ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2017 р. Справа №917/2048/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул.Старий Поділ, 5, м. Полтава, Полтавська область,36022) в особі Кременчуцької філії (39601, м. Кременчук, пр-т Свободи, 8)

до Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю", вул. Свіштовська, 4, м. Кременчук, Полтавська область,39600

про стягнення 339 541,03 грн.

Суддя Тимощенко О.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 дов. №10-73/2143 від 22.02.2016 року

від відповідача: відсутні

В судовому засіданні 14.03.2017 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату складення повного рішення.

Обставини справи: розглядається позовна заява про стягнення 339 541,03 грн. заборгованості за договором про постачання електричної енергії № 342 від 30.12.2009 року, в т.ч. пеня (зобов'язання по передоплаті) в сумі 265 984,20 грн., пеню (реактивна електроенергія) 21,12 грн. і 3% річних у сумі 1,90 грн. за несвоєчасне виконання зобов'язань по реактивної електроенергії та нарахування вартості перевитрат договірних 85 224,82 грн.

21.02.2017 року від позивача до суду надійшли додаткові пояснення по справі.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, хоча і був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання (повідомлення про вручення поштового відправлення в матеріалах справи). 21.02.2017 року від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Також в даній заяві відповідач вказує на те, що позивачем допущено помилку в розрахунку перевищення договірної величини електропотужності сума боргу за даними відповідача складає 82029,58 грн. Крім того, відповідач повідомив, що 13.02.2017 року проведено державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи відповідача - зміну найменування з Публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України).

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

В зв'язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи достатньо, господарський суд належним чином відповідача про дату, час і місце судового розгляду то справа розглядається без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

30.12.2009 року між Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" (постачальник електричної енергії, позивач) та Публічним акціонерним товариством "Кременчуцький завод технічного вуглецю" (споживач, відповідач) укладений договір про постачання електричної енергії. № 342 з додатками (арк. с. 10-19).

Відповідно до умов розділу 1 договору постачальник електричної енергії продає електричну енергію (як різновид товару) споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача приєднаною потужністю 18260 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ).

Згідно з п. 2.2 договору постачальник зобов'язувався постачати споживачу електроенергію, як різновид товару, в обсягах визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього договору (додаток "обсяги постачання (договірні величини) електричної енергії споживачу та субспоживачу").

Згідно з п. 2.3.3 договору відповідач зобов'язався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків "Порядок розрахунків" та "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії".

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов додатку № 2 договору, відповідач має дотримуватися затверджених договірних величин споживання електричної енергії та потужності, вказаних в додатку № 1 договору. Договірна величина електроспоживання та договірна величина електропотужності за грудень 2015 p., січень 2016 р., березень 2016 р., квітень 2016 p., червень 2016 р. чітко визначені у вказаному додатку і були порушені відповідачем, внаслідок чого допущені перевитрати договірних величин електроспоживання та електропотужності (різниця між плановими та фактично спожитими показниками ) на загальну суму на суму 85 224,82 гри. ( розрахунок арк. с. 21-22,155), що підлягає обов'язковій оплаті споживачем, як того вимагають умови договору , умови Правил користування електричною енергією та умови ст. 26 ОСОБА_2 України "Про електроенергетику ".

Також позивач вказує на те, що відповідачем порушуються договірні умови в частині своєчасного здійснення предоплати згідно додатку № 2 договору.

Відповідно до умов п. 2 додатку № 2 до вказаного договору, споживач до початку розрахункового періоду має здійснювати платіж на наступний розрахунковий період у сумі вартості 100% заявленого (договірного) обсягу споживання електричної енергії. Тоді як відповідно до п. 10 вказаного додатку, у разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених даним порядком, постачальник проводить споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується. На підставі ст. 230 Господарського кодексу України, ст. 549 Цивільного кодексу України, ОСОБА_2 України " Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань " та умов вказаного вище Договору за зобов'язаннями по предоплаті за активну електроенергію в грудні 2015, з січня по жовтень 2016 року позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 265 984,20 грн.

