ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2017 р. Справа № 53/266-07

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В. І. , суддя Слободін М.М.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу стягувача - Публічного АТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк", м. Київ (вх. №487Х-18)

за заявою Публічного АТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк", м. Київ про поновлення пропущеного строку пред'явлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу

на ухвалу господарського суду Харківської області від 14.12.2016р.

у справі № 53/266-07

за позовом Публічного АТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк", м. Київ

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

за участю Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області

про стягнення 3211817,47 грн. та розірвання договору

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.12.2016р. у справі №53/266-07 (суддя Жельне С.Ч.) у задоволенні заяви стягувача - Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" про видачу дублікату наказу та про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання у справі відмовлено.

Публічне АТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк", м. Київ з ухвалою суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 14.12.2016р. у справі №53/266-07 та прийняти нове рішення, яким заяву задовольнити повністю.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2017 року, суддею - доповідачем у справі №53/266-07 визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Россолов В.В.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 13.02.2017р. (колегія суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Россолов В.В.) прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 28.02.2017р; апелянту запропоновано надіслати на адресу Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області копію заяви про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання та копію апеляційної скарги і доданих до неї документів, належні та допустимі докази направлення вказаних документів на адресу Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області надати до суду апеляційної інстанції.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 24.02.2017 року, у зв'язку з відпусткою судді Россолова В.В., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Слободін М.М.

Пунктом 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" від 23.03.2012р. №6 встановлено, що в разі необхідності заміни судді в процесі розгляду справи або додаткового введення судді (суддів) до складу суду розгляд справи з огляду на встановлений пунктом 3 частини четвертої статті 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" принцип незмінності судді слід починати спочатку. При цьому заново розпочинається й перебіг передбачених статтею 69 ГПК строків вирішення спору, а його подальше продовження новим (зміненим) складом суду здійснюється у випадках і в порядку, передбачених частиною третьою цієї статті.

Отже, строк розгляду ухвали господарського суду Харківської області розпочався заново.

28.02.2017 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, в якому він просить справу №53/266-07 призначити до розгляду у судовому засіданні в режимі відеоконференції, доручити проведення відеоконференції Дніпровському районному суду міста Києва (вх.№2229)

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 28.02.2017р. розгляд справи відкладено на "09" березня 2017 р. у зв'язку з неявкою в судове засідання представників сторін та зміною складу колегії суддів; задоволено клопотання Публічного АТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк", м. Київ про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

28.02.2017 року на адресу суду електронною поштою та 06.03.2017 року до відділу документального забезпечення та контролю суду від заявника надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів надіслання копії заяви про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання та копії апеляційної скарги і доданих до неї документів Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області (вх.№2285, 2481), які долучені до матеріалів справи.

У судове засідання 09.03.2017 року в приміщення Харківського апеляційного господарського суду представники заявника, відповідача та Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області не з'явились, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце його проведення, про що свідчать штампи на зворотньому боці ухвали, якою було призначено розгляд апеляційної скарги та ухвали про відкладення розгляду справи про відправлення її копій сторонам і є доказом належного повідомлення учасників спору про дату, час та місце судового засідання відповідно до пунктів 3.5.2., 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України та відповідно до пункту 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

До суду повернулось повідомлення про вручення поштового відправлення - копії ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 28.02.2017 року, направленої Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області - №100.

Актом Харківського апеляційного господарського суду від 09.03.2017 року № 12-34/ 85 зафіксовано, що 09.03.2017 р. з 12:30 по 13:00 судове засідання у справі №53/266-07 проведено без застосування системи відеоконференцзв'язку "Програмний комплекс TrueConf", оскільки не вдалося встановити відеозв'язок з Дніпровським районним судом міста Києва, через відсутність з'єднання з серевером програмного комплексу "TrueConf" (а.с.116).

Колегія суддів зазначає, строк розгляду справи на ухвалу господарського суду Харківської області від 14.12.2016 року закінчується 10.03.2017 року, клопотання про продовження строку розгляду справи в порядку статті 69 Господарського процесуального кодексу України сторонами у справі заявлено не було, а приписами Господарського процесуального кодексу України не передбачено повноважень суду за власною ініціативою продовжувати вказаний строк.

