Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "06" березня 2017 р. Справа № 906/1213/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - дов.№2 від 11.01.2017;

ОСОБА_2 - №1 від 15.02.2017;

від відповідача: ОСОБА_3 - дов.№4748/15/3 від 10.10.2016;

від третіх осіб:

1) Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області: не з'явився;

2) ТОВ "Виробничо-комерційне підприємство "Інтертрансстрой":

ОСОБА_4 - дов.б/н від 22.11.2016;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Інновація"

до Державної іпотечної установи

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1) Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області

2)ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Інтертрансстрой"

про звільнення з-під арешту майна

В судовому засіданні 22.02.2017, відповідно до ст.77 ГПК України, оголошувалась перерва до 06.03.2017.

ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Фінанс ОСОБА_6" звернулось з позовом до суду про звільнення з-під арешту, накладеного постановою Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області №51034613 від 06.05.2016 (номер запису про обтяження 14457949 від 11.05.2016 11:06:22) майна, що належить ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Інтертрансстрой" (11500, Житомирська область, м.Коростень, вул.Грушевського, 106А, ), а саме: об'єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: Житомирська обл., м.Коростень, вул. Маяковського, буд.111-А.

16.02.2017 через діловодну службу суду надійшла заява ТОВ "Фінанс ОСОБА_6" про заміну сторони правонаступником за вих.№222 від 16.02.2017 (вх.№02-44/147/17. У заяві позивач просить замінити ТОВ "Фінанс ОСОБА_6" на його правонаступника ТОВ "Фінансова компанія "Інновація" у зв'язку з укладенням між юридичними особами договору про відступлення права вимоги (факторингу) №95 від 10.02.2017.

Від ТОВ "Фінансова компанія "Інновація" 16.02.2017 через діловодну службу суду подано заяву за вих.№3 від 16.02.2017 (вх.№02-44/148/17), у якій заявник також просить замінити ТОВ "Фінанс ОСОБА_6" на його правонаступника ТОВ "Фінансова компанія "Інновація" у зв'язку з укладенням між юридичними особами договору про відступлення права вимоги (факторингу) №95 від 10.02.2017.

Ухвалою суду від 16.02.2017 продовжено строк розгляду спору та відкладено розгляд справи на 22.02.2017.

Ухвалою суду від 22.02.2017, керуючись ст.ст.25, 86 ГПК України, господарський суд задоволив заяви ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інновація" за вх.№02-44/148/17 та ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Фінанс ОСОБА_6" за вх.№02-44/147/17 про заміну сторони у справі правонаступником та ухвалив замінити ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Фінанс ОСОБА_6" (01133, м.Київ, вул.Кутузова, 18/7, оф.301, ідентифікаційний код 39440451) на його правонаступника - ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інновація" (01042, м.Київ, вул.Івана Кудрі,39, ідентифікаційний код 39409610). Копії ухвали суду від 22.02.2017 вручені присутнім в засіданні 22.02.2017 учасникам спору, про що останні підписались на примірнику ухвали в матеріалах справи; третій особі по справі - Коростенському міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, представник якої в засідання не з'явився, ухвала від 22.02.2017 про заміну сторони у справі направлена поштою.

22.02.2017 на електронну адресу суду від третьої особи у справі - Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області надійшло клопотання про розгляд даної справи без його участі, у зв'язку з неможливістю направити свого представника для участі в судовому засіданні. У клопотанні зазначено також, що по суті спору заявник покладається на рішення суду. На поштову адресу суду оригінальний примірник даного клопотання надійшов 02.03.2017 (а.с.216).

З урахуванням заявленого вказаною третьою особою клопотання суд визнав за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представника третьої особи Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Представники позивача в засіданні суду підтримали позовні вимоги, заявлені у справі, у повному обсязі. Посилаються на те, що про накладення арешту на спірне майно не було повідомлено іпотекодержателя на той час - ТОВ "Фінанс ОСОБА_6", а також, накладенням арешту порушені права позивача як іпотекодержателя нерухомого майна, оскільки перешкоджає реалізації позивачем своїх прав іпотекодержателя, зокрема, на звернення стягнення на вказане майно або продаж від свого імені. Тому просять звільнити з-під арешту спірне майно, що належить третій особі ТОВ "ВКП "Інтертрансстрой".

Представник відповідача підтримав доводи, викладені у відзиві на позов. Вважає, що ОСОБА_7 іпотечна установа не порушує прав та інтересів позивача, тому просить відмовити в позові до Державної іпотечної установи. Вважає, що спірні питання мають вирішуватись з державною виконавчою службою. Пояснив також, що зобов'язання, забезпечені іпотекою на майно, на яке накладено арешт, будуть виконуватись в порядку затвердженого реєстру вимог кредиторів до ТОВ "Виробничо-комерційне підприємство "Інтертрансстрой".

