ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"15" березня 2017 р. Справа № 903/93/17

Суддя господарського суду Волинської області Бондарєв С.В., розглянувши матеріали по справі

за позовом Державного підприємства "Національні інформаційні системи"

до відповідача: Фермерського господарства "Аміла"

про стягнення 1 746,40грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1-дов. №70/08.2-06 від 06.01.2017р.

від відповідача: н/з

Суть спору: Позивач-Державне підприємство "Національні інформаційні системи" -звернувся до господарського суду з позовом до відповідача- Фермерського господарства "Аміла"-про стягнення 1 746,40грн., в т.ч. 1 500,00грн.- заборгованості за надані послуги згідно договору про надання послуг з підключення та забезпечення технічної підтримки користування Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та заяви вих.№141 від 29.09.2015р. про приєднання до цього договору, 48,70грн.-3% річних за період з 21.12.2015р. по 20.01.2017р. та 197,70грн.-суми індексу інфляції за період з грудня 2015 року по грудень 2016р. (включно) згідно ст. 625 ЦК України.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем, взятих на себе зобов'язань по оплаті послуг, у встановлені договором про надання послуг з підключення та забезпечення технічної підтримки користування Державним реєстром речових прав на нерухоме майно строки.

Ухвалою суду від 31.01.2017р. порушено провадження по справі та призначено її до розгляду на 21.02.2017р. на 10:00год.

10.02.2017р. через відділ документального забезпечення та контролю суду від позивача надійшов до суду супровідний лист №447/08.2-12 від 07.02.2017р. (вх.№01-54/1702/17), яким він до матеріалів справи долучив копію статуту Державного підприємства "Національні інформаційні системи" (нова редакція), який затверджений наказом Міністерства юстиції України 02.10.2015р. №1884/5 та зареєстрований 21.10.2015р. за №9054187.

Представник позивача в судовому засіданні 21.02.2017р. звернувся до суду з клопотанням б/н від 21.02.2017р. (вх.№01-54/2073/17), в якому просив суд відкласти розгляд справи, у зв'язку з тим, що від відповідача 20.02.2017р. надійшла пропозиція укласти мирову угоду та з метою надання сторонам можливості мирно врегулювати спір.

Відповідач в судове засідання 21.02.2017р. не з'явився, вимог суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду спору, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №415 від 07.02.2017р.

Ухвалою суду від 21.02.2017р. розгял справи відкладався згідно ст.77 ГПК України з метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин по справі, зважаючи на неявку відповідача в судове засідання, неподання ним витребуваних судом доказів та необхідність витребування додаткових доказів по справі.

28.02.2017р. через відділ документального забезпечення та контролю суду від представника позивача надійшла до суду заява б/н від 28.02.2017р. (вх.№01-73/11/17 від 28.02.2017р.) про затвердження мирової угоди від 20.02.2017р., підписана зі сторони позивача-Генеральним директором Державного підприємства "Національні інформаційні системи" ОСОБА_2, зі сторони відповідача-Керуючою ФГ "Аміла"-ОСОБА_3, в якій позивач просив суд, у зв'язку із добровільним врегулюванням спору у даній справі та укладенням між сторонами мирової угоди, затвердити умови мирової угоди та припинити провадження у справі відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 80 Господарсько-процесуального кодексу України.

Позивач просив суд затвердити мирову угоду наступного змісту:

"Мирова угода

м. Київ "20" лютого 2017р.

Державне підприємство "Національні інформаційні системи" в особі Генерального директора ОСОБА_2, що діє на підставі статуту (далі - сторона 1, позивач) та Фермерське господарство "Аміла" в особі ОСОБА_3, Керуючої Фермерським господарством "Аміла", яка діє на підставі довіреності від 24.02.2016 (далі - сторона 2, відповідач), що є сторонами по справі №903/93/17 за позовом Державного підприємства "Національні інформаційні системи" до Фермерського господарства "Аміла" про стягнення заборгованості за договором, інфляційних збитків та 3% річних від простроченої суми, в подальшому разом - сторони, домовились про укладення даної мирової угоди на нижченаведених умовах примирення:

1. Сторона 2 зобов'язується здійснити оплату суми боргу в розмірі 1 746,40 грн. (одна тисяча сімсот сорок шість гривень 40 коп.), з яких: 1 500,00 грн. - неоплачена сума боргу; 197,70 грн. - інфляційні збитки; 48,70 грн. - 3% річних від прострочення суми, шляхом перерахування коштів на р/р 7 (Банк AT "ОСОБА_4 Аваль", МФО 380805) позивача протягом п'яти робочих днів з дня затвердження даної мирової угоди судом.

