ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2017 р. Справа № 922/5740/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О. В., суддя Білоусова Я.О. , суддя Тарасова І. В.

при секретарі Курченко В.А.

за участю представників:

позивача, Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" ОСОБА_1 (довіреність б/н від 03.10.2016),

інших учасників процесу не зявилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ "Сбербанк" (вх. №730 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 23.02.2017 у справі № 922/5740/15

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод", м. Харків,

до 1. Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 Сбербанк" в особі відділення "Харківське відділення №3 "АТ "Сбербанк", м. Харків,

2. Приватного акціонерного товариства "Термолайф", м. Харків,

3.Товариства з обмеженою відповідальністю "Коксотрейд", м. Дніпропетровськ,

про визнання поруки припиненою,

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю "Аромасервіс", м. Київ,

до 1. Публічного акціонерного товариства "Сбербанк", м. Київ,

2. Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод", м. Харків,

про визнання поруки припиненою

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.02.2017 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Добреля Н.С., судді: Хотенець П.В., Аюпова Р.М.) повернуто зустрічну позовну заяву вх.№5704 Публічному акціонерному товариству "Сбербанк" разом із доданими до неї документами з підстав несплати заявником судового збору за подання вказаного зустрічного позову, а також з огляду на те, що до позовної заяви не додано доказів відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

ПАТ "Сбербанк" із ухвалою не погодилося, звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та передати справу №922/5740/15 до господарського суду Харківської області для вирішення питання про прийняття зустрічного позову ПАТ "Сбербанк".

Апелянт посилається на те, що судовий збір за подання зустрічної позовної заяви ним не сплачено у звязку з важким фінансовим становищем ПАТ "Сбербанк", що, на його думку, підтверджується даними балансу, висновками Національного банку України, опублікованими на його офіційному сайті, щодо стану банківської системи України у 2015 році, а також тією обставиною, що ПАТ "Сбербанк" протягом 2015 року сплачено понад 2000000,00 грн. судового збору за подання позовів у численних справах про стягнення заборгованості з ПрАТ "Термолайф" та ПрАТ "Харківський коксовий завод".

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 09.03.2017 вказану апеляційну скаргу було прийнято до провадження, у апелянта витребувано оригінал зустрічної позовної заяви вх.№5704 з усіма додатками, яку було повернуто оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції від 23.02.2017; запропоновано учасникам процесу надати суду апеляційної інстанції: апелянту - письмові пояснення з посиланням на відповідні норми чинного законодавства в обґрунтування своєї позиції у справі та докази на підтвердження фактів, викладених в апеляційній скарзі; іншим учасникам процесу - відзиви на апеляційну скаргу з посиланням на відповідні норми чинного законодавства в обґрунтування своєї позиції у справі та докази на підтвердження своїх заперечень.

20.03.2017 позивач, ПрАТ "Харківський коксовий завод", надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що апелянтом не надано переконливих доказів того, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановлену порядку і розмірі, натомість на офіційному інтернет-сайті ПАТ "Сбербанк" оприлюднено інформацію, яка свідчить про високу надійність даного банку та його здатність своєчасно розраховуватися за зобовязаннями в межах вимог НБУ та норм чинного законодавства України.

Інші учасники процесу, повідомлені належним чином про час та місце судового засідання, відзивів на апеляційну скаргу не надали, не направили своїх представників для участі в судовому засіданні та не повідомили суд про причини їх неявки.

Апелянтом також не виконано вимог ухвали суду від 09.03.2017 щодо надання оригіналу зустрічної позовної заяви вх.№5704 з усіма додатками, яку було повернуто оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції від 23.02.2017. Разом з тим, ухвалою суду від 09.03.2017 учасників процесу було попереджено, що у разі неявки представників у судове засідання та ненадання витребуваних судом документів справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами. Колегія суддів зазначає, що апелянт не заперечує факту несплати ним судового збору за подання зустрічної позовної заяви. Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду, на доказ скрутного матеріального становища ПАТ "Сбербанк" було надано копію балансу. До апеляційної скарги заявником також надано копію балансу станом на 04.01.2016 та довідку про розмір збитку банку за даними щоденного балансу. При цьому апелянтом не зазначено про подання ним до суду першої інстанції будь-яких інших доказів, яким суд не надав належної оцінки.

Тому колегія суддів дійшла висновку, що невиконання ПАТ "Сбербанк" вимог ухвали суду від 09.03.2017 не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, враховуючи, що апелянтом викладено відповідні аргументи та додано до скарги докази, що, на думку ПАТ "Сбербанк", підтверджують наявність підстав для звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Присутній в судовому засіданні 20.03.2017 представник ПрАТ "Харківський коксовий завод" підтримав викладену ним письмово правову позицію та заперечував проти задоволення вимог апелянта.