Крім того, згідно ст. 625 ЦК України, Додатку № 2 до Договору за прострочення виконання грошового зобов'язання по оплаті за перетоки реактивної електричної енергії позивач просить стягнути з відповідача суму пені в розмірі 21,12 грн., 3% річних у сумі 1,90 грн.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з ПАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» на користь ПАТ "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії суму заборгованість за несвоєчасне виконання зобов'язань на суму 339 541,03 грн., в т.ч. пеню (зобов'язання по предоплаті) в сумі 265 984,20 грн., пеню (реактивна електроенергія) 21,12 грн. і 3% річних у сумі 1,90 грн. за несвоєчасне виконання зобов'язань по оплаті за перетоки реактивної електроенергії та нарахування вартості перевитрат договірних величин в сумі 85 224,82 грн.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

На спірні правовідносини поширюються положення ОСОБА_2 України "Про електроенергетику", Правил користування електричною енергією (ПКЕЕ), затверджених Постановою НКРЕ України №28 від 31.07.1996 року ( зі змінами).

Статтею 26 ОСОБА_2 України "Про електроенергетику" та пунктами 1.3, 5.1 Правил встановлено, що постачання електричної енергії для забезпечення потреб можливо лише на підставі договору з енергопостачальником.

Правовідносини сторін у справі врегульовані договором про постачання електричної енергії № 342 від 30.12.2009 р.

Відповідно до ст. 275 Господарського кодексу України (ГК України) за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідно за ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт) управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до умов додатку № 2 договору відповідач має дотримуватися затверджених договірних величин споживання електричної енергії та потужності, вказаних в додатку № 1 договору. Договірна величина електроспоживання та потужності за грудень 2015 p., січень 2016 р., березень 2016 р., квітень 2016 p., червень 2016 р. визначені у вказаному додатку до договору, однак були порушені відповідачем, внаслідок чого допущені перевитрати договірних величин електроспоживання та електропотужності ( різниця між плановими та фактично спожитими показниками ) на загальну суму на суму 85 224,82 грн.

9 квітня 2002 р. постановою Кабінету Міністрів України N 475 затверджено Порядок постачання електричної енергії споживачам (далі - Порядок), згідно з яким проводиться регулювання постачання електричної енергії шляхом встановлення граничних величин її споживання.

Згідно п.10 Порядку граничні величини споживання електричної потужності для споживачів визначаються як частка від ділення величини середньодобового споживання електричної енергії в робочий день на 24 і на відповідні коефіцієнти заповнення останнього добового графіка навантаження у режимні дні замірів (у грудні - для місяців I та IV кварталів, у червні - для місяців II та III кварталів). Коефіцієнти заповнення для періодів контролю визначаються як частка від ділення величини середньодобового навантаження на величину максимального навантаження в період контролю ранкового та вечірнього максимуму навантаження енергосистеми. Величина середньодобового споживання електричної енергії в робочий день визначається на основі граничної величини її споживання, встановленої на місяць, та даних про електроспоживання у неробочі, вихідні та святкові дні. При розрахунках граничних величин споживання електричної потужності підприємствам, які працюють неповний робочий тиждень, кількість робочих днів визначається згідно з графіком роботи, наданим підприємством на розрахунковий місяць. Для цих підприємств гранична величина споживання електричної потужності розраховується та встановлюється окремо на дні, коли підприємство працює, та на дні, коли не працює. Для підприємств, які розраховуються за спожиту електричну енергію за тарифами, диференційованими за періодами часу, у повному обсязі, гранична величина споживання електричної потужності встановлюється на рівні, заявленому споживачем на розрахунковий період.

Пунктом 11 Порядку встановлено, що граничні величини споживання електричної енергії та потужності доводяться до споживачів як договірні величини у терміни, обумовлені договором між місцевою енергопостачальною організацією та споживачем. Повідомлення про ці величини є невід'ємною частиною договору. Обов'язковому погодженню з представництвом Держенергонагляду підлягають граничні величини споживання електричної енергії та потужності, розраховані для споживачів з максимальною дозволеною величиною споживання електричної потужності 750 кВт і більше та вибірково для інших споживачів, які впливають на режими електроспоживання у регіоні. За підсумками місяця гранична величина споживання електричної енергії для споживачів коригується до рівня фактично сплаченої за цей місяць величини її споживання. У разі коригування для споживачів граничної величини споживання електричної енергії здійснюється відповідне коригування граничної величини споживання електричної потужності. Скоригована гранична величина споживання електричної потужності дійсна з дня проведення коригування.

