номер провадження справи 35/17/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2017 Справа № 908/168/17

Суддя господарського суду Запорізької області Топчій О.А.

при секретарі Осоцькому Д.І.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 65 від 29.12.2016р.

від 1-го відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 56/01/01-10 від 16.12.2016р.

від 2-го відповідача: ОСОБА_3, довіреність № 12 від 15.02.2017р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЕДЕЛЬВЕЙС, ЛТД, м. Запоріжжя

до 1-го відповідача: Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, м. Запоріжжя

до 2-го відповідача: Комунального закладу Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6, м. Запоріжжя

про визнання права на укладення договору оренди та зобовязання надіслати протокол розбіжностей до договору оренди

ВСТАНОВИВ:

27.01.2017р. до господарського суду Запорізької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю ЕДЕЛЬВЕЙС, ЛТД з позовом до Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради та Комунального закладу Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6 про визнання права на укладення договору оренди нежитлового приміщення строком на 5 років та зобовязання надіслати протокол розбіжностей до договору оренди.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що відповідно до умов договору оренди нежитлового приміщення № 858 від 25.09.2001р. (надалі договір оренди), укладеного між позивачем управлінням комунальної власності міської ради (орендодавець) та комунальною установою Міська поліклініка ім. 8 Березня (балансоутримувач), позивачу передано в строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 31,8 кв. м., розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, 21, строком на 5 років.

Додатковими угодами від 22.07.2011р. та 09.01.2014р. до договору оренди були внесені зміни в частині заміни сторін договору оренди, а саме: орендодавця на департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, балансоутримувача на комунальний заклад Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6.

Додатковою угодою до договору оренди від 15.02.2012р. змінений предмет договору в частині передачі в строкове платне користування нежитлового приміщення: в оренду передається приміщення №№ 60-62 по вул. Чумаченка, 21, загальною площею 29,4 кв.м. (надалі не житлове приміщення).

Господарським судом Запорізької області рішенням від 26.04.2012р. у справі № 5009/763/12 за позовом комунальної установи Міська поліклініка ім. 8 Березня до ТОВ ЕДЕЛЬВЕЙС, ЛТД, за участю третьої особи Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради про виселення із нежитлового приміщення встановлено, що договір оренди був пролонгованим до 25.09.2016р.

Рішення господарського суду Запорізької області у справі № 5009/763/12 залишено без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25.07.2012р.

До прийняття вищезазначеного рішення суду, відповідач 1 листом № 3333/01-12/3256,3283 від 17.10.2011 повідомив позивача про продовження договору оренди до 25.09.2016р.

20.07.2016р. позивач звернувся до першого заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради з листом № 23, в якому просив продовжити термін дії договору оренди на той самий строк та на тих самих умовах.

Відповідач 2 листом № 263/01-12 від 28.07.2016р. відповів позивачу, що продовжити передачу нежилого приміщення в оренду лікувальний заклад не має можливості за відсутності площ для повноцінного функціонування та надання своєчасної та кваліфікованої медичної допомоги мешканцям Комунарського району.

31.08.2016р. відповідач 2 листом № 3709/01/01-07 повідомив позивача, що з метою розгляду питання про продовження договору оренди у відповідності до вимог чинного законодавства, в ході роботи зясовано, що подальше користування орендарем нежитлового приміщення не погоджено департаментом охорони здоровя Запорізької міської ради.

Позивач вказує, що відповідач 2 необґрунтовано зазначає, що позивачем порушуються умови п. 3.3 договору оренди, а саме: як свідчать акти взаємних розрахунків та лист відповідача 2 від 30.08.2016р. № 290/01-12, за період з 01.01.2014р. по 31.07.2016р. орендна плата перераховується орендарем із порушенням строків її внесення, встановлених договором оренди.

На підставі вищезазначеного відповідач 1 повідомив позивача про не продовження договору оренди.

Лист відповідача 1 № 3709/01/01-07 датований 31.08.2016р. Таким чином, відповідач 1 порушив тримісячний термін, що встановлений ч. 3 ст. 17 Закону України Про оренду державного та комунального майна для повідомлення орендаря про те, що орендоване майно необхідне для потреб його власника.

09.01.2014р. між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода до договору оренди, пункт 2.2 якої передбачає, що відповідач 2 як балансоутримувач має право надавати Орендодавцю та Орендарю свої заперечення проти продовження строку дії цього договору на новий строк у випадку порушення орендарем взятих на себе зобовязань, протягом попереднього строку дії цього договору.

