ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.03.2017 Справа № 904/1131/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя

до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

відповідача-2: Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат" Азовсталь", м. Маріуполь Донецької області

про стягнення 3 425 грн. 20 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: Сиваш А.М., дов. № 18-96 від 26.12.2016р.;

від відповідача-1: Шляєв І.В., дов. № 2077 від 25.10.2016р.;

від відповідача-2: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів" звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з належного відповідача майнову шкоду у розмірі 3 425 грн. 20 коп., заподіяну нестачею вантажу.

Відповідач-1 у відзиві проти позову заперечує та просить у його задоволенні в частині вимог до залізниці відмовити. Вважає, що відповідальність за нестачу вантажу повинен нести відправник, який не визначив придатність вагонів до перевезення вантажу у комерційному відношенні та у порушення статті 31 Статуту залізниць, пунктів 5, 6 Правил перевезення вантажів не підготував вагони до перевезення вантажів дрібної фракції у вагонах відкритого типу; не підготував вантаж до навантаження відповідно до вимог, які б забезпечували його збереження на всьому шляху перевезення. Крім того, зазначає, що власником вагону № 61015202 є ТОВ «Лемтранс», а тому вимоги ст.. 31 Статуту залізниць щодо зобов'язання залізниці подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу вагони, у даному випадку на залізницю не розповсюджуються.

Відповідач-2 позовні вимоги не визнав. У відзиві на позов зазначив, що під час завантаження вагону № 61015202 технічними службами ПрАТ «МК» Азовсталь» здійснений його огляд на наявність зазорів та виконані додаткові заходи щодо ущільнення вагону, які запобігають просипанню вантажу під час перевезення. Залізниця прийняла вагон № 61015202 без будь-яких зауважень щодо повноти завантаження, його технічного стану. Наведене свідчить, що на момент передачі вагону № 61015202 з вантажем залізниці до перевезення були відсутні будь-які зазори, нещільності та протікання, що могли привести до втрати вантажу при перевезенні. Крім того, зауважив, що наданий позивачем акт № 335/16 від 14.09.2016р. про приймання продукції за кількістю не може бути прийнятий судом в якості належного доказу вини вантажовідправника, оскільки складений із порушенням вимог Інструкції про приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості, затвердженої Держарбітражем при Раді міністрів СРСР від 15.06.1965 р. № П-6, а саме за відсутності представника ПрАТ «МК» Азовсталь» та належних доказів його повідомлення про час та місце приймання продукції. Вказане свідчить про відсутність вини вантажовідправника у нестачі спірного вантажу. Просив в позовних вимога до відповідача-2 відмовити.

У призначене судове засідання 16.03.2017р. представник відповідача-2 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Господарський суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача-2, оскільки про час та місце розгляду справи останній повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, долучені до матеріалів справи.

В порядку ст. 85 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

На виконання умов договору поставки № 012/12-14 від 08.10.2015р., укладеного між Публічним акціонерним товариством "Металургійний комбінат" Азовсталь" та Публічним акціонерним товариством "Запорожский завод ферросплавов", та Специфікації № 7 від 01.09.2016р. до вказаного договору, на адресу позивача 03.09.2016р. направлена партія горішка коксового.

Згідно залізничної накладної № 50716059 зазначено, що вантажовідправником є ПРАТ «МК «Азовсталь».

13.09.2016р. на ст. Запоріжжя Ліве складено акт загальної форми № 3709, відповідно до якого при візуальному огляді вагона № 61015202 виявлене: навантаження шапкою вище бортів 10 см, маркований поперечними смугами вапном, що відповідає документу. Праворуч нещільне прилягання кришки 6 люка до армованого листа поперечної балки, зазор довжиною 20 см. шириною 2 см, на деталях вагона сліди протікання вантажу, що перевозився. Справа над 6 люком є поглиблення діаметром 60 см глибиною 30 см. Зазор з зовнішньої сторони закладений дрантям. Люка закриті, протікання вантажу немає.

