Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" березня 2017 р. Справа № 906/468/15.

Господарський суд Житомирської області у складі:

Судді: Гансецького В.П.

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м.Київ)

До: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" (м.Коростишів Житомирської області)

про стягнення 469937,28 грн.

(заява про розстрочку виконання рішення суду)

Присутні:

від стягувача: не з'явився

від боржника (заявника): ОСОБА_1, дов. від 28.12.16р. № 204/5

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 21.04.15р. стягнуто з ПАТ по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 313300,36 грн. боргу за отриманий природний газ згідно договору № 26-17/12-ТКЕ (Б) від 31.07.12р., 23232,11 грн. пені, 21931,03 грн. штрафу, 19874,76 грн. 3% річних, 91599,04 грн. інфляційних нарахувань та 9398,75 грн. судового збору.

На виконання рішення суду видано наказ № 906/468/15 від 07.05.15р.

02.03.17р. до суду надійшла заява боржника від 01.03.17р. № 33/4 про розстрочку виконання зазначеного рішення суду на 72 місяці, починаючи з квітня 2017 року по березень 2023 року.

В обґрунтування поданої заяви боржник зазначив, що на виконання рішення господарського суду Житомирської області від 21.04.15р. ним було сплачено 1819178,76 грн. та, що залишається несплаченою заборгованість перед стягувачем згідно даного рішення в сумі 166035,69 грн.

Боржник вказав, що Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" на час проходження опалювального сезону 2016-2017 років, знаходиться у кризовому стані. Однією з основних причин стало накладення арешту державною виконавчою службою в рамках зведеного виконавчого провадження на рахунки боржника та, що такі дії унеможливлюють ведення господарської діяльності, обмежують в конституційному праві працівників на оплату праці та ставлять під сумнів можливість виконати партнерські зобов'язання, тощо.

Боржник зазначив, що він є єдиним підприємством, що забезпечує розподіл природного газу для споживачів м.Коростишева та Коростишівського району газу на підставі виданої НКРЕКП ліцензії на розподіл природного газу № 642464 від 26.03.15р. та не має інших джерел прибутку, крім дольового відщеплення за надані послуги з транспортування газу (розподілу), що здійснюються відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.15р. № 792 "Про забезпечення проведення розрахунків за спожитий природний газ ".

Також вказав, що ним було подано до НКРЕКП для затвердження інвестиційну програму, яка фінансується за рахунок амортизаційних відрахувань, частини прибутку та інших джерел і розділена на розділи: "Розподільчі газопроводи", "Споруди на розподільчих газопроводах" та інші та, що одночасне стягнення усієї суми боргу на виконання рішення суду у справі суттєво погіршить фінансове становище боржника та може призвести до невиконання Плану розвитку, що відповідно, поставить під загрозу газорозподільну систему району в цілому, оскільки основною метою діяльності боржника є постійне поточне забезпечення технічного нагляду за складовими газорозподільної системи, що є необхідною умовою для забезпечення надійного та безперебійного газопостачання.

Боржник зауважив, що катастрофічне зниження тарифної виручки протягом 2016 року призвело до дестабілізації фінансового та виробничого становища підприємства та, що відсутність грошових надходжень гальмує виконання в повному обсязі підприємством своєї виробничої програми, що максимально спрямована на оновлення й підтримання газорозподільних мереж з однієї сторони, збереження трудового потенціалу підприємства з іншої та оплати всіх необхідних податкових зобов'язань.

Крім того, боржник зазначив, що, задаючись ціллю стабілізації своєї господарської діяльності, він звертався з цією проблемою до компетентних органів, в тому числі і до Регулятора (НКРЕКП), з проханням врахувати у структурі діючого тарифу на розподіл природного газу обсяг ВТВ, який був затверджений наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 13.10.16р. № 655 "Про внесення змін до розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат газорозподільних підприємств (операторів газорозподільних систем) на 2016 рік", що становить 1285,0 тис. куб.м. проти 110,00 тис. куб.м., які затверджені на даний момент у тарифі для підприємства, але наданий нами лист від 17.10.16р. № 166/5 та розрахунок тарифу відповідно до методики від 08.11.16р. № 177/1 не були НКРЕКП розглянуті. Дану проблему боржник неодноразово підіймав перед НКРЕКП, як у вигляді листування, так і під час зустрічей з посадовими особами Регулятора. На численні усні запити НКРЕКП боржником надавалися матеріали, які стосувалися врахування затвердженого розміру ВТВ у структурі тарифу на розподіл природного газу, але підняте боржником питання не було взяте до уваги - необхідних коштів для покриття фактичних об'ємів ВТВ в структуру тарифу на розподіл природного газу не було закладено.

Також боржник зазначив про відсутність у структурі тарифу ПАТ "Коростишівгаз" необхідних коштів на виконання рішення суду.

На думку боржника, динаміка показників його фінансового стану за 2015 - 2016 роки свідчить про усталену тенденцію збитковості господарської діяльності: за 2015 рік збиток становив 7191 тис. грн., а за 2016 рік - 9288 тис. грн.

Боржник вважає, що вилучення з його господарського обороту грошових коштів може позбавити можливості здійснення робіт по забезпеченню безаварійного та безперебійного газопостачання, підтримці газорозподільної мережі у працездатному стані, позбавити можливості виплати заробітної плати та обов'язкових платежів до бюджету, а також може призвести до повної зупинки підприємства, і як наслідок - забезпечення споживачів природним газом в опалювальний період та неможливістю розраховуватися за поточні зобов'язання перед ПАТ "Укртрансгаз" та іншими партнерами.

