ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2017 року Справа № 34/5005/10374/2012

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. - (доповідача),

судді: Кузнецов В.О., Науменко І.М.

Секретар судового засідання Пінчук Є.С.

За участю представників сторін:

від ліквідатора: Шевчук Г.С., довіреність №б/н від 13.03.2017 р., представник;

від боржника: ОСОБА_2, нотаріально-посвідчена довіреність №1213 від 12.09.2016 р., представник;

інші учасники провадження не з'явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлені судом належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.2017 року у справі №34/5005/10374/2012

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАІН-ЮНІОН", м.Дніпропетровськ

до боржника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 м.Дніпропетровськ

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.2017 року у справі №34/5005/10374/2012 (суддя Примак С.А.) відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про припинення провадження по справі. Відкладено розгляд скарги ПАТ "УкрСиббанк" на дії ліквідатора від 06.08.13 р. №26-52-1660, ПАТ "УкрСиббанк" № 26-52-2138 від 18.11.13 р., розгляд звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу, розгляд заяви ТОВ "Кей-Колект" про заміну сторони на 14.02.2017.

Не погодившись із вказаною ухвалою, Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу від 30.01.17р., справу передати на розгляд господарському суду. Вважає, що оскаржувану ухвалу винесено з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Скаржником зазначено, що у господарського суду були відсутні підстави для відкладення розгляду звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу, оскільки їх розгляд в судовому засіданні не здійснювався, крім того вказане є затягуванням розгляду справи.

Також скаржником зазначено, що відмовляючи у задоволенні клопотання про припинення провадження по справі, місцевим судом було порушено приписи норм Закону про банкрутство та п.36 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №15 від 18.12.2009, а саме порядок процесуальних дій у випадку, коли у встановленому законодавством порядку виявлено безпідставність вимог кредитора, за заявою якого було порушено справу про банкрутство.

Від представника скаржника до апеляційного суду подано клопотання про припинення провадження по справі про банкрутство ФОП ОСОБА_4

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до частини 1 статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відмова суду у прийнятті позовних заяв, скарг, оформлених відповідно до процесуального закону, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист, що гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов'язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема, забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, що гарантує відновлення порушених прав та охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Така правова позиція висловлена Конституційним Судом України у рішенні від 11.12.2007 року №11-рп/2007 та від 27.01.2010 року №3-рп/2010.

Конституційний принцип забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, гарантує право на звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи касаційному порядку, яке має бути забезпечене, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження, про що роз'яснено Конституційним Судом України у рішенні від 25.04.2012 року №11-рп/2012.

З огляду на зазначені вище правові позиції Конституційного Суду України, колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутність у статті 106 ГПК України прямої вказівки на можливість оскарження в апеляційному порядку ухвали суду про відмову в припиненні провадження у справі про банкрутство в такому ж порядку, як і ухвали суду про припинення провадження у справі, може призвести до обмеження права на справедливий судовий розгляд справи про банкрутство, загрожує самій суті цього права та не узгоджується з принципом справедливості та основними засадами судочинства, визначеними у частині 3 статті 129 Конституції України, зокрема, рівністю всіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпеченням права апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що клопотання представника боржника про припинення провадження у справі задоволенню не підлягає.

У відзиві на апеляційну скаргу ліквідатор просить суд залишити оскаржувану ухвалу без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Також, ліквідатором зазначено, що вимоги кредитора заявлені на підставі невиконання наказу господарського суду Дніпропетровської області по справі №18/5005/3674/2012 від 11.06.11р. у розмірі 416649,60 грн., яка не сплачена. Вимоги кредитора є безспірними, у зв'язку з чим господарським судом прийнято постанову по справі від 25.12.12р. про визнання ФОП ОСОБА_4 банкрутом. Також ліквідатором зауважено, що боржником на протязі п'яти років ліквідаційної процедури постанова місцевого суду від 25.12.12р. не оскаржувалась.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ "УкрСиббанк" просить суд залишити оскаржувану ухвалу без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. ПАТ "УкрСиббанк" також зауважено, що звернення скаржника з клопотанням про припинення провадження по справі свідчить про умисне зловживання останнім своїми процесуальними правами, порушення норм ГПК України, прав та законних інтересів кредиторів.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність оскарженої ухвали нормам матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з урахуванням наступного.

З матеріалів справи вбачається, що провадження у справі про банкрутство Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 порушено 03.12.12 року за заявою кредитора відповідно до процедури, передбаченої статтею 47, 49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі -Закон).

Підставою для звернення до суду із заявою про порушення провадження у справі вказано те, що боржник має перед кредитором безспірну заборгованість за наказом господарського суду Дніпропетровської області по справі №18/5005/3674/2012 від 11.06.11р. у розмірі 416649,60 грн., яка не сплачена.

25.12.12 р. постановою господарського суду Дніпропетровської області, окрім іншого, Фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 - визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру у справі.

Справа про банкрутство ФОП ОСОБА_6 перебуває на стадії ліквідації.

