ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2017 р. Справа № 5015/1687/12

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Давид Л.Л.

суддів Гриців В.М.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Оштук Н.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 комітету Дрогобицької міської ради за вих. № 3-32/1286 від 16.02.2017 (вх. № апеляційного суду 01-05/936/17 від 28.02.2017)

на ухвалу господарського суду Львівської області від 02.02.2017

у справі № 5015/1687/12 (суддя Фартушок Т.Б.)

за позовом Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів

до відповідача ОСОБА_2 комітету Дрогобицької міської ради, м . Дрогобич, Львівська область

про зобовязання виконати рішення

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3 представник;

від відповідача: ОСОБА_4 представник.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Львівської області від 02.02.2017 у справі № 5015/1687/12 (суддя Фартушок Т.Б.) заяву Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про відновлення строку предявлення наказу до виконання задоволено. Відновлено Львівському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України строк для предявлення до виконання наказу господарського суду Львівської області, виданого 25.06.2012 на виконання рішення від 05.06.2012 у справі № 5015/1687/12 за позовом Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до ОСОБА_2 комітету Дрогобицької міської ради про зобовязання виконати рішення. Вирішено видати Львівському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України з матеріалів справи наказ господарського суду Львівської області від 25.06.2012 про примусове виконання рішення господарського суду Львівської області від 05.06.2012 у справі №5015/1687/12.

Не погоджуючись з ухвалою суду, Відповідач звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Львівської області від 02.02.2017 у справі № 5015/1687/12, та прийнти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

Відповідач посилається зокрема на те, що при прийнятті оскаржуваної ухвали, суд не врахував наступного:

-відкриття кримінального провадження за поданням державного виконавця згідно з ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження», не перериває строку для подання виконавчого документа до виконання та не забороняє стягувачу в строки, зазначені в наказі, звернутися до суду для повторного отримання наказу для предявлення до виконання;

- Позивачем не оскаржувалися дії слідчого, начальника Дрогобицького МВ УМВС України, а також дії державного виконавця;

- з моменту отримання листа державного виконавця від 15.07.2013, яким заявника було повідомлено про закінчення виконавчого провадження, стягувач зобовязаний був до 15.07.2014 вирішити питання щодо повторного отримання наказу до виконання, чого ним зроблено не було.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 02.03.2017 прийнято до провадження апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Львівської області від 02.02.2017 у справі № 5015/1687/12 та призначено до розгляду в судовому засіданні 14.03.2017.

У судовому засіданні від 14.03.2017 представники Сторін навели свої доводи та міркування, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на апеляційну скаргу.

У відповідності до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 14.03.2017 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

У відповідності до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи та апеляційної скарги, оцінивши зібрані по них докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення Позивача, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвала господарського суду Львівської області від 02.02.2017 у справі № 5015/1687/12 підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Львівської області від 05.06.2012 у справі №5015/1687/12 позовні вимоги Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України задоволено, вирішено зобов'язати виконавчий комітет Дрогобицької міської ради (82100, Львівська область, м. Дрогобич, пл. Ринок, 1, ідентифікаційний код 26307196) виконати рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 21.04.2011 №33, а саме: встановити порядок оприлюднення інформації та відкриття слухань щодо зміни цін (тарифів) (а.с. 50-54).

Дане рішення суду 21.06.2012 набрало законної сили в порядку, встановленому статтею 85 ГПК України, та, у відповідності до приписів ч.5 ст.124 Конституції України і ч.1 ст. 115 ГПК України, є обов'язковим до виконання на всій території України.

На виконання зазначеного рішення суду у справі №5015/1687/12 Господарським судом Львівської області 25.06.2012 видано наказ про примусове виконання вищевказаного рішення (а.с. 55).

Стягувач 18.12.2012 звернувся до Підрозділу примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ у Львівській області із заявою №13/08-3632 про відкриття виконавчого провадження із примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області від 25.06.2012р. про примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 05.06.2012р. у справі № 5015/1687/12.

Постановою старшого державного виконавця Відділу ПВР УДВС ГУЮ у Львівській області Тетюком Р.М. від 24.12.2012 Стягувачу відмовлено у відкритті виконавчого провадження (а.с. 96 на звороті).

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 31.01.2013 виправлено помилку в наказі Господарського суду Львівської області від 25.06.2012 про примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 05.06.2012 у справі №5015/1687/12.

Надалі, 26.04.2013 Стягувач повторно звернувся до Підрозділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Львівській області МЮУ із заявою №13/08-1085 про відкриття виконавчого провадження із примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області від 25.06.2012 у справі №5015/1687/12.

Постановою старшого державного виконавця Відділу ПВР УДВС ГУЮ у Львівській області Тетюком Р.М. від 15.05.2013р. відкрито виконавче провадження ВП №37862042 із примусового виконання Наказу Господарського суду Львівської області від 25.06.2012 про примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 05.06.2012 у справі №5015/1687/12 (а.с. 101 на звороті).

