ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2017 року Справа № 923/25/17
Господарський суд Херсонської області у складі судді Пригузи П.Д., при секретарі Литвиненко Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
до: відповідача-1: Скадовської районної державної адміністрації, вул. Володарського, 32, м. Скадовськ, Херсонська область, ідентифікаційний код 04060134,
відповідача-2: Головного управління Держгеокадастру України у Херсонській області, вул. Університетська (40 років Жовтня), 136-а, м. Херсон, ідентифікаційний код 39766281,
про скасування державного акту на право колективної власності на землю
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_1, голова, паспорт;
від відповідача-1: ОСОБА_2, довіреність № 01-07-11 від 04.01.2017;
від відповідача-2: ОСОБА_3, довіреність № 32-21-0.63-1099/2-17
Михайлівська сільська рада Скадовського району Херсонської області звернулася 04.01.2017 з позовною заявою до відповідача-1 Скадовської районної державної адміністрації, м. Скадовськ, Херсонська область, відповідача-2 Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, м. Херсон, про скасування державного акту на право колективної власності на землю.
Ухвалою господарського суду від 05.01.2017 порушено провадження у справі, судове засідання неодноразово відкладалася.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, виходячи з наступного.
Позивач стверджує, що відповідно до рішення Михайлівської сільської ради Скадовського району № 65 від 23.12.1999 колективному пайовому сільськогосподарському підприємству ім. Леніна передано у колективну власність 8089, 96 га земель, у зв'язку з чим 02.02.2000 було видано державний акт на право колективної власності на землю.
З посиланням на приписи ст. 91 ЦК України позивач зазначає, що цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Таким чином, після внесення 16.02.2009 до ЄДРПОУ запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи колективного пайового сільськогосподарського підприємства ім. Леніна, цивільна правоздатність підприємства припинилася.
Після здійснення паювання майна Колективного пайового сільськогосподарського підприємства ім. Леніна, підприємств більша частина землі підприємства була отримана пайовиками. Землі, що не підлягали паюванню до цього часу залишаються зареєстрованими за ліквідованою особою Колективного пайового сільськогосподарського підприємства ім. Леніна. Оскільки чинне земельне законодавство не передбачає можливості юридичного припинення або переходу колективної власності ліквідованої юридичної особи на землю до інших суб'єктів, землі, які не були передані у власність громадян при розпаюванні земель підприємства, залишаються у власності колективного пайового сільськогосподарського підприємства ім. Леніна і не можуть бути передані до державної або комунальної власності.
Відповідно до положень Земельного кодексу України, повноваження щодо передачі цих земель у власність громадянам - власникам сертифікатів на земельні частки (паї), а також надання цих земель у користування залишаються у районних державних адміністрацій.
Одночасно, Скадовська районна державна адміністрація не має можливості розпоряджатися цими землями, у зв'язку з тим, що, відповідно до державного акту на право колективної власності на землю, землі формально перебувають у власності Колективного пайового сільськогосподарського підприємства ім. Леніна.
Представник відповідача-1 Скадовської РДА Херсонської області позовні вимоги Михайлівської сільської ради Скадовського району Херсонської області визнав, проти їх задоволення не заперечив.
Представник відповідача-2 Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області проти задоволення позовних вимог не заперечив, залишає питання про задоволення позову чи відмову у його задоволення на розсуд суду.
Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Михайлівської сільської ради Скадовського району № 65 від 23.12.1999 колективному пайовому сільськогосподарському підприємству ім. Леніна передано у колективну власність 8089, 96 га земель, у зв'язку з чим йому було видано державний акт на право колективної власності на землю серії ХС № ХVІ-5-2 від 02.02.2000, виданий Колективному пайовому сільськогосподарському підприємству ім. Леніна, с. Михайлівка Скадовського району Херсонської області, зареєстрований 02 лютого 2000 року у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю (а.с. 10-11).
Зазначена обставина перешкоджає позивачеві здійснювати свої повноваження в інтересах місцевої громади, зокрема, як зазначено у позовній заяві, повноваження, що визначені ст. 12 Земельного кодексу України щодо: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів тощо, а також повноважень, визначених ст. 5 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".
Відповідно до приписів ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; зміна правовідношення; припинення правовідношення та інші.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Статтею 152 ЗК України встановлено способи захисту прав на земельні ділянки. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:
а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Відповідно до приписів ст. 140 Земельного кодексу України підставами припинення права власності на земельну ділянку є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.
Підстави припинення права користування земельною ділянкою визначені ст. 141 ЗК України, відповідно до якої визначено: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.
Як вбачається із зазначених правових норм, ЗК України не регулює питання припинення права колективної власності земельною ділянкою, у тому числі й у разі ліквідації власника земельної ділянки.
В той же час, Прикінцевими положеннями Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" визначено, що з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.
У державній власності залишаються: а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна державної власності; які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук; які належать до земель оборони; б) земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; в) землі зон відчуження та безумовного (обов'язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; г) усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу.
Державна реєстрація права держави чи територіальної громади на земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, здійснюється на підставі заяви органів, які згідно із статтею 122 Земельного кодексу України передають земельні ділянки у власність або у користування, до якої додається витяг з Державного земельного кадастру про відповідну земельну ділянку.
У разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються: у межах населених пунктів - сільськими, селищними, міськими радами; за межами населених пунктів - органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють розпорядження такими земельними ділянками.
З дня набрання чинності цим Законом землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими.
Отже, відповідно до наведених приписів Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими, а позивач не може зареєструвати за собою право власності на земельні ділянки та здійснити свої повноваження через наявність зареєстрованого права колективної власності юридичної особи, що ліквідована.
Згідно ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.
Відповідно до ч. 5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
За таких обставин суд приходить до висновку про обрання позивачем належного способу захисту своїх прав та інтересів шляхом скасування державного акту на право колективної власності на землю серії ХС № ХVІ-5-2 від 02.02.2000, що виданий Колективному пайовому сільськогосподарському підприємству ім. Леніна. Скасування державного акту припиняє його дію на майбутнє.
За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.
Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 152 ЗК України, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -
1. Позов задовольнити.
2. Скасувати державний акт на право колективної власності на землю серії ХС № ХVІ-5-2 від 02.02.2000, виданий Колективному пайовому сільськогосподарському підприємству ім. Леніна, с. Михайлівка Скадовського району Херсонської області відповідно до рішення № 65 Михайлівської сільської ради Скадовського району Херсонської області від 23.12.1993 року, зареєстрований 02 лютого 2000 року у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю.
Повне рішення складено та підписано 20.03.2017 року.
Суддя П.Д. Пригуза