РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2017Справа №910/24081/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна»

до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»

про стягнення 32696,96 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Карась В.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення виплаченого страхового відшкодування в сумі 32696,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 30.12.2015, по просп. Космонавта Комарова у м. Києві, внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля марки «МАН», д.н.з.НОМЕР_1, ОСОБА_2, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено автомобіль марки «Хюндай», д.н.з.НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3.

Позивач, відповідно до умов укладеного між ним (страховик) та власником автомобіля «Хюндай» - Товариством з обмеженою відповідальністю «Престо» (страхувальник) Договору добровільного страхування наземного транспорту №3000/290/008946 від 11.11.2015, виплатив власнику пошкодженого автомобіля «Хюндай», д.н.з.НОМЕР_2, страхове відшкодування в розмірі 33696,96 грн.

Оскільки на час скоєння ДТП цивільно-правову відповідальність власника автомобіля марки «МАН», д.н.з.НОМЕР_1, було застраховано у Приватному акціонерному товаристві «Українська транспортна страхова компанія», позивач, на підставі положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, просить стягнути з відповідача виплачене страхове відшкодування, в розмірі 32696,96 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, відзиву на позов не надіслав, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Суд зазначає про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням.

Враховуючи вищевикладене, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представників відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.11.2015 між Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Престо» (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №3000/290/008946, за умовами кого застраховано автомобіль марки «Хюндай», д.н.з.НОМЕР_2, зокрема, за страховим ризиком - ДТП.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи Довідки про дорожньо-транспортну пригоду №83960697, 30.12.2015, по просп. Космонавта Комарова у Солом'янському районі міста Києва сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «МАН», д.н.з.НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля марки «Хюндай», д.н.з.НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого пошкоджено вказані транспортні засоби.

Постановою Солом'янського районного суду міста Києва від 18.02.2016 у справі №760/1211/16-п ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач, на виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту №3000/290/008946 від 11.11.2015, на підставі страхових актів №19890/1 (42147/к/п) та №19890/2 (42147/к/п), визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки «Хюндай» в розмірі 32696,96 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №98231 від 08.02.2016 та №98730 від 16.02.2016.

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено на підставі Рахунку-фактури №БА-0000093 від 05.01.2016 та №БА-0001615 від 08.02.2016 СТО - Товариства з обмеженою відповідальністю «Богдан Авто», згідно з яким вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 35096,96 грн.

Крім того, на замовлення позивача, Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, як суб'єктом оціночної діяльності, проведено автотоварознавче дослідження з визначення розміру матеріальних збитків, завданих власнику пошкодженого автомобіля, результати якого викладено у звіті №40/01/16 від 28.03.2016.

Так, згідно з результатами дослідження, вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, складає 37129,84 грн., коефіцієнт фізичного зносу дорівнює - нулю.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні вказаного ДТП належним чином доведена доказами, наявними у матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «МАН», д.н.з.НОМЕР_1, застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська транспортна страхова компанія» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/3827229, чинного на момент ДТП (30.12.2015). Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 50000 грн., розмір франшизи - 1000 грн.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля марки «Хюндай», д.н.з.НОМЕР_2, збитки у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, в даному випадку, є відповідач.

Пунктом 36.4. ст. 36 Закону передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З огляду на викладене, до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту №3000/290/008946 від 11.11.2015, перейшло право вимоги, яке власник автомобіля марки «Хюндай», д.н.з.НОМЕР_2, мав до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 32696,96 грн. виплаченого страхового відшкодування.

Згідно зі ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування викладених у позові обставин або на підтвердження факту виплати страхового відшкодування.

Відповідно до положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33, 34, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 77; ідентифікаційний код 22945712) на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 9; ідентифікаційний код 20113829) страхове відшкодування в сумі 32696 (тридцять двi тисячi шістсот дев'яносто шість) грн. 96 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписаний 13.03.2017

Суддя Я.В. Маринченко