Постановою державного виконавця від 15.07.2013 виконавче провадження ВП №37862042 було закінчено з підстав скерування державним виконавцем подання про притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності (а.с.103-104).

В подальшому, листами від 10.05.2013 вих.№13/08-2428, від 13.11.2013 вих.№13/08-3079, від 16.12.2013 вих.№13/08-3458, від 11.02.2014 вих. №13/08-180, від 29.05.2014 вих.№13/08-1074, від 08.08.2014 вих.№13/08-1553, від 05.11.2014 вих.№13/08-2109, від 23.01.2015 вих.№13/08-68, від 13.08.2015 вих.№13/08-970, від 08.10.2015 вих.313/08-1727, від 02.07.2016 вих.№13/08-1040 Стягувач звертався до органу ДВС із вимогою про надання інформації щодо стану та результатів кримінального провадження №0001710.

У своїй відповіді від 20.08.2014 за вих. №1-45/185/В7-8065 орган ДВС повідомив Стягувача про те, що виконавче провадження ВП №37862042 закінчено, а від Дрогобицького міського відділу міліції жодних відомостей щодо ходу та результатів кримінального провадження не надходило (а.с. 111).

Окрім того, Стягувач листами від 05.11.2014 вих. № 13/08-2110, від 23.01.2015 вих. № 13/08-70, від 10.06.2015 вих. №13/08-969, від 08.10.2015 вих. № 13/08-1729, від 22.12.2015 вих. 313/08-2351 звертався до Дрогобицького МВ ГУМВС України у Львівській області із запитом про стан та результати кримінального провадження № 0001710.

Дрогобицький відділ поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області у своїй відповіді від 20.01.2016 вих. № 1033/44/01-2016 повідомив Стягувача про неможливість розгляду листа в звязку із обмеженістю наданої Стягувачем інформації (а.с. 123).

В подальшому Стягувачем листом від 28.01.2016 за вих №13/08-106 надіслано на адресу Дрогобицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області копію листа ГУЮ у Львівській області від 20.08.2014 №09.1-45/185/В7-8065 та копію подання державного виконавця про притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду №09.1-45/644/В7_12497 (а.с. 124).

Листом від 23.05.2016 вих. №13/08-820 Стягувач повторно звертався до Дрогобицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області із запитом щодо отримання відомостей про стан та результати кримінального провадження № 0001710 (а.с. 125).

Листом від 15.06.2016 вих. №8403/44/06-2016 Дрогобицький відділ поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області повідомив Стягувача про неможливість отримання запитуваної інформації, оскільки Позивач не є стороною кримінального провадження (а.с. 126).

Листом від 18.07.2016 вих. №3117/02.1-35/5030 ВДВС ГТУЮ у Львівській області повідомило Стягувача про те, що докази розгляду подання державного виконавця про притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, скерованого до Дрогобицького МВ УМВ України у Львівській області в межах виконавчого провадження ВП №37862042 в матеріалах вказаного виконавчого провадження відсутні (а.с. 128).

Звертаючись до суду із заявою від 05.12.2016 вх. №5763/16 про поновлення строку для предявлення до виконання наказу господарського суду Львівської області від 25.06.2012 у справі № 5015/1687/12, Стягувач зазначає про те, що виконавче провадження з виконання цього наказу було закрито в звязку із направленням повідомлення в правоохоронні органи з приводу невиконання рішення суду працівниками Дрогобицької міської ради, а також відсутністю інформації щодо ходу та результатів проведення Дрогобицьким міським відділом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України кримінального провадження №0001710 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Також, зазначає, що станом на дату подання Стягувачем заяви, рішення господарського суду Львівської області від 05.06.2012 у справі №5015/1687/12 не виконано, наказ господарського суду Львівської області від 25.06.2012 про примусове виконання рішення господарського суду Львівської області від 05.06.2012 у справі № 5015/1687/12 на виконанні не перебуває, а строк предявлення наказу до виконання було пропущено ним з поважних причин, а відтак, на думку стягувача, є підстави для його відновлення.

При перегляді ухвали місцевого господарського суду в апеляційному порядку, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду керувалась наступним:

У відповідності до ст. 124 Конституції України, судові рішення є обовязковими до виконання на всій території. Статтею 8 Конституції України передбачено, що Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії.

Згідно з частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист, передбаченого окрім іншого, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно ст. 4-5 ГПК України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обовязкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 119 ГПК України передбачено, що у разі пропуску строку для предявлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено. Заява про відновлення пропущеного строку подається до господарського суду, який прийняв судове рішення.

Так, за приписами ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 116 ГПК України визначено, що виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Після набрання судовим рішенням законної сили наказ видається за заявою стягувачу чи прокурору, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, або надсилається стягувачу рекомендованим чи цінним листом. Накази про стягнення судового збору надсилаються до державних податкових інспекцій.