Таким чином, враховуючи належне повідомлення учасників процесу про час та місце судового засідання, а також те, що їх явка у судове засідання не була визнана обов'язковою та зважаючи на стислі строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, у відповідності до приписів статті 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Так, рішенням господарського суду Харківської області від 12.11.2007р. по справі №53/266-07 позовні вимоги задоволені частково; стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на користь Відкритого акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» в особі Харківської філії ВАТ «ВіЕйБі Банк» 211000,00 грн. заборгованість за кредитом, 3934,39 грн. відсотків за фактичний час користування кредитом, 2905,35 грн. пені за непогашення процентів, 66828,00 грн. заборгованості непогашеної в строк, 4460,30 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту та 32100,00 грн. штрафу за порушення умов кредитного договору, 3218,18 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На примусове виконання рішення 23.11.2007р. було видано відповідний наказ із строком пред'явлення його до виконання до 23.11.2010р.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.11.2016р. до господарського суду Харківської області від стягувача - ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" (ПАТ "ВіЕйБі Банк") надійшла заява, в якій останній просить видати дублікат наказу господарського суду Харківської області від 23.11.2007р. по справі N53/266-07 та поновити строк пред'явлення вказаного наказу до виконання.

В обґрунтування вказаної заяви, стягувач вказує на те, що з введенням тимчасової адміністрації та ліквідації з 2014 року, робочі процеси ПАТ «ВіЕйБі Банк» були змінені, змінені процедури погодження документів та встановлені нові етапи проходження документів.

Стягувач зазначає, що боржник самостійно рішення суду не виконує, а відсутність наказу та пропущення строку на його пред'явлення до виконання не дає можливості звернутися до органів державної виконавчої служби для примусового виконання рішення.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.12.2016р. у справі №53/266-07 у задоволенні заяви стягувача - Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" про видачу дублікату наказу та про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання у справі відмовлено.

Оскаржувана ухвала місцевого господарського суду мотивована, зокрема, тим, що стягувачем не надано доказів наявності поважності причин пропуску пред'явлення наказу у даній справі та подано заяву про видачу дублікату наказу після закінчення строку наказу у даній справі для виконання.

Колегія суддів враховує наступне.

Так, приписами ч.1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Після набрання судовим рішенням законної сили наказ видається за заявою стягувачу чи прокурору, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, або надсилається стягувачу рекомендованим чи цінним листом. Накази про стягнення судового збору надсилаються до державних податкових інспекцій.

Як було зазначено вище, 23.11.2007р. господарським судом Харківської області було видано відповідний наказ зі строком дії для пред'явлення до виконання у кредитні установи (державному виконавцю) до "23" листопада 2010р.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.06.2011р. державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, в зв'язку з реалізацією заставленого майна боржника.

Так, у вказаній постанові зазначено про стягнення з ФОП ОСОБА_4 на користь ВАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Харківської філії ВАТ «ВіЕйБі Банк» 211000,00 грн. заборгованості за кредитом, 3934,39 грн. відсотків за фактичний час користування кредитом, 2905,35 грн. пені за непогашення процентів, 66828,00 грн. заборгованості непогашеної в строк, 4460,30 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту та 32100,00 грн. штрафу за порушення умов кредитного договору, 3218,18 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (а.с.23)

Крім того, зазначено про те, що виконавчий документ направлений до Ленінського відділу державної виконавчої служби міського управління юстиції для подальшого виконання, копію постанови направлено сторонам.

Отже, після пред'явлення наказу до виконання стягувану даний виконавчий документ не повертався.

Разом з тим, вказаний наказ було направлено виконавчою службою до Ленінського відділу державної виконавчої служби міського управління юстиції для подальшого виконання.

Отже, підстав вважати, що наказ втрачений саме стягувачем відсутні.

За таких обставин, не можливо взяти до уваги Витяг з Акту до Протоколу №1 від 24.11.2016р. постійно діючої робочої комісії про втрату оригіналу виконавчого документу по ОСОБА_4, якою встановлено, що оригінал наказу втрачено і до виконання не пред'явлено.