Колегія суддів зазначає, що в ході апеляційного розгляду даної справи Харківським апеляційним господарським судом, у відповідності до ч.3 ст.4-3 ГПК України, було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства зокрема, в межах встановленого ч.2 ст.102 ГПК України пятнадцятиденного строку апеляційного перегляду ухвали господарського суду було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожною стороною своїх процесуальних прав, передбачених ст. 22 ГПК України.

Тому, враховуючи вказані обставини, а також відсутність клопотань учасників процесу про продовження строку розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про закінчення її розгляду в даному судовому засіданні за наявними у справі доказами.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та заперечення щодо них, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Господарським судом Харківської області розглядається справа № 922/5740/15 за позовом ПрАТ "Харківський коксовий завод" до відповідачів: ПАТ "ОСОБА_2 Сбербанку Росії" в особі відділення "Харківське відділення №3 "АТ "Сбербанк Росії"; ПАТ "Термолайф"; ТОВ "Коксотрейд" про визнання поруки такою, що припинена, та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ТОВ "Аромасервіс", до ПАТ "Сбербанк", ПАТ "Харківський коксовий завод" про визнання поруки припиненою

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується апелянтом, 20.02.2017 представник ПАТ "Сбербанк" звернувся до господарського суду Харківської області із зустрічним позовом до ПрАТ "Харківський коксовий завод" (вх. № 5704) про стягнення частини заборгованості в розмірі 600000,00 дол. США за договорами про відкриття кредитної лінії: № 28-В/12/66ЮО 150000,00 дол. США, № 29-В/12/66/ЮО 150000,00 дол. США; № 30-В/12/66/ЮО 150000,00 дол. США, № 31-В/12/66/ЮО 150000,00 дол. США. Разом із зустрічним позовом заявником було подано клопотання про звільнення від сплати судового збору, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем.

Дослідивши матеріали зустрічного позову, місцевий господарський суд зазначив, що його подано з порушенням ст. 57 ГПК України, а саме: до позовної заяви не додано доказів відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів; доказів про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. У задоволенні заяви ПАТ "Сбербанк" про звільнення від сплати судового збору судом було відмовлено із посиланням на те, що наданий заявником доказ (копія балансу) сам по собі не свідчить про тяжкий майновий стан даного банку.

Надаючи правову оцінку вказаному висновку, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пункту 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлено ставку судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1600,00 грн.) та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (240000,00 грн.)

Оскільки ПАТ "Сбербанк" було подано зустрічний позов про стягнення 600000,00 дол. США, то заявником мало бути сплачено судовий збір за подання позову майнового характеру з урахуванням курсу НБУ, встановленого на день подачі позовної заяви.

Згідно ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Як вбачається зі змісту вказаної норми, надання відстрочки, розстрочки або звільнення від сплати судового збору є правом, а не обовязком суду про що обґрунтовано зазначає місцевий господарський суд в оскаржуваній ухвалі та ТОВ "Коксотрейд" у відзиві на апеляційну скаргу.

Отже, відстрочення, розстрочення або звільнення сплати судового збору допускається у виняткових випадках, чіткого переліку яких чинне законодавство не містить. Тому оцінка майнового стану сторони здійснюється судом на підставі оцінки доказів. Обґрунтування обставин майнового стану сторони, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону. А відтак, сторона повинна навести доводи і надати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

У п. 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" розяснено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін; клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом; особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно зі ст. 145 ГК України майновий стан суб'єкта господарювання визначається сукупністю належних йому майнових прав та майнових зобов'язань, що відображається у бухгалтерському обліку його господарської діяльності відповідно до вимог закону.

Поняття "фінансовий стан підприємства" визначено у спільному наказі Міністерства фінансів України та Фонду державного майна України № 49/121 від 26.01.2001, яким затверджено Положення про порядок здійснення аналізу фінансового стану підприємств, що підлягають приватизації.

Згідно з п. 1.1. Положення фінансовий стан підприємства це сукупність показників, що відображають наявність, розміщення і використання ресурсів підприємства, реальні й потенційні фінансові можливості підприємства.

В п. п. 3.1, 3.2 Положення передбачено, що основним джерелом інформації для фінансового аналізу є фінансова звітність підприємства за два останні календарні роки та за останній звітній період. Фінансовий аналіз підприємства складається з таких етапів: оцінка майнового стану підприємства та динаміка його зміни; аналіз фінансових результатів діяльності підприємства; аналіз ліквідності; аналіз ділової активності; аналіз платоспроможності (фінансової стійкості); аналіз рентабельності.