Відповідач 2 підтверджує продовження орендних відносин з позивачем, про що свідчить підписаний сторонами договору оренди акт № 6 прийому-здачі наданих послуг, згідно з яким відповідачем 2, як виконавцем, згідно рахунку № 6 від 11.11.2016р. були надані послуги: оренда за жовтень та грудень 2016р.; земельний податок.

Надані відповідачами послуги були сплачені позивачем платіжним дорученням № 1997 від 18.11.2016р.

29.12.2016р. позивач звернувся до відповідача 1 з листом № 67, в якому запропонував у двадцятиденний строк розглянути проект договору оренди нежитлового приміщення, який відповідає вимогам типового договору оренди, затвердженого наказом департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради від 23.07.2012р. № 271 зі змінами від 10.01.2013р. № 06р. та у випадку незгоди з умовами договору направити протокол розбіжностей.

Розглянувши лист позивача № 67 від 29.12.2016р., відповідач 1 повернув позивачу не підписаний проект договору оренди та зазначив, що позивач втратив переважне право на укладання договору оренди на новий термін та зазначив, що після повернення не житлового приміщення за актом прийму-передачі, позивач може звернутись до відповідача 1 із заявою щодо передачі в оренду комунального майна, та питання буде розглядатися орендодавцем на загальних підставах.

Позивач вважає, що відповідач 1 безпідставно не визнає переважне право позивача на укладання договору оренди на новий термін, та не складання протоколу розбіжностей відповідачем 1 свідчить про небажання відповідача 1 укладати договір.

З огляду на вищезазначене, з посиланням на ст. 16 ЦК України, ст. 179, 181 ГПК України та ст. 17 Закону України Про оренду державного та комунального майна, позивач просить суд визнати право ТОВ ЕДЕЛЬВЕЙС, ЛТД на укладення договору оренди нежитлового приміщення загальною площею 29,4 кв.м., розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, 21 строком на 5 років, з орендодавцем Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради та балансоутримувачем Комунальним закладом Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6 та зобовязати Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради надіслати протокол розбіжностей до договору оренди, який був направлений листом № 67 від 29.12.2016р.

27.01.2017 року автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Топчій О.А.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 30.01.2017р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 35/17/17 та призначено розгляд справи на 21.02.2017р. об 11 год. 00 хв.

08.02.2017 року через відділ документального забезпечення господарського суду Запорізької області відповідачем 2 подано заяву № 58/01-12 від 07.02.2017р. про відмову у прийняті позовної заяви, в якій зазначено наступне, що відповідно до п. 2 ст. 62 ГПК України якщо у провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, є справа зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав або є рішення цих органів з такого спору, суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви. Відповідно з п. 3 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Також, відповідачем 2 на адресу суду направлено копії рішень господарського суду Запорізької області, які по суті (предмету спору) являються аналогічними предмету позовної заяви по справі № 908/168/17. рішенням господарського суду у справі № 908/2877/16 договір оренди від 25.09.2001р., між сторонами, визнаний недійсним (відсутня обовязкова нотаріальна реєстрація договору оренди). Відповідно до ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні господарських договорів. Сторони не знаходяться між собою в господарських зобовязаннях (оскільки договір оренди визнаний нікчемним), отже такі правовідносини, що є предметом позову, не є підвідомчими господарському суду. На підставі викладеного, відповідач 2 просить суд відмовити позивачу у прийнятті позовної заяви (а.с. 60).

Заява відповідача № 58/01-12 від 07.02.2017р. про відмову у прийняті позовної заяви судом відхилена, з підстав викладених в ухвалі суду від 21.02.2017р.

