РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2017Справа №910/2310/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантала»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Квас Бевериджиз»

про стягнення 538 730,83 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Ситий В.О. - по дов. № 02/ю від 01.02.2017

від відповідача Алексюк М.І. - по дов. б/н від 13.05.2016

Суть спору :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантала» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Квас Бевериджиз» 538 730,83 грн. боргу, який виник внаслідок неналежного виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно договору поставки № 19-07/16 від 19.07.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.02.2017 порушено провадження у справі № 910/2310/17 та призначено її до розгляду на 02.03.2017.

Відповідач у поданому 01.03.2017 до відділу діловодства суду відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує. Відповідач підтверджує укладення між сторонами договору поставки та здійснення позивачем поставки товару відповідачу на загальну суму 538 730,83 грн. Зазначає, що скрутне фінансове становище не дозволяє відповідачу розрахуватись за поставлений товар.

Позивач в судовому засіданні 02.03.2017 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 02.03.2017 проти задоволення позовних вимог заперечував.

В судовому засіданні 02.03.2017, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

19.07.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сантала» (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Квас Бевериджиз» (покупець, відповідач) було укладено договір поставки № 19-07/16 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов'язався в обумовлений даним договором строк поставити та передати у власність, а покупець прийняти та оплатити товар в асортименті та за цінами відповідно до специфікації (додаток № 1), що є невід'ємною частиною договору та накладених, на умовах та в порядку, визначених даним договором.

Згідно з п. 2.1 договору асортимент, кількість товару у кожній конкретній партії визначається сторонами та вказуються в накладних.

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором оплату отриманого товару повністю не здійснив, в зв'язку з чим виникла заборгованість.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона -постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 10.1 договору він набирає чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2016.

Згідно з п. 6.1 договору здача товару постачальником і його приймання покупцем по найменуванню, кількості і ціни здійснюється на підставі товарної накладної і відповідно до погодженого сторонами замовлення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 538 730,83 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними:

№ 12 від 21.11.2016 на суму 209 696,40 грн.,

№ 13 від 24.11.2016 на суму 180 420,24 грн.,

№ 14 від 28.11.2016 на суму 127 583,29 грн.,

№ 15 від 30.11.2016 на суму 21 030,90 грн.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 4.3 договору визначено, що покупець зобов'язаний здійснювати оплату товару не пізніше 60 Шістдесят) календарних днів з дати приймання товару покупцем, що вказана в накладній.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 3.4.2 договору покупець зобов'язався своєчасно сплачувати за поставлений товар.

Матеріали справи свідчать, що відповідач не виконав зобов'язання по сплаті отриманого товару у повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем, яка не оспорена відповідачем та складає 538 730,83 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 538 730,83 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантала» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Квас Бевериджиз» (01042, м. Київ, пров. Новопечерський, 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантала» (01042, м. Київ, пров. Новопечерський, 5, ) 538 730 (п'ятсот тридцять вісім тисяч сімсот тридцять) грн. 83 коп. основного боргу, 8 080 (вісім тисяч вісімдесят) грн. 97 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 10.03.2017.

СуддяВ.В.Сівакова