2. Сторона 1 відмовляється від вимоги про відшкодування судових витрат за подання позову по справі № 903/93/17 за рахунок коштів сторони 2.

3. У випадку належного та повного виконання сторонами зазначених умов примирення, сторони вважатимуть всі спірні питання, які розглядались по справі № 903/93/17, врегульованими повністю і остаточно, і не будуть мати одна до одної або до третіх осіб претензій будь-якого характеру.

4. Сторони підтверджують, що всі викладені умови цієї мирової угоди, відповідають їх реальному волевиявленню та інтересам і породжують настання наслідків, зазначених у тексті цієї мирової угоди. Наслідки затвердження цієї мирової угоди сторонам відомі.

5. Сторони підтверджують, що особи, які підписали від імені сторін цю мирову угоду, мають всі необхідні повноваження на підписання цієї мирової угоди і не мають будь-яких застережень і/або обмежень зазначених повноважень і/або своєї правоздатності, і/або дієздатності.

6. Жодна із сторін не має права в односторонньому порядку розірвати мирову угоду або змінити її умови.

7. Сторони заявляють, що ні в процесі примирення, ні в процесі виконання вищевказаних умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, у тому числі держави.

8. Ця мирова угода набирає чинності з дня її затвердження Господарським судом Волинської області та діє до її повного виконання сторонами.

9. Дана мирова угода підписана у трьох примірниках, які мають однакову юридичну силу.".

28.02.2017р. через відділ документального забезпечення та контролю суду від представника позивача надійшла до суду заява б/н від 28.02.2017р. (вх.№01-88/23/17 від 28.02.2017р.), в якій він просив суд повернути позивачу, сплачений ним при поданні до суду позовної заяви, судовий збір в розмірі 1 600,00грн.

06.03.2017р. через відділ документального забезпечення та контролю суду від представника відповідача надійшла до суду заява б/н від 28.02.2017р. (вх.№01-73/12/17 від 06.03.2017р.), в якій він просив суд, у зв'язку із добровільним врегулюванням спору та підписанням сторонами мирової угоди, затвердити мирову угоду та припинити провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Долучив до матеріалів справи Виписку з ЄДР серії ААБ №725605, довіреність від 24.02.2016р., копії наказу №33 від 01.09.2009р., статуту ФГ "Аміла" (нова редакція).

В судовому засіданні 15.03.2017р. представник позивача, подану ним заяву про затвердження мирової угоди підтримав та просив суд затвердити дану мирову угоду та припинити провадження у справі.

Відповідач в судове засідання 15.03.2017р. не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду спору, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №343 від 06.03.2017р.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 29 вересня 2015 року Фермерське господарство "Аміла" звернулося до Державного підприємства "Національні інформаційні системи" з заявою вих.№141 про приєднання до договору надання послуг з підключення та забезпечення технічної підтримки користування Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, згідно з підпунктами 2.1.1.-2.1.2. пункту 2.1. якого предметом цього договору є: надання користувачу підприємством послуг з підключення до Державного реєстру прав шляхом надання доступу до програмного забезпечення сумісного з прграмним забезпеченням Державного реєстру прав з метою подання заяв про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно для їх попереднього розгляду органом державної реєстрації прав або розгляду особами, які відповідно до абзацу четвертого частини першої статті 9 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" наділені повноваженнями державного реєстратора прав на нерухоме майно з видачі та прийому документів у порядку, передбаченому чинним законодавством України. Здійснення організаційних заходів щодо надання користувачу/працівникам користувача логіну та паролю для доступу до Державного реєстру прав, у кількості, що зазначена у письмовому замовленні, що подається користувачем за формою, встановленою у додатку 2 до договору.