21.02.2017р. через відділ документального забезпечення господарського суду Запорізької області відповідачем 1 надано відзив на позовну заяву № 22/02-02 від 20.02.2017р., в якому зазначено, що пятирічний строк дії договору оренди № 858 від 25.09.2001р. сторонами неодноразово продовжувався, востаннє до 25.09.2016р., однак, відповідачем 1 31.08.2016р. направлено позивачу лист № 3709/01/01-07, в якому позивача повідомлено про припинення договору оренди та необхідність повернення майна за актом приймання-передачі. Рішенням господарського суду Запорізької області від 20.12.2016р. по справі № 908/2877/16 відмовлено у визнанні договору оренди № 858 від 25.09.2001р. продовженим на новий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Рішення суду набрало законної сили. Рішенням Запорізької міської ради № 66 від 18.02.2011р. затверджено Положення про департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, відповідно до якого Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради є органом що виступає орендодавцем комунального майна в межах наданих йому повноважень. Також, рішенням Запорізької міської ради № 20-2011-04-06, Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради надано повноваження щодо орендодавця комунального майна, що перебуває у віданні департаменту та оперативному управління бюджетних установ. Відповідачем 1, зазначено, що позивачем відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України не надано належних доказів в підтвердження намірів власника майна передати вказане майно в оренду іншим особам в порушення вимог ст. 777 ЦК України, ч. 3 ст. 17 Закону України Про оренду державного та комунального майна. Орендоване за договором майно необхідне для власних потреб відповідача 2, яке стосовно цього майна здійснює право оперативного управління. Посилання позивача на порушення вимог ст. 181 ГК України, є безпідставним та передчасним, оскільки погодженню умов договору оренди комунального майна передує низка процедурних моментів, що визначена спеціальним законом у сфері оренди комунального майна, зокрема, публікація, конкурс, отримання погоджень, оцінка тощо. Приміщення позивачем на даний час не повернуто. Враховуючи викладене, відповідач 1 просить суд у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 21.02.2017р. розгляд справи відкладено на 14.03.2017р. о 12 год. 00 хв.

07.03.2017р. через відділ документального забезпечення господарського суду Запорізької області позивачем надано пояснення на відзив, в яких вказано наступне: позивач стверджує, що не існує відповідного рішення Запорізької міської ради про передачу КЗ Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6 нежилого приміщення в оперативне управління, тому питання використання установою нежитлового приміщення у своїх виробничих інтересах передчасне без вищезазначеного рішення органу, який здійснює функції власника комунального майна. Позивач вказує, що Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради прийнято рішення про передачу нежитлового приміщення у користування КЗ Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6. У звязку з відсутністю рішення Запорізької міської ради про надання не житлового приміщення в оперативне управління КЗ Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6, така переача можлива виключно на договірних засадах. У цьому випадку позивач має перед КЗ Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6 переважне право на укладання договору оренди нежитлового приміщення. Що стосується намірів власника нежитлового приміщення використовувати зазначене майно для власних потреб, то у цьому випадку власник майна повинен передати про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору. Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради за три місяця до закінчення строку дії договору не попередив ТОВ ЕДЕЛЬВЕЙС, ЛТД, про наміри використовувати нежитлове приміщення для власних потреб, тим самим на сьогодні власник не має права посилатися на це як підставу для відмови в укладанні договору оренди нежитлового приміщення.

За заявою представників сторін справа розглянута без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 14.03.2017р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

25.09.2001 р., на підставі наказу № 187 від 27.08.2001р., між Управлінням комунальної власності Запорізької міської ради (орендодавцем, правонаступником якого є відповідач-1 у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Едельвейс, ЛТД (орендарем, позивачем у справі) було укладено договір оренди нежитлового приміщення № 858 (надалі договір оренди).

Пунктом 1.1 договору оренди встановлено, що орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 31,8 кв. м. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. № 21, яке розташоване на першому поверсі поліклініки та знаходиться на балансі КУ Міська поліклініка ім. 8-го Березня, вартість якого визначена згідно з актом оцінки і становить за експертною оцінкою (залишковою вартістю) 10663,00 грн.

Відповідно до п. 1.2 договору оренди приміщення використовується орендарем на правах оренди під аптечний пункт.

Згідно п. 2.1 договору оренди орендар вступає у користування нежитловим приміщенням у термін, указаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту прийому-передачі вказаного приміщення.

Факт передачі в оренду нежитлового приміщення загальною площею 31,8 кв. м. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. № 21, яке розташоване на першому поверсі поліклініки, підтверджується актом прийому-передачі нежитлового приміщення від 25.09.2001р., який підписано і скріплено печатками сторін, відповідно до якого майно передавалося в належному стані, без зауважень і претензій (а. с. 19).

Пунктом 10.1 договору оренди визначено, що договір діє з 25.09.2001р. до 25.09.2006р., строком 5 (пять) років.

Відповідно п. 10.7 договору оренди, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору після закінчення його строку протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих же самих умовах, які бути передбачені цим договором.

Додатковою угодою від 05.01.2004р. були внесення зміни до розділу 5 договору оренди Обовязки орендаря.

