ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"16" березня 2017 р. №926/894/17
Суддя господарського суду Чернівецької області Миронюк С.О.,

розглянувши матеріали за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_1

до товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок»

про стягнення заборгованості 644 586 397,80 грн.,

встановив:

З матеріалів позовної заяви вбачається, що заявником подано позов без доказів сплати судового збору, проте з клопотанням про відстрочку сплати судового збору до ухвалення рішення у справі, яке обґрунтовується його важким фінансовим становищем.

Статтею 2 Закону України «Про судовий збір» визначено, що платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

Відповідно до статті 8 Закону України Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно з пунктом 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» (Постанова №7), у розгляді питань, пов'язаних з відстроченням та розстроченням сплати судового збору, зменшенням його розміру або звільненням від його сплати (стаття 8 Закону) і застосуванням приписів Закону щодо пільг зі сплати судового збору (стаття 5 Закону) господарським судам слід враховувати, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

Виходячи з наведених положень закону, суд може відстрочити, розстрочити або звільнити від сплати судового збору при врахуванні майнового стану скаржника, який останній повинен довести суду, надавши відповідні докази в розумінні ст. 36 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У даному випадку позивачем є публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_2» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є економічно самостійною установою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в Національному банку України, а також рахунки в цінних паперах у депозитарних установах - державних банках. Фонд є установою, що не має на меті отримання прибутку.

Згідно з ст. 4 вказаного Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

У зв'язку з цим, сама лише обставина, пов'язана з тяжким фінансовим становищем заявника, не може вважатися підставою для відстрочки сплати судового збору.

Водночас, звертаючись до господарського суду із заявою про відстрочку сплати судового збору, заявник не надав відповідних доказів на підтвердження неможливості сплати ним судового збору; наведені ж ним обставини не вважаються виключними обставинами.

За таких обставин клопотання позивача про відстрочку сплати судового збору задоволенню не підлягає.

У відповідності до статті 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються, зокрема, з судового збору. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Позовна вимога про стягнення заборгованості у даній позовній заяві носить майновий характер, і розмір ставок судового збору за її розгляд визначається вимогами підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір та становить півтора відсотки ціни позову, але не менше 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1600 гривень. Тобто, розмір судового збору у даному випадку буде становити 240 000,00 грн.

Разом з тим, позивачем не подано доказів сплати судового збору в установленому порядку та розмірі.

У відповідності до частини другої п.п. 2.22. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7, якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі або (за необхідності) документів, що підтверджують звільнення від його сплати, заява повертається господарським судом з підстав, передбачених Господарського процесуального кодексу, а саме пунктом 4 частини першої статті 63 цього кодексу.

Згідно з вимогами пункту 4 частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Таким чином, неподання заявником доказів сплати судового збору є підставою для повернення позовної заяви у відповідності до пункту 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Судом при цьому також взято до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Повернення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Враховуючи викладене, керуючись пунктом 4 частини 1 статті 63 та статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви позивача про відстрочення сплати судового збору від 21.02.2017 р. № 11/1-6302 відмовити.

2. Позовну заяву публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок» про стягнення заборгованості 664 586 397,80 грн., повернути заявнику без розгляду.

Суддя С.О. Миронюк