Розділом 4 договору обумовлено, що користувач сплачує послуги підприємства за підключення до програмного забезпечення сумісного з програмним забезпеченням Державного реєстру прав та за навчання роботі з програмним забезпечення сумісним з програмним забезпеченням Державного реєстру прав на підставі тарифів, наведених у Додатку №3 до цього договору. Оплата послуг підприємства за підключення до програмного забезпечення сумісного з програмним забезпеченням Державного реєстру прав здійснюється користувачем на підставі рахунку, протягом 5 календарних днів після отримання рахунку, але не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця, шляхом перерахування відповідної суми грошових коштів на поточний рахунок підприємства. Користувач зобов'язується приймати послуги підприємства, своєчасно та в повному обсязі оплачувати їх вартість за цим договором. Користувач зобов'язується підписувати та направляти на адресу підприємства один примірник акту наданих послуг підприємства протягом 3 днів з дня його отримання.

Згідно пункту 8.1. цього договору цей договір набирає чинності з дати прийняття філією підприємства заяви від користувача про приєднання до цього договору (заповненої належним чином, підписаної уповноваженою особою та з усіма передбаченими додатками) і діє протягом одного року. Якщо жодна із сторін не заявить про припинення дії цього договору за 30 днів до закінчення терміну його дії, то договір вважається продовженим на кожний наступний рік на таких самих умовах.

Згідно додатку №3 до договору встановлено тарифи на послуги підприємства з підключення до програмного забезпечення сумісного з прграмним забезпеченням Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та за навчання роботі з програмним забезпеченням, сумісним з програмним забезпеченням Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якої вартість послуги з підключення до програмного забезпечення сумісного з прграмним забезпеченням Державного реєстру речових прав на нерухоме майно становить 1 500,00грн. (в т.ч. ПДВ).

На виконання умов даного договору відповідач надав позивачу замовлення вих.№142 від 29.09.2015р., в якому просив здійснити організаційні заходи для надання співробітникам ФГ "Аміла", що зазначені в цьому замовленні, а саме бухгалтеру ОСОБА_5 особистих ідентифікаторів та паролів доступу для роботи з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, адміністратором якого є ДП "НАІС".

Дане замовлення підписане зі сторони ФГ "Аміла"-ОСОБА_3, в межах повноважень визначених довіреністю №140/1 від 29.09.2015р., та скріплено відтиском круглої печатки ФГ "Аміла".

На виконання умов вказаного договору позивач виконав зобовязання в повному обсязі, а відповідач у встановленому порядку прийняв послуги від виконавця на суму 1 500,00грн., що стверджується актом наданих послуг від 11.11.2015р., який підписано сторонами та скріплено відтиском їх круглої печатки.

02.06.2016р. позивач направив претензію вих.№135/03-15/16 на адресу відповідача про оплату заборгованості в сумі 1 627,50 грн., однак остання залишена без задоволення.

Відповідач взяті на себе, згідно договору надання послуг з підключення та забезпечення технічної підтримки користування Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та заяви вих.№141 від 29.09.2015р. про приєднання до цього договору зобов'язання в частині проведення розрахунків в повному обсязі не виконав, що і спричинило звернення позивача з позовом до суду.

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України, майнові права та майнові обовязки субєктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В даному випадку, відносини між сторонами носять договірний характер, укладений між ними договір надання послуг з підключення та забезпечення технічної підтримки користування Державним реєстром речових прав на нерухоме майно предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був, доказів в підтвердження протилежного суду не надано.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Укладений між сторонами договір надання послуг з підключення та забезпечення технічної підтримки користування Державним реєстром речових прав на нерухоме майно за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Згідно зі ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

У відповідності до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності із ст.ст.610, 611, ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, позовна вимога про стягнення з відповідача 1 500,00 грн. основної заборгованості підставна, стверджується заявою вих.№141 про приєднання до договору надання послуг з підключення та забезпечення технічної підтримки користування Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, договором надання послуг з підключення та забезпечення технічної підтримки користування Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, замовленням вих.№142 від 29.09.2015р., актом наданих послуг від 11.11.2015р., який підписано сторонами та скріплено відтиском їх круглої печатки та підлягає до задоволення в повному обємі.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про підставність позову в частині стягнення з відповідача 1 500,00грн. - заборгованості та необхідність його задоволення.