Пунктом 1 додаткової угоди від 11.09.2006р. внесено зміни до п. 10.1 договору оренди та визначено, що договір оренди діє з 25.09.2006р. до 25.09.2011р.

Додатковою угодою б/н від 31.07.2007р. до договору оренди сторонами договору були внесенні зміни щодо порядку визначення, нарахування та сплати орендної плати за користування орендованим нежитловим приміщенням.

Додатковою угодою від 25.01.2010р. сторони визначили, що Управління комунальної власності Запорізької міської ради є орендодавцем переданого ТОВ Едельвейс, ЛТД нежитлового приміщення, а КУ Міська поліклініка ім. 8-го Березня є балансоутримувачем переданого в оренду майна. Крім того, сторонами були внесенні відповідні зміни до договору щодо порядку визначення, нарахування та сплати орендної плати за користування орендованим нежитловим приміщенням.

Додатковими угодами б/н від 20.05.2011р. і б/н від 22.07.2011р. до договору на підставі рішень Запорізької міської ради № 6 від 18.02.2011р. і № 20 від 06.04.2011р. сторони дійшли згоди замінити орендодавця за договором з Управління комунальної власності Запорізької міської ради на Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради.

Додатковою угодою від 15.02.2012р. сторонами були внесені зміни до пунктів 1.1, 3.1, 3.3 договору оренди, зокрема, щодо розміру орендної плати та визначено площу орендованого приміщення 29,4 кв. м.

Додатковою угодою від 09.01.2014р. сторони дійшли згоди замінити сторону договору оренди, а саме, замінити балансоутримувача з комунальної установи Міська поліклініка ім. 8 Березня на Комунальний заклад Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 26.04.2012р. у справі № 5009/763/12, яке було залишено без змін за результатами апеляційного перегляду, встановлено, що термін дії договору оренди № 858 від 25.09.2001р. є пролонгованим до 25.09.2016р.

20.07.2016р. позивач листом вих. № 23 звернувся до орендодавця з заявою про продовження терміну дії договору оренди № 858 від 25.09.2001р. нежитлового приміщення першого поверху будівлі відповідача 2, загальною площею 29,4 кв. м., розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, 21, на новий строк та на тих самих умовах.

Відповідач 2 листом від 28.07.2016р. № 263/01-12 повідомив позивача про закінчення строку дії договору оренди № 858 від 25.09.2001р. та про те, що продовжити передачу приміщення в оренду, лікувальний заклад не має можливості за відсутністю площ для повноцінного функціонування та надання своєчасної кваліфікованої медичної допомоги мешканцям Комунарського району.

31.08.2016р. листом за вих. № 3709/01/01-07 відповідач 1 повідомив позивча про припинення строку дії договору оренди в наслідок закінчення строку його дії та вказав на необхідність повернення обєкта оренди Балансоутримувачу за актом прийому-передачі.

У відповідь на зазначений лист позивачем, з посиланням на належне виконання ним своїх зобовязань щодо сплати орендних платежів, листом від 15.09.2016 р. за вих. №26 на адресу відповідача-1 було направлено повторно пропозицію про продовження терміну дії договору оренди № 858 від 25.09.2001 р.

Розглянувши пропозицію позивача, відповідач 1 листом № 4137/01/01-07/6430 від 26.09.2016р., за підписом заступника директора департаменту начальника управління приватизації департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради ОСОБА_4, вказав на закінчення строку дії договору та зобовязав позивача негайно звільнити обєкт оренди орендодавцеві.

05.10.2016р. позивач направив на адресу відповідача 1 лист за вих. № 34 з питанням, з якої причини орендарю відмовлено у продовжені терміну дії договору та яка мета подальшого використання орендованого приміщення.

Відповідач 1 листом за вих. № 4650/01/01-07/6872 від 25.10.2016р. надав відповідь та вказав, що листом від 31.08.2016р. № 3709/01/01-07 позивачу повідомлено при припинення договору оренди та надано детальне обґрунтування причин.

За доводами позивача, повідомлення про припинення терміну дії договору листом від 25.09.2016 р. № 4130/01/01-07/6470 не має юридичної сили, оскільки підписано заступником директора Департаменту начальником управління приватизації Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради ОСОБА_4, який не мав повноважень щодо відмови від продовження терміну дії договору, тому в силу ч. 2 ст. 17 Закону України Про оренду державного та комунального майна договір оренди є продовженим на той же строк і на тих же умовах.