Під час комерційної видачі вантажу з переважуванням вагону № 61015202, встановлено, що у залізничній накладній вказано масу вугілля у зазначеному вагоні нетто 47 400 кг, а фактично його вага нетто 46 150 кг, тобто виявлена нестача у розмірі 1 250кг.

Згідно з п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, з урахуванням норми нестачі 1% маси, зазначеної в перевізних документах, нестача у вагоні № 61015202 складає: 1 250 кг (виявлена нестача) - 474 кг (норма нестачі) = 776 кг.

Загальна вартість недостачі у вагоні № 61015202, згідно розрахунку позивача, складає 3 425 грн. 20 коп.

Нестача продукції підтверджена комерційним актом РА № 014602/1264 від 14.09.2016р., згідно якого на підставі акта загальної форми № 3709 від 13.09.2016р. на ст. Запоріжжя Ліве проведена видача вантажу одержувачу з переважування вагона на справних вагонних вагах вантажоодержувача № 0120 повірка 05.09.2016р. За документом значиться тара 22 450кг, нетто 47 400 кг. Фактично брутто 68 600 кг, тара з документа 22450 кг, нетто 46 150 кг, що менше ваги зазначеного в документі на 1 250 кг. У комерційному відношенні навантаження шапкою, вище рівня бортів на 10 см. Вантаж завантажений до повної місткості, маркований вапняним розчином поперечними смугами, що відповідає документу. Справа над 6 люком є поглиблення діаметром 60 см глибиною 30 см. У технічному відношенні вагон справний, бездверний. Справа нещільне прилягання кришки 6 люка до армованого листа поперечної балки, зазор розміром 20х2 см, про що складено акт ГУ 106 № 36 від 13.09.2016р. На деталях вагона сліди вантажу, що перевозиться. Зазор з зовнішньої сторони закладений дрантям. Люка закриті, протікання вантажу немає. При повторному переважуванні дані не змінилися.

13.09.2016р. станцією Запоріжжя Ліве було складено Акт № 36 Р про технічний стан вагону, відповідно до якого оглядом пред'явленого вагону № 61015202 встановлено, що праворуч нещільне прилягання кришки 6 люка до армованого листа поперечної балки, є зазор розміром 20х2 см. На деталях вагона є сліди просипання вантажу, що перевозиться. Зазор з зовнішньої сторони закладений дрантям. Втрата вантажу можлива. Вантажовідправник бачити міг, але не вжив заходів виключають втрату вантажу під час перевезення.

Рахунок ПрАТ "МК "Азовтсталь" № 91283424 від 03.09.2016р. позивачем сплачено в повному обсязі, з урахуванням рахунку коригування ПрАТ "МК "Азовсталь" № 91299084 від 14.11.2016р., що підтверджується платіжним дорученням № 292825 від 14.11.2016р. (а.с. 16, 17, 18).

Позивач розрахував вартість нестачі вантажу та просить стягнути її з належного відповідача, проти чого заперечують відповідачі, що і є причиною виникнення спору.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача-1, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно із ст.. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (частини 1, 2,3 ст. 909 Цивільного кодексу України).

Перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі (частини 1, 2 ст. 306 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці та підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до ст.. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Так, матеріалами справи підтверджується, що стан вагону № 61015202 у технічному та комерційному відношенні відповідає вимогам чинного законодавства, а отже посилання відповідача-1 у відзиві на позов на те, що відповідальність за нестачу вантажу повинна бути покладена на відправника, який не підготував вагон для перевезення вантажу дрібної фракції, не є обґрунтованими та не можуть прийматися судом до уваги при прийнятті рішення у справі.

Відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення. Вантажовідправник зобов'язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством (частини 2, 3 ст. 308 Господарського кодексу України).

Матеріалами справи підтверджується, що вантажовідправником не були порушені вище вказані вимоги, про що і міститься інформація в розділі Д комерційного акту.

Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт" від 04.07.1996 № 273/96-ВР передбачено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Згідно із ст. ст. 110, 111, 113 Статуту залізниць України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству. Залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли, зокрема, вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення. За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу (абз. 3 та 4 п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення).

Залізниця прийняла вагон № 61015202 без будь-яких зауважень щодо повноти завантаження, його технічного стану. Наведене свідчить, що на момент передачі вагону № 61015202 з вантажем залізниці до перевезення були відсутні будь-які зазори, нещільності та протікання, що могли привести до втрати вантажу при перевезенні.

Так, встановлені судом обставини справи вказують на те, що юридичні факти щодо нестачі вантажу та наявність зазору, що утворився через нещільне прилягання кришки 6 люка до армованого листа поперечної балки в вагоні № 61015202 не було виявлено в момент прийняття вантажу в Донецькій області для його транспортування залізницею. Більш того, зазначені юридичні факти не були встановлені впродовж десяти днів на всьому шляху перевезення до моменту прибуття вантажу на станцію Запоріжжя Ліве. Наведене підтверджується відсутністю комерційного акту та/або інших актів, складених на будь-яких станціях до станції Запоріжжя Ліве.

Таким чином, обставини справи, зокрема складання акта загальної форми № 3709 13.09.2016р. та комерційного акту лише 14.09.2016р. свідчить, що порушення щільного прилягання кришки 6 люка в вагоні № 61015202 з подальшою втратою частини вантажу сталися під час перевезення вказаного вагону у рухомому складі залізниці за сполученням станція Сартана Донецької області - станція Запоріжжя - Ліве Придніпровської залізниці. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні та залізницею не надані.

Наведене свідчить про те, що відповідальність за втрату вантажу під час перевезення слід покласти на залізницю.

Так, ст. 129 Статуту залізниць України, передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Як вже зазначалось, спірними комерційними актами зафіксовані ознаки несхоронного перевезення вантажу, та недостачу вантажу, який у спірних вагонах поміститися міг.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України, за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме: у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Частиною 1 ст. 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до п. 14 Інструкції П-6 перевірка ваги нетто здійснюється у порядку, встановленому стандартами, технічними умовами та іншими обов'язковими для сторін правилами.

Згідно з п. А-1 Додатку 1 (обов'язковий) до ДТСУ 322-12-2-94 „Кокс кам'яновугільний, пековий і термоантарцит. Правила приймання", масу прокату чорних металів (нетто) визначають по різниці маси навантаженого складу (брутто), визначеного зважуванням у споживача, і маси порожніх вагонів, вказаної на їх трафаретах.

Судом встановлено, що з урахуванням норми недостачі 1% маси, зазначеної в перевізних документах, вагова недостача у даній партії коксового горішку склала 776 кг. Враховуючи вартість 1 тони коксового горішку у розмірі 4 523 грн. 51 коп. без ПДВ, вартість недостачі склала 3 425 грн. 20 коп. з ПДВ та вірно розрахована позивачем.

За встановлених обставин, у зв'язку з тим, що вантаж був прийнятий залізницею для перевезення без зауважень, відповідальність за нестачу, що утворилася під час перевезення, покладається на перевізника у розмірі фактичної шкоди. Перевізник не забезпечив збереження вантажу на шляху слідування та на залізничних станціях.

З урахуванням вищевикладеного, стягнення суми фактичної шкоди покладається на відповідача-1 - ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця".

У задоволенні позовних вимог до відповідача-2 слід відмовити, оскільки його вина в нестачі відсутня.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати слід покласти на відповідача-1.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст.4, 32-34, 43, 49, 82-86, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, буд. 108, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11, ) 3 425 грн. 20 коп. (три тисячі чотириста двадцять п'ять грн.. 20 коп.) шкоди, 1 600 грн. 00 коп. (одну тисячу шістсот грн.. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

У позовних вимогах до відповідача-2 відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено 21.03.2017