При цьому суд виходив з обставин повної підтвердженості предявлених позовних вимог в цій частині належними та допустимими доказами.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежів, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вищий господарський суд України у п.п. 1.3, 4.1 постанови пленуму від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначив, що статтю 625 ЦК України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", і ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з долученими до справи розрахунками, позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України було нараховано відповідачу 197,70грн. збитків, завданих інфляційними процесами (за період з грудня 2015 року по грудень 2016р. (включно)), а також 48,70грн.-3% річних за період з 21.12.2015р. по 20.01.2017р.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення сум інфляційних та процентів річних, перевіривши методику та періоди їх нарахування, суд вважає, що останні підставні, відповідають фактичним обставинам справи.

Разом з тим, сторони подали суду на затвердження мирову угоду від 20.02.2017р.

Судом, в порядку ст.78 ГПК України, перевірено повноваження осіб, що підписали мирову угоду від 20.02.2017р. Мирова угода підписана зі сторони позивача Генеральним директором Державного підприємства "Національні інформаційні системи" ОСОБА_2, зі сторони відповідача-Керуючою Фермерським господарством "Аміла"-ОСОБА_3, в межах повноважень, визначених довіреністю від 24.02.2016р. та роз'яснено сторонам процесуальні наслідки припинення провадження у справі.

Згідно пункту 7 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо: сторони уклали мирову угоду і вона затверджена господарським судом.

При цьому, судом було також враховано вказівки Пленуму Вищого господарського суду України, викладені з цього приводу у його постанові №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (із наступними змінами) пунктом 3.19 котрої визначено, що одним із способів вирішення господарського спору є мирова угода сторін, яка може стосуватися лише прав і обовязків сторін щодо предмета позову. Мирова угода підписується особами, уповноваженими представляти сторони в господарському суді. Умови мирової угоди мають бути викладені чітко й недвозначно з тим, щоб не виникало неясності і спорів з приводу її змісту під час виконання. Суддя має розяснити сторонам процесуальні наслідки припинення провадження зі справи, зазначивши про це в ухвалі. В ухвалі про затвердження мирової угоди у резолютивній частині докладно й чітко викладаються її умови і зазначається про припинення провадження у справі, а також вирішуються питання, повязані з судовими витратами у справі. Затвердження судом мирової угоди з одночасним припиненням провадження у справі є одноактною (нерозривною) процесуальною дією і не може розглядатися як два самостійних акти окремо щодо затвердження мирової угоди і щодо припинення провадження. Умови мирової угоди повинні безпосередньо стосуватися предмета позову, що виключає зазначення в ній дій, коштів чи майна, які не відносяться до цього предмета.

У зв'язку з цим, провадження у справі № 903/93/17 в частині стягнення 1 746,40грн. на підставі п.7 ч.1 ст.80 ГПК України підлягає припиненню.

Як визначено ч.2 ст.80 ГПК України у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Згідно п.5 ч.1 ст.7 ЗУ "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.7 ч.1 ст.80ГПК України, та клопотання представника позивача, судовий збір, сплачений на підставі платіжного доручення №120 від 19.01.2017р. підлягає поверненню в розмірі 1 600,00грн.

Відповідно до положень п. 2.6.12. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013р. №28, ухвала про повернення судового збору підписується у двох примірниках та засвідчується гербовою печаткою суду, а у випадку викладення більш ніж на одному аркуші - нумерується та прошивається. Один примірник ухвали направляється заявнику супровідним листом.