Позовна вимога про визнання договору оренди нежитлового приміщення № 858 від 25.09.2001р. продовженим на новий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, стала предметом судового розгляду у справі № 908/2877/16.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 20.12.2016р. у справі № 908/2877/16, у задоволені позовних вимог ТОВ Едельвейс, ЛТД до Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради та Комунального Закладу Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6 про визнання договору оренди нежитлового приміщення № 858 від 25.09.2001р. продовженим на новий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором - відмовлено повністю. На день прийняття рішення № 908/168/17 рішення у справі № 908/2877/16 в апеляційному порядку не оскаржено, а отже вступило в законну силу.

При цьому суд зазначає, що рішенням суду у справі № 908/2877/16 від 20.12.2016р. відмовлено у задоволені позовних вимог у звязку з наступним:

Проте, вирішуючи даний спір судом встановлено, що на звернення позивача, Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради було відмовлено у продовженні терміну дії договору та вказано на його припинення. Отже, позивач та відповідачі протягом місяця після закінчення терміну дії договору оренди не узгодили істотну умову щодо його продовження. Дозвіл на продовження договору оренди на новий строк позивачем не був отриманий.

Таким чином, суд наголошує, що умовами договору та чинним законодавством передбачено саме можливість такого продовження договору за наявності певних обставин, які в даному випадку відсутні.

Спірний договір оренди нотаріально не посвідчений, оскільки був укладений до набрання чинності ЦК України, разом з тим, із закінченням пролонгації договору оренди до 25.09.2016р. згідно із висновками господарського суду Запорізької області у рішенні від 26.04.2012р. по справі № 5009/763/12 (з огляду на ст. 35 ГПК України), подальше його автоматичне продовження за відсутності нотаріального посвідчення та державної реєстрації, є неможливим.

Крім того, рішенням господарського суду Запорізької області від 26.12.2016р. у справі № 908/2692/16, зобовязано звільнити Товариству з обмеженою відповідальністю Едельвейс, ЛТД нежитлові приміщення № 60-62 загальною площею 29,4 кв.м, розташовані в будівлі № 21 (літ. А - 4) на вулиці Чумаченка в м. Запоріжжі, шляхом виселення Товариства з обмеженою відповідальністю Едельвейс, ЛТД на користь Комунального закладу Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6 та Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради. Рішення у справі № 908/2692/16 знаходиться на розгляді в апеляційній інстанції.

У відповідності до ч. 2 ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

29.12.2016р. позивач направив на адресу відповідача 1 лист за вих. № 67 щодо підписання проекту договору оренди нежитлових приміщень №№ 60-62 площею 29,40 кв.м. по вул. Чумаченка, 21.

Відповідач 1 листом за вих. № 148/01/01-07/ від 13.01.2017р. вказав, що у звязку з порушенням позивачем умов договору оренди, на підставі листів від 29.08.2016р., 31.08.2016р. № 2691/03-16/01 Департаменту охорони здоровя Запорізької міської ради, орендодавцем відповідачем 1 направлено на адресу орендаря лист про припинення договору оренди та передачі нежитлових примішень з орендного користування за актом приймання-передачі. Крім того, рішенням господарського суду Запорізької області від 20.12.2016р. у справі № 908/2877/16 ТОВ Едельвейс, ЛТД відмовлено у продовжені договору оренди № 858 від 25.09.2001р. Отже, ТОВ Едельвейс, ЛТД втратило переважне право, за інших рівних умов, на укладання договору оренди на новий строк. Та вказує, що після повернення обєктів за актом приймання-передачі, ТОВ Едельвейс, ЛТД може звернутись до орендодавця із заявою щодо передачі в оренду комунального майна та таке питання буде розглядатись орендодавцем на загальних засадах.

Позивачем заявлені позовні вимоги у даній справі які ґрунтуються на наступному: визнання права ТОВ ЕДЕЛЬВЕЙС, ЛТД на укладення договору оренди нежитлового приміщення загальною площею 29,4 кв.м., розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, 21 строком на 5 років, з орендодавцем Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради та балансоутримувачем Комунальним закладом Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6 та зобовязання Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради надіслати протокол розбіжностей до договору оренди, який був направлений листом № 67 від 29.12.2016р.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином, з наведеного вбачається, що до господарського суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Отже, необхідною умовою для звернення до суду із відповідним позовом є порушення прав та охоронюваних законом інтересів особи позивача у справі.