Висновок постійно діючої комісії є передчасним, оскільки зроблений без перевірки виконання вказаного наказу Ленінським відділом державної виконавчої служби міського управління юстиції

Крім того, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять інформації про стан вказаного виконавчого документа у Ленінському відділі державної виконавчої служби міського управління юстиції на даний час.

Письмових пояснень в обґрунтування своєї правової позиції, з приводу виконання наказу господарського суду Харківської області від 23.11.2007 року №53/266-07, Підрозділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області до суду апеляційної інстанції не надано.

У відповідності до ч. 1-2 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Про відновлення пропущеного строку зазначається в рішенні, ухвалі чи постанові господарського суду. Про відмову у відновленні строку виноситься ухвала, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту наведеної норми, поважними визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

У разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено, що закріплено в статті 119 Господарського процесуального кодексу України.

Так, відповідно до частини ч.1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено.

Як встановлено місцевим господарським судом та випливає з матеріалів справи, з заявою про видачу дублікату виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання, стягувач звернувся лише 29.11.2016 р., тобто, зі спливом 6 років з дати, до якої даний наказ був дійсним для пред'явлення до виконання - до 23.11.2010 року.

Посилання стягувача на введення тимчасової адміністрації та процедури ліквідації Публічного АТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк", під час якої було виявлено втрату наказу, не може вважатися поважною обставиною, оскільки вказана обставина не заважала йому звернутися до суду з приводу поновлення строку для пред'явлення наказу до виконання одразу після спливу такого строку, до введення тимчасової адміністрації.

Втім, доказів звернення стягувача - Публічного АТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" до господарського суду Харківської області з відповідною заявою про поновлення строку для пред'явлення наказу до виконання одразу після спливу такого строку матеріали даної справи не містять.

Разом з тим, стаття 120 Господарського процесуального кодексу України дає вичерпний перелік підстав для видачі дублікату наказу, а саме: у разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання.

До заяви про видачу дубліката наказу мають бути додані: довідка установи банку, державного виконавця чи органу зв'язку про втрату наказу.

А отже, зі змісту вказаних норм випливає, що для задоволення заяви стягувача про видачу дублікату наказу на примусове виконання рішення суду в сукупності мають бути наявні наступні умови: строк пред'явлення наказу до виконання не закінчився; до відповідної заяви додано довідку про втрату наказу стягувачем - довідка стягувача, підписана керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації, що наказ втрачено і до виконання не пред'явлено; при втраті наказу службами поштового зв'язку, або державним виконавцем - довідка установи банку, державного виконавця чи органу зв'язку про втрату наказу.

Проте, до заяви про видачу дублікату наказу апелянтом не додано доказів втрати наказу у даній справі в розумінні ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, які є обов'язковими для видачі дублікату наказу.

Так, доданий до заяви Витяг з Акту до Протоколу №1 від 24.11.2016р. з інформацією постійно діючої робочої комісії про втрату оригіналу виконавчого документу по ОСОБА_4 не є належним та допустимим доказом в розумінні статті 34 Господарського процесуального кодексу України доказом втрати наказу у справі, оскільки з вказаного витягу не вбачається, що втрачено саме оригінал наказу від 23.11.2007р. у справі №53/266-07.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що стягувачем не надано доказів наявності поважності причин пропуску пред'явлення наказу у даній справі та подано заяву про видачу дублікату наказу після закінчення строку наказу у даній справі для виконання.

За таких обставин, правомірним є висновок господарського суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про видачу дублікату наказу та про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 24.06.2014 року у справі №33/62-09, від 10.04.2014 року у справі №5023/438/12.

Отже, висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні заяви про видачу дублікату наказу та про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010р.)

Апелянту була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.

Питання справедливості розгляду не обов'язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008р.)

Таким чином, доводи викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді судового рішення, у зв'язку з чим апеляційну скаргу Публічного АТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк", м. Київ слід залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Харківської області - без змін.

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваної ухвали.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 99, 101, ч.1 ст.103, ст.105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного АТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк", м. Київ залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 14.12.2016р. у справі №53/266-07 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 10.03.2017 року.

Головуючий суддя Терещенко О.І.

Суддя Сіверін В. І.

Суддя Слободін М.М.