Враховуючи, що мирова угода підписана повноважними особами, не суперечить законодавству, судом не встановлено порушення прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб, сторонам розяснено процесуальні наслідки припинення провадження зі справи, тому господарський суд, вважає за можливе її затвердити та керуючись ст.ст. 22, 78, п. 7 ч. 1 ст.80, ст.ст. 86, 89 ГПК України, -

ухвалив:

1. Затвердити мирову угоду від 20.02.2017р., укладену між Державним підприємством "Національні інформаційні системи" (м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 4, код 39787008) та Фермерським господарством "Аміла" (Волинська обл., Турійський район, с. Радовичі, вул. Механізаторів, 33, код 30958957) про наступне:

"Мирова угода

м. Київ "20 лютого 2017р."

Державне підприємство "Національні інформаційні системи" в особі Генерального директора ОСОБА_2, що діє на підставі статуту (далі - сторона 1, позивач) та Фермерське господарство "Аміла" в особі ОСОБА_3, Керуючої Фермерським господарством "Аміла", яка діє на підставі довіреності від 24.02.2016 (далі - сторона 2, відповідач), що є сторонами по справі №903/93/17 за позовом Державного підприємства "Національні інформаційні системи" до Фермерського господарства "Аміла" про стягнення заборгованості за договором, інфляційних збитків та 3% річних від простроченої суми, в подальшому разом - сторони, домовились про укладення даної мирової угоди на нижченаведених умовах примирення:

1. Сторона 2 зобов'язується здійснити оплату суми боргу в розмірі 1 746,40 грн. (одна тисяча сімсот сорок шість гривень 40 коп.), з яких: 1 500,00 грн. - неоплачена сума боргу; 197,70 грн. - інфляційні збитки; 48,70 грн. - 3% річних від прострочення суми, шляхом перерахування коштів на р/р 7 (Банк AT "ОСОБА_4 Аваль", МФО 380805) позивача протягом п'яти робочих днів з дня затвердження даної мирової угоди судом.

2. Сторона 1 відмовляється від вимоги про відшкодування судових витрат за подання позову по справі № 903/93/17 за рахунок коштів сторони 2.

3. У випадку належного та повного виконання сторонами зазначених умов примирення, сторони вважатимуть всі спірні питання, які розглядались по справі № 903/93/17, врегульованими повністю і остаточно, і не будуть мати одна до одної або до третіх осіб претензій будь-якого характеру.

4. Сторони підтверджують, що всі викладені умови цієї мирової угоди, відповідають їх реальному волевиявленню та інтересам і породжують настання наслідків, зазначених у тексті цієї мирової угоди. Наслідки затвердження цієї мирової угоди сторонам відомі.

5. Сторони підтверджують, що особи, які підписали від імені сторін цю мирову угоду, мають всі необхідні повноваження на підписання цієї мирової угоди і не мають будь-яких застережень і/або обмежень зазначених повноважень і/або своєї правоздатності, і/або дієздатності.

6. Жодна із сторін не має права в односторонньому порядку розірвати мирову угоду або змінити її умови.

7. Сторони заявляють, що ні в процесі примирення, ні в процесі виконання вищевказаних умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, у тому числі держави.

8. Ця мирова угода набирає чинності з дня її затвердження Господарським судом Волинської області та діє до її повного виконання сторонами.

9. Дана мирова угода підписана у трьох примірниках, які мають однакову юридичну силу.".

2. Провадження у справі припинити.

3. Ухвала господарського суду є виконавчим документом та набирає законної сили з дня її винесення судом, тобто з 15 березня 2017 року та дійсна для предявлення до примусового виконання органами Державної виконавчої служби України до 16 березня 2020 року.

Стягувачем за даною ухвалою є Державне підприємство "Національні інформаційні системи" (м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 4, код 39787008).

Боржником за даною ухвалою є Фермерське господарство "Аміла" (Волинська обл., Турійський район, с. Радовичі, вул. Механізаторів, 33, код 30958957)

4. Повернути з Державного бюджету України Державному підприємству "Національні інформаційні системи" (м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 4, код 39787008) 1 600,00грн. судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення №120 від 19.01.2017р. (оригінал платіжного доручення №120 від 19.01.2017р. на суму 1 600,00грн. знаходиться в матеріалах справи).

Суддя С. В. Бондарєв