Позивач посилається на переважне право на укладання з відповідачами договору оренди на спірне майно в розрізі статей 777 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 17 Закону України Про оренду державного та комунального майна.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що договір оренди № 858 від 25.09.2001р. припинений 25.09.2016р.: по-перше, у звязку з закінченням строку дії його пролонгації, який встановлений рішенням господарського суду Запорізької області від 26.04.2012р. у справі № 5009/763/12, яке залишено без змін за результатами апеляційного перегляду; по-друге, у звязку з прийнятим рішенням господарського суду Запорізької області від 20.12.2016р. у справі 908/2877/16, яке в апеляційному порядку не оскаржувалося та яким відмовлено у продовжені ТОВ ЕДЕЛЬВЕЙС, ЛТД спірного договору оренди (відсутня обовязкова нотаріальна реєстрація договору оренди) та, по-третє, рішенням господарського суду Запорізької області від 26.12.2016р. у справі № 908/2692/16 зобовязано ТОВ ЕДЕЛЬВЕЙС, ЛТД звільнити орендовані приміщення шляхом виселення на користь відповідачів (на даний час вказане рішення знаходиться на апеляційному розгляді).

Частною 4 ст. 9 Закону України Про оренду державного та комунального майна встановлено, що орендодавець протягом п'яти днів після погодження умов договору оренди з органом, уповноваженим управляти відповідним майном (у випадках, передбачених цим Законом, - органом Антимонопольного комітету України), а в разі якщо заява про оренду майна не потребує узгодження (щодо оренди окремого індивідуально визначеного майна, крім нерухомого), протягом 15 днів після дати її реєстрації розміщує в офіційних друкованих засобах масової інформації та на веб-сайтах орендодавців оголошення про намір передати майно в оренду або відмовляє в укладенні договору оренди і повідомляє про це заявника. Протягом 10 робочих днів після розміщення оголошення орендодавець приймає заяви про оренду відповідного майна. Протягом трьох робочих днів після закінчення строку приймання заяв орендодавець своїм наказом ухвалює рішення за результатами вивчення попиту на об'єкт оренди. У разі якщо подано лише одну заяву, конкурс на право оренди не проводиться і договір оренди укладається із заявником. У разі надходження двох і більше заяв орендодавець оголошує конкурс на право оренди.

Як встановлено з матеріалів справи та як зазначив відповідач 1 у відзиві на позов від 20.02.2017р. № 22/02-02, останнім не оголошувався конкурс на передачу спірного майна в оренду іншим особам. Орендоване за договором майно необхідне для власних потреб відповідача 2, яке стосовно цього майна здійснює право оперативного управління, відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України Про оренду державного та комунального майна.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Твердження позивача про переважне право останнього на укладання договору оренди спірного приміщення є безпідставними, оскільки не оголошувався конкурс на передачу спірного майна в оренду іншим собам, а тому не порушено переважне право позивача, про яке він зазначає.

Даної правової позиції дотримується також Вищий господарський суд України у постанові № 6/204пд від 07.08.2007р. де судом зазначено: ... позивачем недоведено наміру орендодавця передати нежиле приміщення в оренду іншим особам, у звязку з чим слід вважати такими, що не настали передбачені ч. 3 ст. 17 Закону України Про оренду державного та комунального майна рівні умови для реалізації переважного права попереднього орендаря на продовження договору оренди на новий строк.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем належними засобами доказування не доведено суду порушення з боку відповідачів законних та охоронюваних інтересів позивача та не доведено наявності правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України вбачається, що право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Частиною 1 ст. 12 Цивільного кодексу України передбачено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ч. 1 ст. 14 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України вбачається, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Щодо другої вимоги позивача стосовно зобовязання відповідача 1 надіслати позивачу протокол розбіжностей до договору оренди, який був направлений листом № 67 від 29.12.2016р., суд зазначає, що така вимога позивача не відповідає способам, встановленим чинним законодавством, і, як наслідок, не призводить до поновлення його порушеного права, якщо таке порушення має місце.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю ЕДЕЛЬВЕЙС, ЛТД повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю ЕДЕЛЬВЕЙС, ЛТД до Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради та Комунального закладу Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6, про визнання права на укладення договору оренди та зобовязання надіслати протокол розбіжностей до договору оренди - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для подання апеляційної скарги з моменту оформлення та підписання повного тексту рішення.

Повне рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 20.03.2017р.

Суддя О.А. Топчій