Представник третьої особи ТОВ "Виробничо-комерційне підприємство "Інтертрансстрой" надаючи пояснення зазначив, що не вважає порушеними права пріоритетності вимог позивача внаслідок накладення арешту, вказав, що оскільки кредитний договір не виконаний, підстав для зняття накладеного в межах виконання рішення у справі №906/1079/15 арешту не вбачається.

Представники позивача в засіданні пояснили також, що оскільки відповідач ОСОБА_7 іпотечна установа є зацікавленою особою щодо накладеного арешту (особливо у випадку його скасування, тобто, звільнення майна з-під арешту), саме ОСОБА_7 іпотечна установа має бути відповідачем в даній справі, по іншому право позивача не може бути захищене.

Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, керуючись приписами ст.77 ГПК України господарський суд оголосив перерву в судовому засіданні до 06.03.2017, про що учасники процесу повідомлені під розписку (а.с.211) та шляхом направлення ухвали поштою.

06.03.2017 через діловодну службу суду від представника Державної іпотечної установи надійшли додаткові пояснення (а.с.218-220), згідно з якими представник відповідача вважає, що позивач, звертаючись з позовом до суду із вказаною позовною заявою намагається змінити рішення суду, а тому вказана позовна заява про зняття арешту з майна не підлягає задоволенню.

Представники позивача після перерви подали на вимогу суду засвідчені копії додатків до договорів: додатку 1 до договору №1 про передачу активів і зобов'язань неплатоспроможного банку ПАТ "КБ "Промекономбанк" від 22.08.2014 "Реєстр договорів про здійснення активних операцій та договорів забезпечення" та додаток 1 до договору про відступлення права вимоги №13 від 27.08.2014 "Реєстр прав вимоги №1" (а.с.221-222).

В засіданні підтримали позов, просять його задоволити.

Представник відповідача проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 30.09.2013 між ПАТ "КБ "Промекономбанк" (як кредитором) та ТОВ "ВКП"Інтертрансстрой" (позичальник) укладено кредитний договір №04-2013/Ю про відкриття кредитної лінії (а.с.12-15).

На забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору між вказаними сторонами був укладений іпотечний договір від 30.09.2013 (а.с.16-19), за яким ТОВ "ВКП"Інтертрансстрой" передає в іпотеку ПАТ "КБ "Промекономбанк" об'єкт незавершеного будівництва, об'єкт житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: Житомирська обл., м.Коростень, вул. Маяковського 111-А, загальною площею 1009,2 кв.м та майно, яке стане власністю іпотекодавця в майбутньому, а саме квартири загальною площею 3340,34 кв.м, які розміщені на об'єкті незавершеного будівництва житлового призначення за адресою: Житомирська обл., м.Коростень, вул.Маяковського 111-А. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 4782.

При посвідченні договору іпотеки на предмет іпотеки була накладена заборона відчуження та внесений запис про обтяження іпотекою до Державного реєстру іпотек 30.09.2013 (а.с.19, на звороті).

22.08.2014 ПАТ "КБ "Промекономбанк" передало свої активи та зобов'язання ПАТ "Фідобанк" (а.с.193-197, 221) та відступило йому право вимоги за вказаним договором іпотеки (а.с.198-199, додаток, а.с.200-201).

В свою чергу ПАТ "Фідобанк" 27.08.2014 відступило право вимоги за іпотечним договором від 30.09.2013 на користь ТОВ "Грифон Капітал" (а.с.202-206, додаток, а.с.222-223, 207-210).

16.06.2015 на підставі договору факторингу №234 (а.с.20-21) та договору про відступлення прав за іпотечним договором, зареєстрованого в реєстрі за №913 (а.с.22), ТОВ "Грифон Капітал" відступило свої права вимоги за укладеними з ТОВ "ВКП"Інтертрансстрой" кредитним та іпотечним договорами ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Фінанс ОСОБА_6".

Про перехід до ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Фінанс ОСОБА_6" прав іпотекодержателя за договором іпотеки відповідно до вищевказаних договорів від 16.06.2015, щодо спірного нерухомого майна - об'єкту незавершеного будівництва за адресою Житомирська обл., м.Коростень, вул.Маяковського,буд.111-А свідчить Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки №394438819 від 22.06.2015 (а.с.23).