Боржником в підтвердження обґрунтувань до даної заяви про розстрочку виконання рішення суду подано, зокрема, копії: постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 17.06.16р. (а.с.81), постанови про арешт коштів боржника від 15.09.16р. (а.с.82-84), консолідованого балансу (звіту про фінансовий стан) на 31.12.15р. (а.с.95,96), консолідованого балансу (звіту про фінансовий стан) на 31.12.16р. (а.с.97,98).

Представник боржника в судовому засіданні заяву про надання розстрочки виконання рішення суду підтримав.

Стягувач у письмових "запереченнях" від 09.03.17р. № 1415-262В проти заяви боржника заперечив, просив відмовити у її задоволенні (а.с.104,105).

Стягувач вважає, що надання розстрочки виконання рішення суду у даній справі призведе до порушення його майнових інтересів внаслідок тривалого перенесення терміну виконання зобов'язання боржником.

Також зазначив, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України" як державне підприємство є об'єктом, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави та, що для безперервного постачання газу споживачам, стягувач повинен постійно проводити розрахунки за отриманий газ з іноземними постачальниками природного газу, що нерозривно пов'язано з оплатою вартості газу вітчизняними споживачами на її користь. При цьому зауважив, що несплата боргів перед іноземними постачальниками газу може потягнути за собою взагалі зупинення постачання природного газу на територію України, що майже і сталося 01.01.06р., відбулось 01.01.09р. та 16.06.14р.

Внаслідок недоотримання та несвоєчасного проведення розрахунків за спожитий природний газ стягувач змушений залучати комерційні кредити за ринковими відсотковими ставками, що складають 20-24% річних.

Стягувач зауважив, що згідно балансу (Звіту про фінансовий стан) на 30.06.16р. розмір довгострокових кредитів банків стягувача (код рядка балансу 1510) складає 29155650 тис. грн., при цьому загальний обсяг залучених стягувачем кредитних ресурсів станом на 01.06.16р. становить майже 60 млрд. грн., з яких до кінця 2016 року підлягають погашенню майже 19 млрд. грн. (а.с.106).

Стягувач зазначив, що єдиним джерелом часткової компенсації понесених ним втрат є стягнення з боржників, передбачених законами України та умовами договорів всіх можливих штрафних санкцій, а також 3% річних та інфляційних втрат та, що Бюджетом України та фінансовим планом стягувача не передбачені фінансові можливості для кредитування своїх контрагентів.

Крім того, стягувач вказав, що він має велику кредиторську заборгованість перед своїми контрагентами, розмір якої станом на 30.06.16р. становив 36904521 тис. грн. (код рядка балансу 1615), що тягне за собою позови до стягувача, і як наслідок додаткове фінансове навантаження у вигляді стягнення з нього штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат.

Також стягувач зазначив, що він не має фінансової можливості розстрочувати, або відстрочувати виконання зобов'язань своїх контрагентів, оскільки його фінансовий стан є досить важким.

Заявою від 10.03.17р. стягувач зазначив, що у нього відсутня можливість направити в судове засідання свого уповноваженого представника; що з заявою боржника не погоджується, вважає, що звернення боржника та обставини, на які він посилається є лише способом для затягування виконання рішення суду (а.с.103).

Заслухавши представника боржника, дослідивши матеріали справи, господарський суд дійшов висновку, що заява боржника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.121 ГПК України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Як видно з ст.121 ГПК України, задоволення заяви про розстрочку виконання рішення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Відповідно до пп.7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.12р. № 9, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом... Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, виходячи із наведеного, законодавець у будь-якому випадку пов'язує розстрочку виконання судового рішення з об'єктивними та непереборними обставинами, тобто виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Наведені боржником підстави для розстрочки виконання судового рішення, зокрема, важке фінансове становище не є тією виключною обставиною, яка давала б підстави для розстрочення виконання судового рішення, оскільки кожна із сторін господарських зобов'язань приймає на себе відповідні ризики можливого погіршення економічної ситуації та фінансового становища свого підприємства, підприємств своїх контрагентів та країни в цілому. Зазначені боржником в заяві явища становлять один із можливих ризиків підприємницької діяльності і не є незвичайною і не прогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки та носять загальний характер і у повній мірі стосуються обох сторін господарського зобов'язання.

Тобто, в даному випадку, відсутні виняткові обставини, які б мали своїм наслідком розстрочення виконання судового рішення.

Крім того, судом враховується позиція стягувача, оскільки невиконання протягом тривалого часу рішення суду порушує його матеріальні інтереси і може призвести до негативних наслідків для нього.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що боржником не подано доказів винятковості, викладених у його заяві, обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, оскільки зазначені в заяві боржника обставини не є винятковими та такими, що перешкоджають виконанню рішення суду від 21.04.15р., яке набрало законної сили.

У зв'язку з цим суд відмовляє у задоволенні заяви боржника про розстрочку виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 121 ГПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви боржника - Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" від 01.03.17р. № 33/4 про надання розстрочки виконання рішення суду від 21.04.15р. у справі № 906/468/15 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Суддя ОСОБА_2

Друк: 3 прим.:

1 - у справу,

2,3 - сторонам (рек. з повід. про вруч.).