23.12.16 р. ФОП ОСОБА_4 подала до господарського суду клопотання, в якому просить суд припинити провадження у справі про банкрутство №34/5005/10374/2012, порушеної щодо боржника ФОП СПД ОСОБА_4 на підставі постанови Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.12 р.

12.01.17 р. представником ФОП ОСОБА_4 подано до господарського суду уточнене клопотання про припинення провадження по справі, яке обгрунтоване тим, що справа про банкрутство ФОП ОСОБА_4 була порушена без достатніх правових підстав. Крім того, на думку ФОП ОСОБА_4, постанова від 25.12.12 р. винесена з порушенням ст. ст. 3-1, 14, 16, 25, 30, 47-49 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.2017 року у справі, окрім іншого, відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про припинення провадження по справі.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги щодо відповідності закону та обґрунтованості винесеної судом першої інстанції ухвали, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Згідно із пунктом 1-1 Прикінцевих та перехідних положень (Х розділ) Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон) (в редакції, що діє з 19.01.2013 року) положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Оскільки, провадження у даній справі було порушено 03.12.2012 року, то при розгляді справи судом застосовуються норми Закону в редакції, що діяла до 18.01.2013 року.

Відповідно до статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до статті 41 Закону відносини, пов'язані з банкрутством окремих категорій суб'єктів підприємницької діяльності регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, передбачених розділом VІ цього Закону.

Частиною 3 статті 6 Закону передбачено, що справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно складають не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону, безспірні вимоги кредиторів - це вимоги кредиторів визнані боржником, інші вимоги кредиторів, підтверджені виконавчими документами чи розрахунковими документами, за якими відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. Саме з цього моменту грошові вимоги переходять в категорію безспірних.

Дотримання вказаних умов (як спеціальних, так і загальних) є обов'язковим, відповідно до Закону, при зверненні із заявою про порушення справи про банкрутство громадянина - підприємця. Перевірка та оцінка на предмет підтвердження відповідних обставин належними доказами у справі, враховуючи особливості провадження у справі про банкрутство громадянина - підприємця на підставі статей 47, 48 Закону та відсутність підготовчого засідання у справі, як це передбачено нормами частини 4 статті 11 Закону, здійснюється у судовому засіданні, при вирішенні питання щодо визнання громадянина - підприємця банкрутом.

Статтею 1 Закону визначено, що неплатоспроможність - неспроможність суб'єкта підприємницької діяльності виконати після настання встановленого строку їх сплати грошові зобов'язання перед кредиторами, в тому числі по заробітній платі, а також виконати зобов'язання щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів) не інакше як через відновлення платоспроможності.

При цьому, незважаючи на те, що дана справа порушена за спеціальною процедурою банкрутства, для порушення справи про банкрутства судом повинні бути встановлені ознаки безспірності вимог ініціюючого кредитора.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі про банкрутство Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 порушено за заявою кредитора відповідно до процедури, передбаченої статтею 47, 49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Підставою для звернення до суду із заявою про порушення провадження у справі є те, що боржник має перед кредитором безспірну заборгованість за наказом господарського суду Дніпропетровської області по справі №18/5005/3674/2012 від 11.06.11р. у розмірі 416649,60 грн., яка не сплачена.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.12 р. встановлено, що кредитор має безспірну заборгованість, яка не сплачена та підтверджується відповідними документами, а тому наявні підстави визнання боржника банкрутом.

Вказана постанова господарського суду є чинною.

Статтею 40 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачені підстави для припинення провадження у справі про банкрутство, а саме:

1) боржник не включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України або до Реєстру суб'єктів підприємницької діяльності;

2) подано заяву про визнання банкрутом ліквідованої або реорганізованої (крім реорганізації у формі перетворення) юридичної особи;

3) у провадженні господарського суду є справа про банкрутство того ж боржника;

4) затверджено звіт керуючого санацією боржника в порядку, передбаченому цим Законом;

5) затверджено мирову угоду;

6) затверджено звіт ліквідатора в порядку, передбаченому статтею 32 цього Закону;

7) боржник виконав усі зобов'язання перед кредиторами;

8) кредитори не висунули вимог до боржника після порушення провадження у справі про банкрутство за заявою боржника.

Про припинення провадження у справі про банкрутство виноситься ухвала, яка може бути оскаржена у встановленому порядку.

Провадження у справах про банкрутство може бути припинено у випадках, передбачених пунктами 1, 2 та 5 частини першої цієї статті, на всіх стадіях провадження у справі про банкрутство, тобто як до, так і після визнання боржника банкрутом; у випадках, передбачених пунктами 3, 4, 7 і 8, - лише до визнання боржника банкрутом, а у випадку, передбаченому пунктом 6, - лише після визнання боржника банкрутом.

Наведений у ст. 40 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" перелік підстав для припинення провадження по справі є вичерпним.

Отже, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_4 про припинення провадження по справі.

Враховуючи викладене, ухвалу господарського суду винесено у відповідності до фактичних обставин справи та вимог чинного законодавства. Доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105,106 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.2017 року у справі №34/5005/10374/2012 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Постанова складена в повному обсязі 20.03.2017р.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя І.М. Науменко