У відповідності до умов договору про відступлення права вимоги (факторингу) №95 від 10.02.2017 (а.с.162-163), до ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інновація" (фактор за договором) від ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Фінанс ОСОБА_6" (клієнт за договором) перейшло право вимоги, що виникло з договору про відкриття кредитної лінії №04-2013/Ю від 30.09.2013 та усіх додаткових угод до нього, що зафіксовано в акті приймання- передачі документації та прав до вказаного договору (а.с.164). Також, відповідно до договору від 10.02.2017 про відступлення прав за іпотечним договором (а.с.165) до ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інновація" (фактор за договором) від ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Фінанс ОСОБА_6" (клієнт за договором) перейшло права за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_8 Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області 30.09.2013, зареєстрованого в реєстрі за №4781, тобто, договору іпотеки, який визначено підставою позовних вимог, заявлених у даній справі. Вказані договори та приписи ст.25 25 ГПК України, стали підставою, згідно відповідних заяв ТОВ "Фінансова компанія "Інновація" за вх.№02-44/148/17 та ТОВ "Фінанс ОСОБА_6" за вх.№02-44/147/17, для заміни ухвалою суду вибувшого позивача ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Фінанс ОСОБА_6" його правонаступником - ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інновація".

Як вказує позивач, йому стало відомо про те, що заступником начальника Коростенського МР ВДВС ГТУЮ у Житомирській області ОСОБА_9 06.05.2016 було винесено постанову у виконавчому провадженні №51034613 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на все майно та заборону його відчуження будь-якого майна - ТОВ "ВКП "Інтертрансстрой", в т.ч. на нерухоме майно: об'єкт незавершеного будівництва, об'єкт житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: Житомирська обл., м.Коростень, вул.Маяковського 111-А, іпотекодержателем якого є позивач у даній справі.

Зі змісту постанови державного виконавця від 06.05.2016 ВП №51034613 вбачається, що арешт на зазначене майно був накладений під час примусового виконання наказу Господарського суду Житомирської області №906/1079/15 від 16.12.2015 з метою погашення заборгованості за кредитним договором №29/3 від 17.09.2013, укладеним між ПАТ "КБ "Промекономбанк" та ОСОБА_7 іпотечною установою (а.с.109-110).

При цьому, 22.06.2016 постановою Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції, виконавче провадження №51034613 закінчено в зв'язку з повним фактичним виконанням наказу №906/1079/15 від 16.12.2015 (а.с.112).

Слід зазначити, що за наведених обставин ТОВ "Фінанс ОСОБА_6" (якому на той час належали права іпотекодержателя на спірне майно) зверталось до адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області № 51034613 від 06.05.2016 в частині накладення арешту на об'єкт незавершеного будівництва, об'єкт житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: Житомирська обл., м.Коростень, вул. Маяковського 111-А, загальною площею 1009,2 кв.м та майно, яке стане власністю іпотекодавця в майбутньому, а саме квартир загальною площею 3340,34 кв.м, розміщені в об'єкті незавершеного будівництва житлового призначення за адресою: Житомирська обл., м.Коростень, вул.Маяковського 111-А, що належить боржнику-ТОВ "ВКП"Інтертрансстрой". Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 13.09.2016 у задоволенні вказаного позову відмовлено (а.с. 114-118). Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2016 у справі №806/998/16 постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 13.09.2016 залишено без змін (а.с. 119-123).

У відповідності до ч.3 ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Позов у даній справі про звільнення з-під арешту, накладеного постановою Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області №51034613 від 06.05.2016 (номер запису про обтяження 14457949 від 11.05.2016) майна, що належить ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Інтертрансстрой", а саме, об'єкту незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: Житомирська обл., м.Коростень, вул.Маяковського, буд.111-А, мотивований тим, що наявність постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на майно та заборону здійснювати відчуження майна (зокрема, спірного об'єкту незавершеного будівництва), унеможливлює для позивача скористатися своїми правами та задовольнити свої інтереси відповідно до Закону України "Про іпотеку". При цьому, позивач зазначав також, що нерухоме майно було передано в іпотеку 30.09.2013, а спірна постанова державного виконавця винесена 06.05.2016, тобто, після обтяження нерухомого майна іпотекою, чим порушено передбачене ч.7 ст.3 Закону України "Про іпотеку" пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог. Крім того, позивач послався на те, що його як іпотекодержателя не було повідомлено про накладення арешту на майно ТОВ "ВКП "Інтертрансстрой".

Розглядаючи питання обґрунтованості заявлених позовних вимог у справі, господарський суд приймає до уваги вищевикладені встановлені судом обставини справи, а також, наступне.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений в ст.16 Цивільного кодексу України.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на час виникнення підстави даного спору), іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно положень ч.6, ч.7 ст.3 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

За змістом ст.36 Закону України "Про іпотеку", сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі.