Згідно норм ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент видачі наказу) строк пред'явлення наказу до виконання - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

У разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено (ст. 119 ГПК України).

Відповідно до ст. 53 ГПК України пропущений процесуальний строк може бути відновлений судом лише з поважних причин. Поважними визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. В кожному конкретному випадку господарський суд повинен оцінити доводи та обставини, що наведені в обґрунтування заяви про поновлення строку пред'явлення наказу до виконання.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк предявлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову. Стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку предявлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Як встановлено судом, станом на дату подання заяви про відновлення пропущеного строку на предявлення наказу до виконання, рішення від 05.06.2012 у справі №5015/1687/12 не виконано, наказ від 25.06.2012 на виконанні не перебуває.

Оригінал вказаного наказу був повернутий на адресу суду органом ДВС супровідним листом від 15.07.2013 вих №09.1-45/В-7/12498 (зареєстровано судом 25.07.2013 за вх. №29763/13) разом із примірником постанови старшого державного виконавця ПВР УДВС ГУЮ у Львівській області від 15.07.2013 про закінчення виконавчого провадження ВП № 37862042 (а.с. 103-104).

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду, що пропущення строку для предявлення наказу до виконання з боку Стягувача мало місце з поважних причин, оскільки з матеріалів справи вбачається вчинення останнім всіх передбачених законодавством дій, спрямованих на виконання рішення суду. Так, Стягувач предявляв виконавчий документ до виконання у строк, передбачений Законом. В ході виконання наказу господарського суду Стягувач неодноразово звертався до компетентних органів про надання інформації з приводу виконання зазначеного рішення суду.

Крім того, як зазначено судом першої інстанції, той факт, що кримінальне провадження, яке перебувало на розгляді Дрогобицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України щодо осіб, які не виконували рішення суду у даній справі - було закрито вже після того, як сплив строк на предявлення наказу до виконання (до 15.07.2014) не залежало від волі Стягувача, а отже причина пропуску строку предявлення наказу до виконання визнається судом поважною.

При цьому, суд бере до уваги підстави винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 15.07.2013 ВП №37862042, - ч.3 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до ч.3 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент винесення постанови), у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав. Відтак, при винесенні постанови від 15.07.2013 та внесені відповідного подання Стягувач був позбавлений можливості примусового виконання рішення суду за відсутності даних про результати кримінального провадження.

Враховуючи наведене, суд вважає, що строк предявлення вказаного вище наказу до виконання було пропущено Львівським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України з поважних причин, що відповідно до положень ст. 119 ГПК України, є підставою для його відновлення.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про поважність причин пропуску позивачем строку для пред'явлення наказу до виконання.

Стосовно посилань Апелянта про те, що відкриття кримінального провадження за поданням державного виконавця згідно з ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження», не перериває строку для подання виконавчого документа до виконання та не забороняє стягувачу в строки, зазначені в наказі, звернутися до суду для повторного отримання наказу для предявлення до виконання, а також про те, що Позивачем з моменту отримання листа державного виконавця від 15.07.2013, яким заявника було повідомлено про закінчення виконавчого провадження, до 15.07.2014 не було вирішено питання щодо повторного отримання наказу до виконання, судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, після отримання Позивачем виконавчого документу супровідним листом від 15.07.2013, ним вчинено дії спрямовані на виконання рішення суду, а саме: стягувач звертався до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Головного управління юстиції у Львівській області та до Дрогобицького міського відділу міліції ГУ МВС України , що підтверджується наявним в матеріалах справи листами (а.с. 105-128), а тому судом встановлено відсутність байдужого ставлення сторони (стягувача) до виконавчого документу, що характеризує суб'єктивну складову дій стягувача.

Тобто, можливість вчасного пред'явлення наказу до виконання не залежала виключно від волевиявлення самого стягувача, тобто не мала суб'єктивного характеру.

Разом з цим , в апеляційній скарзі Апелянт не зазначив причин невиконання ним наказу суду від 25.06.2012 у даній справі, виконання якого є складовою права на справедливий судовий захист.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що Скаржником у справі не доведено обставини, на які він покликається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що доводами апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції не спростовано, обставини, які відповідно до статті 104 ГПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції, в порядку статтей 33, 34 ГПК України, апелянтом не доведено, а оскаржуване судове рішення прийняте у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, фактичними обставинами та матеріалами справи, апеляційний господарський суд підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого господарського суду не вбачає.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору за перегляд ухвали місцевого господарського суду в апеляційному порядку, у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України відносяться на Скаржника.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 комітету Дрогобицької міської ради за вих. № 3-32/1286 від 16.02.2017 (вх. № апеляційного суду 01-05/936/17 від 28.02.2017) залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Львівської області від 02.02.2017 у справі № 5015/1687/12 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 20.03.2017

Головуючий суддя Л.Л. Давид

Суддя В.М.Гриців

Суддя Г.Т.Кордюк