Доказами матеріального становища можуть бути фінансова звітність, в тому числі Форма 1 "Баланс"; співвідношення загального обсягу кредиторської та дебіторської заборгованості звіт про фінансові результати і дебіторську та кредиторську заборгованість (форма N1-Б); наявність або відсутність грошових коштів на розрахункових рахунках підприємства Форма 2 "Звіт про рух грошових коштів"; наявність або відсутність основних та оборотних засобів та їх вартість; розмір та вартість інших матеріальних активів підприємства.

На підставі сукупності вказаних доказів, а також доказів відсутності на рахунках заявника грошових коштів у необхідній кількості для сплати судового збору, суд може дійти висновку про тяжкий фінансовий (майновий, матеріальний) стан заявника. Натомість будь-який окремий доказ не є належним підтвердженням зазначеного стану.

Відповідний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, у постанові Вищого господарського суду України від 16.12.2015 у справі № 923/597/14, в ухвалі Вищого господарського суду України від 23.01.2017 у справі №905/157/16 тощо.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що надані апелянтом окремі докази, а саме, баланс станом на 04.01.2016 та довідка про розмір збитку банку за даними щоденного балансу (т.6, а.с.199 204) не є належним підтвердженням (у розумінні ст.34 ГПК України) тяжкого матеріального стану заявника. Суд апеляційної інстанції також враховує, що відповідні документи датовані січнем 2016 року, тоді як зустрічну позовну заяву було подано ПАТ "Сбербанк" до суду першої інстанції у лютому 2017 року, а відтак, вищевказана довідка і баланс не підтверджують неможливості сплати заявником судового збору станом на дату звернення із зустрічною позовною заявою.

Твердження апелянта про те, що загальна банківська криза, про яку йдеться у висновках Національного банку України щодо стану банківської системи у 2015 році, не могла не позначитися на фінансовому становищі ПАТ "Сбербанк", також не можуть бути визнані належними аргументами, оскільки ґрунтуються на припущеннях і не свідчать про неможливість сплати заявником судового збору у 2017 році.

Окрім того, фінансова криза є одним з можливих ризиків підприємницької діяльності суб'єктів господарювання та не є незвичайною і не прогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки. Відповідне узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Вищого господарського суду України від 01.02.2017 у справі №922/2982/16.

Щодо посилань апелянта на те, що ПАТ "Сбербанк" протягом 2015 року сплачено понад 2000000,00 грн. судового збору за подання позовів у численних справах про стягнення заборгованості з ПрАТ "Термолайф" та ПрАТ "Харківський коксовий завод" колегія суддів зазначає, що зазначені витрати також стосуються іншого періоду і не свідчать про неможливість сплати судового збору у 2017 році.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що станом на час подання зустрічного позову за інформацією, яка розміщена у всесвітній мережі Інтернет, рейтингове агентство IBI Rating підтвердило рейтинг надійності банківських вкладів ПАТ Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" на рівні 5+ (відмінна надійність). Рейтинг надійності банківських вкладів на рівні 5 вказує на те, що фінансова установа надійна, своєчасно розраховується за зобов'язаннями в межах вимог, встановлених чинним законодавством України, в т.ч. НБУ, та має добру репутацію. За результатами проведеного аналізу, окрім підтвердження високого рейтингу вкладів Публічного акціонерного товариства "Сбербанк, IBI Rating констатувало, що показники операційної прибутковості банку залишаються високими.

Відповідні обставини було встановлено в ході судового розгляду справи №922/2980/16, в якій судами апеляційної та касаційної інстанцій залишено без змін ухвалою господарського суду Харківської області від 27.09.2016 про повернення зустрічної позовної заяви товариству ПАТ "Сбербанк", отже, в силу приписів ст.35 ГПК України, вони мають бути враховані в даному апеляційному провадженні у справі № 922/5740/15.

Оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а наведені апелянтом обставини не мають характеру виняткових колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом обґрунтовано відмовлено у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору.

Окрім того, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, заявником не надано суду першої інстанції доказів направлення на адресу відповідача копії зустрічного позову з додатками. В ході апеляційного провадження ПАТ "Сбербанк" не було надано доказів, що спростовували б вказані обставини.

Отже, на думку колегії суддів, місцевим господарським судом правомірно, із посиланням на приписи ст. 9 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст.57, 63 ГПК України було повернуто зустрічний позов без розгляду, із зазначенням, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

За таких обставин колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

З огляду на викладене, керуючись статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтями 105, 106 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ "Сбербанк" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 23.02.2017 у справі №922/5740/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 22.03.17

Головуючий суддя Шевель О. В.

Суддя Білоусова Я.О.

Суддя Тарасова І. В.