Згідно з ч.1 ст.37 Закону України "Про іпотеку", іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Положення статті 38 Закону України "Про іпотеку" передбачають право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця (ч.5 ст.38 вказаного Закону).

Договір іпотеки (а.с.16-19), права іпотекодавця за яким внаслідок відступлення прав вимоги здобув позивач, містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя в порядку, встановленому ст.ст.37,38 Закону України "Про іпотеку", за вибором іпотекодержателя (п.5.2 договору іпотеки), а отже, позивач володіє наданими йому законом та умовами договорів правами на задоволення своїх вимог за рахунок спірного майна, обтяженого іпотекою, на який накладено арешт.

Водночас, як уже зазначалось, арешт на спірне майно накладений державним виконавцем в межах виконавчого провадження на виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 15.09.2015 у справі №906/1079/15 (а.с.74-79). Вказаним судовим актом визнано недійсним договір іпотеки майнових прав на нерухоме майно №29/3.1-З, укладений 17.09.2013 між ОСОБА_7 іпотечною установою та ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційним підприємством "Інтертрансстрой".

Відповідно до п.5 ст.1057-1 ЦК України, визнаючи недійсним договір застави, який забезпечував виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором, суд за заявою кредитодавця накладає арешт на майно, яке було предметом застави. Такий арешт підлягає зняттю після виконання зобов'язання повернути кредитодавцю кошти за кредитним договором.

Вищий господарський суд України в Інформаційному листі від 27.12.2012 №01-06/1941/2012 "Про Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання господарських зобов'язань" вказав наступне: За змістом приписів статті 1057-1 ЦК України господарський суд зобов'язаний вирішувати питання щодо накладення арешту на майно у випадках, передбачених частинами другою і п'ятою цієї статті ЦК України. У зв'язку із зазначеними змінами Господарський кодекс України доповнено положенням, яке передбачає, що правові наслідки недійсності кредитного договору, а також недійсності договору застави, яким забезпечується виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, визначаються ЦК України. Дія Закону поширюється на кредитні договори та договори застави, укладені як до, так і після набрання ним чинності (пункт 4 у редакції інформаційного листа Вищого господарського суду України від 04.09.2013 р. № 01-06/1293/2013).

Керуючись приписами ч.5 ст.1057-1 ЦК України, з метою забезпечення дотримання прав та інтересів Державної іпотечної установи як кредитодавця, господарський суд рішенням у справі №906/1079/15 і наклав арешт на об'єкт незавершеного будівництва, який належить ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Інтерстрансстрой", а саме на нерухоме майно, за адресою: Житомирська область, м. Коростень, вул. Маяковського, 111-А, до погашення суми заборгованості за кредитним договором №29/3 від 17.09.2013, укладеним між ПАТ "Промекономбанк" та ОСОБА_7 іпотечною установою.

Постановами Рівненського апеляційного господарського суду від 01.12.2015 та Вищого господарського суду України від 23.03.2016 рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Факти, встановлені судами в господарській справі №906/1079/15 також є преюдиційними при вирішенні даного господарського спору відповідно до положень ст.35 ГПК України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на час накладення арешту на спірне майно), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

За змістом ч.1, ч.2 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, державний виконавець, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.5 ч.З ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно з ч.1 ст.57 Закону України "Про виконавче провадження", арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

У відповідності до ч.2 ст.57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Звернення стягнення на заставлене майно врегульовано статтею 54 вказаного Закону; відповідно до ч.1 цієї статті Закону, звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Нормою ч.8 ст.54 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку". Відповідно до ч.3 ст.54 Закону України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна (ч.4 ст.54 Закону України "Про виконавче провадження").

З наведених приписів вбачається, що чинним законодавством право державного виконавця на накладення арешту на майно боржника не обмежене перебуванням такого майна у іпотеці та не встановлено обов'язку державного виконавця при накладенні арешту на майно боржника здійснити перевірку відсутності обтяження зазначеного майна іпотекою. При цьому, на нього покладено обов'язок повідомлення заставодержателя про накладення арешту на майно, якщо йому відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі. Однак, відомостей і доказів про те, що державному виконавцю на час накладення арешту на майно боржника ТОВ "ВКП "Інтертрансстрой" шляхом винесення відповідної постанови було відомо про перебування спірного нерухомого майна в іпотеці, суду не надано. Також, суд зауважує, що накладення арешту на майно у виконавчому провадженні не є актом звернення стягнення на майно, а є дією спрямованою на забезпечення можливості звернення стягнення на майно у майбутньому.