Так, відповідачем допущені перевитрати договірних величин електроспоживання:

- за січень 2016 року: Договірна величина ел.споживання: згідно Додатку №1 на 2016 рік - 2703000 кВтгод. Фактично спожиті кВтгод.-2726251 кВтгод. Різниця між плановими та фактично спожитими кВтгод є перевитрата, яка складає 23251 кВтгод. Середній тариф без ПДВ - 1,2424 грн.

23251 кВтгод х 1,2424 грн. = 28887,04 грн.

- за березень 2016 року: Договірна величина електроспоживання: згідно Додатку №1 на 2016 рік 2602000 кВтгод.

Згідно листа споживача № 01-07/527 від 22.03.16 проведено зменшення договірної величини електроспоживання на березень 2017 року до рівня-2152000 кВтгод.

Фактично спожиті кВтгод.- 2165849 кВтгод

Різниця між плановими та фактично спожитими кВтгод є перевитрата, яка складає 13849 кВтгод.

Відповідно до ст. 26 ОСОБА_2 України " Про електроенергетику " сплачується двократна вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Вартість 13849 кВтгод. нарахована в рахунку за відпущену електроенергію.

Отже, за березень 2016 р. відповідач повинен сплатити додатково однократну вартість різниці фактично спожитої і фактично оплаченої величини електроспоживання.

Середній тариф без ПДВ - 1,2425 грн.

13849 кВтгод х 1,2425 грн. = 17207,38 грн.

Всього нараховано за перевищення договірної величини електроспоживання - 46094,42 грн.

Крім того, відповідачем допущено перевитрати договірних величин електропотужності:

- за грудень 2015 року, сума становить 5849,28 грн.;

- за січень 2016 року, сума становить 3195,44 грн.;

- за квітень 2016 року, сума становить 27 080 грн.;

- за червень 2016 року, сума - 3005,88 грн.

(детальний розрахунок в мат. справи, арк. справи 179-180).

Всього нараховано за перевищення договірної величини ел.потужності - 39130,40 грн.

Отже, разом нараховано відповідачу за перевитрати договірних величин електроспоживання та електропотужності 85 224,82 грн. (46094,42 грн. + 39130,40 грн.)

Відповідачем дана обставина (факт перевитрати договірної величини) не заперечується та не спростовується.

Заперечення відповідача стосуються того, що позивачем допущено помилку в розрахунку перевищення договірної величини електропотужності сума боргу, за даними відповідача ця сума складає 82029,58 грн.

В судових засіданнях представник позивача пояснила суду, що в розрахунку, доданому до позовної заяви, позивачем допущено помилку ( не включено в розрахунок один місяць - січень 2016 року). При цьому у тексті позовної заяви та в її прохальній частині позивач просить суд стягнути з відповідача перевищення договірної величини електропотужності з урахуванням даного місяця (січень 2016 року). Повний розрахунок перевищення договірної величини електропотужності відповідачем додано до пояснень ( арк. справи 155).

Розрахунки перевитрат підтверджуються актами про обсяги спожитої електричної енергії, обсягами постачання договірної величини, відомостями по відповідачу, листами сторін про встановлення договірних величин, актами з контролю електропотужності, розподілом обсягів постачання ( арк. справи 163-170,172-178,181-201).

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 265 984,20 грн. за зобов'язаннями по передоплаті за активну електроенергію в грудні 2015 року та з січня по жовтень 2016 року.

Також згідно ст. 625 ЦК України, Додатку № 2 до Договору за прострочення виконання грошового зобов'язання по оплаті за перетоки реактивної електричної енергії позивач просить стягнути з відповідача суму пені в розмірі 21,12 грн., 3% річних у сумі 1,90 грн.

Детальний розрахунок пені та річних в мат. справи ( арк. справи 143-149).

Умовами договору (п. 2.3.3. Договору) встановлений обов'язок споживача, оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків «Порядок розрахунків» та «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».

У відповідності до п. 1 додатку № 2 «Порядок розрахунків» в редакції від 30. 12.2009 р. сторонами Договору узгоджено розрахунковий період з 0 годин 01 числа розрахункового місяця до 0 годин такого ж числа місяця наступного за розрахунковим. Пунктом п. 2. Додатку було встановлено наступний порядок оплати - споживач, до початку розрахункового періоду, здійснює платіж на наступний розрахунковий період у сумі вартості 100 % заявленого (договірного) обсягу споживання електричної енергії. Розмір суми платежу розраховується споживачем самостійно, як сума добутків визначених на наступний розрахунковий період рівнів тарифу відповідного класу та заявленого (договірного) обсягу споживання електричної енергії.

