суддя С.О.Чебикіна