При цьому, питання законності дій Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції стосовно накладення постановою № 51034613 від 06.05.2016 арешту на об'єкт незавершеного будівництва, об'єкт житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: Житомирська обл., м.Коростень, вул. Маяковського 111-А, загальною площею 1009,2 кв.м та майно, яке стане власністю іпотекодавця в майбутньому, а саме квартири загальною площею 3340,34 кв.м, розміщені в об'єкті незавершеного будівництва житлового призначення за адресою: Житомирська обл., м.Коростень, вул.Маяковського 111-А, вже були предметом розгляду в адміністративній справі №806/998/16, в межах якої встановлено, що вищевказані дії державного виконавця відповідають чинному законодавству.

Згідно ч.2 ст.50 Закону України "Про виконавче провадження", у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Як вже зазначалось, 22.06.2016 виконавче провадження №51034613, в межах якого накладено арешт на об'єкт незавершеного будівництва в м.Коростень, вул.Маяковського, 111-А, закінчено; в постанові про закінчення виконавче провадження №51034613, яка міститься в матеріалах справи, державним виконавцем про зняття арешту зі спірного майна зазначено не було (а.с. 112).

Так, як вказано судом вище, арешт на спірне нерухоме майно накладено рішенням у справі №906/1079/15 відповідно до ч.5 ст.1057-1 ЦК України, до погашення суми заборгованості за кредитним договором №29/3 від 17.09.2013, укладеним між ПАТ "Промекономбанк" та ОСОБА_7 іпотечною установою.

Зокрема, при розгляді справи №906/1079/15 господарським судом було встановлено, що за кредитним договором №29/3 від 17.09.2013, ОСОБА_7 іпотечна установа надала ПАТ "Промекономбанк" кредит в розмірі 7300000,00грн. За умовами договору іпотеки №29/3.1-З від 17.09.2013, ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Інтертрансстрой" виступило майновим поручителем за зобов'язаннями ПАТ "Промекономбанк" перед ОСОБА_7 іпотечною установою та надало в заставу об'єкт незавершеного будівництва, за адресою: Житомирська обл., м.Коростень, вул.Маяковського, 111-А. Іпотека є засобом забезпечення зобов'язання по кредитному договору.

Відповідно до п.5 ст.1057-1 ЦК України, визнаючи недійсним договір застави, який забезпечував виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором, суд за заявою кредитодавця накладає арешт на майно, яке було предметом застави. Такий арешт підлягає зняттю після виконання зобов'язання повернути кредитодавцю кошти за кредитним договором.

Як роз'яснено у п.3.12 Постанови Пленуму ВГС України №11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", У разі визнання недійсним кредитного договору, в якому виконання зобов'язання позичальника забезпечено заставою майна, а також у разі визнання недійсним договору застави, яким забезпечується виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, господарським судом застосовуються наслідки недійсності відповідного договору, передбачені статтею 1057-1 ЦК України, в тому числі у вигляді накладення арешту на майно, яке було предметом застави, за відповідною заявою кредитодавця; за змістом приписів статті 1057-1 ЦК України господарський суд зобов'язаний вирішувати питання щодо накладення арешту на майно у випадках, передбачених частинами другою і п'ятою цієї статті. При цьому не має значення, з яких причин (підстав) договір визнається недійсним.

Вищий господарський суд України в Інформаційному листі від 27.12.2012 №01-06/1941/2012 "Про Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання господарських зобов'язань" (із змінами) вказав, що зняття такого арешту може мати місце після виконання зобов'язання повернути кредитодавцю кошти за кредитним договором.

Проте, на час вирішення спору у даній справі суду не надано доказів виконання зобов'язань перед ОСОБА_7 іпотечною установою за кредитним договором №29/3 від 17.09.2013, а отже, наразі в суду відсутні передбачені чинним законодавством підстави для звільнення спірного майна з-під арешту, накладеного рішенням суду в господарській справі №906/1079/15 в порядку ст.1057-1 ЦК України.

Згідно зі ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем не було подано належних доказів на підтвердження обставин, що потребували доведення в межах заявленого у справі позову.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог. Відповідно до положень ст.49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 14.03.17

Суддя Шніт А.В.

віддрук.прим.:

1 - до справи

2 - ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Інновація" на адресу: 01042, м.Київ, вул.Івана Кудрі,39 рек. з пов.

3 - представнику ТОВ "ФК "Інновація" на електронну адресу

4 - Коростенському міськрайонному відділу ДВС рек. з пов.