Таким чином, обов'язок відповідача в частині здійснення оплатити вартості електричної енергії виник відповідно до п. 2.3.3. Договору, Додатку № 2 до Договору в редакції від 30.12.2009 р. та Додатку № 2 в редакції від 18.04.2016 р. де визначено розмір і строки здійснення планових платежів.

Взяті на себе зобов'язання відповідач виконував неналежним чином, допустивши прострочення.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно повинно бути виконане у встановлений строк (термін).

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України).

Відповідальність споживача за невиконання зобов'язань з оплати електричної енергії встановлених Договором врегульована п. 4.2.1. Договору, п. 9. Додатку № 2 «Порядок розрахунків» від 30.12.2009 р. та п. 10. Додатку № 2 в редакції від 18.04.2016 р.

У відповідності до п. 4.2.1. Договору та п. 9. Додатку № 2 «Порядок розрахунків» - За внесення платежів, передбачених пунктом 2.3.3. цього Договору з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

У урахуванням фактичної оплати ( платіжні доручення в мат. справи) та періоду прострочення позивачем правомірно нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню (зобов'язання по предоплаті) в сумі 265 984,20 грн., пеню (реактивна електроенергія) в сумі 21,12 грн. та 3% річних у сумі 1,90 грн. за несвоєчасне виконання зобов'язань по оплаті за перетоки реактивної електроенергії.

Детальний розрахунок штрафних санкцій в мат. справи ( арк. справи 23-26,143-149) та перевірений судом за допомогою калькулятора "ЛІГА: ОСОБА_2 ", помилок при нарахуванні судом не виявлено.

Відповідач свого контррозрахунку на виконання вимог ухвали суду від 26.12.2016 року не надав.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Судовий збір відшкодовується позивачу за рахунок відповідача у відповідності до статті 49 ГПК України.

З матеріалів справи вбачається, що 13.02.2017 року проведено державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи відповідача - зміну найменування з Публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство.

Відповідно до роз'яснень пункту 1.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. N 18 господарським судам необхідно враховувати, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Зміна типу акціонерного товариства з приватного на публічне не є його реорганізацією (стаття 5 ОСОБА_2 України "Про акціонерні товариства"). Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів, порядок проведення якої викладено у статті 29 ОСОБА_2 України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців". У разі коли така зміна сталася у процесі вирішення спору господарським судом, про неї обов'язково зазначається в описовій частині рішення (при цьому у мотивувальній частині, за необхідності, також зазначається нове найменування учасника судового процесу - наприклад, у разі задоволення позову до нього) або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи.

Таким чином, суд зазначає про зміну найменування відповідача на Приватне акціонерне товариство "Кременчуцький завод технічного вуглецю".

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст.33,43,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. Замінити найменування відповідача на Приватне акціонерне товариство "Кременчуцький завод технічного вуглецю".

2. Позовні вимоги задовольнити.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю" (вул. Свиштовська, 4, м. Кременчук, Полтавська область,39600, ідентифікаційний код 00152299 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул.Старий Поділ, 5, м. Полтава, Полтавська область,36022, на р/р 1124 в ПФ ПРУ КБ "Приватбанк" м. Полтава, МФО 331401, ідентифікаційний код 25717118 ) в особі Кременчуцької філії (39601, м. Кременчук, пр-т Свободи, 8, ) пеню (зобов'язання по предоплаті) в сумі 265 984,20 грн., пеню (реактивна електроенергія) в сумі 21,12 грн., 3% річних у сумі 1,90 грн. за несвоєчасне виконання зобов'язань по оплаті за перетоки реактивної електроенергії, 85 224,82 грн. вартості перевитрат договірних величин.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю" (вул. Свиштовська, 4, м. Кременчук, Полтавська область,39600, ідентифікаційний код 00152299) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, Полтавська область,36022, ідентифікаційний код 25717118, на р/р 1124 в ПФ ПРУ КБ "Приватбанк" м. Полтава, МФО 331401) в особі Кременчуцької філії ( 39601, м. Кременчук, пр-т Свободи, 8 ) 5094 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати накази із набранням цим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 15.03.2017 року

Суддя Тимощенко О.М.