донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

21.03.2017р. справа №908/3267/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4

від позивача:ОСОБА_5, адвокат за дов. № 01 від 01.01.2017р. ОСОБА_6, директор
від відповідача ОСОБА_7, представник за дов. № 558 від 02.02.2017р.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Бердянськводоканал" Бердянської міської ради, м.Бердянськ Запорізька область

на рішення господарського судуЗапорізької області
від06.02.2017 року (повний текст підписано 10.02.2017р.)
у справі№ 908/3267/16 ( суддя Дроздова С.С.)
Товариства з обмеженою відповідальністю "Почерк", м.Бердянськ, Запорізька область
до відповідача Комунального підприємства "Бердянськводоканал" Бердянської міської ради, м.Бердянськ, Запорізька область
проприпинення незаконних дій та внесення змін до договору № 224 від 01.06.2011р.

ВСТАНОВИВ:

06.12.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю Почерк, м.Бердянськ звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до Комунального підприємства Бердянськводоканал Бердянської міської ради про:

- зобов'язання Комунального підприємства Бердянськводоканал Бердянської міської ради припинити дії, спрямовані на відмову від Договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення № 224 від 01.06.2011 р., укладеного між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю Почерк;

- зміну з 24.11.2016 р. Договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення № 224 від 01.06.2011 р., укладеного між КП Бердянськводоканал Бердянської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю Почерк, виклавши пункт 7.1 цього Договору в наступній редакції: 7.1. Цей договір укладений на строк до 31 грудня 2012 року і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. Договір може бути розірваний достроково у разі: зникнення потреби в отриманні послуги або відмови Абонента від користування послугами Виконавця; переходу права власності на об'єкт нерухомого майна до іншої особи; невиконання умов договору сторонами договору.

В процесі розгляду справи позивач надав заяву про зменшення позовних вимог, в якій скориставшись своїм правом на зменшення позовних вимог, відмовився від вимоги щодо зобов'язання відповідача припинити дії, спрямовані на відмову від Договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення № 224 від 01.06.2011 р., укладеного між ним та товариством з обмеженою відповідальністю Почерк та просив змінити з 24.11.2016р. Договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення № 224 від 01.06.2011р., виклавши п.7.1 в означеній вище редакції та стягнути з відповідача судові витрати, з яких 1378 грн. оплата судового збору та 13909,78 грн. оплата витрат на правову допомогу (а.с.58-62).

Суд прийняв цю заяву позивача в порядку ст. 22 ГПК України як заяву про зменшення розміру позовних вимог, про що вказав в описовій частині судового рішення.

Ухвалою суду від 16.01.2017р. заяву позивача про забезпечення позову задоволено. Вжито заходів до забезпечення позову ТОВ "Почерк" до КП "Бердянськводоканал" Бердянської міської ради шляхом заборони КП "Бердянськводоканал" БМР вчиняти дії, пов"язані з відключенням позивача від мереж водопроводу та каналізації та припиненням водопостачання до набрання законної сили рішенням у справі № 908/3267/16 (а.с.132-134).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 06.02.2017р. у справі № 908/3267/16 позов задоволено частково (а.с.201-206).

Змінити з 24.11.2016р. Договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення № 224 від 01.06.2011р., укладений між Комунальним підприємством Бердянськводоканал Бердянської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю Почерк, виклавши пункт 7.1 цього Договору в наступній редакції: 7.1. Цей договір укладений на строк до 31 грудня 2012 року і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. Договір може бути розірваний достроково у разі: зникнення потреби в отриманні послуги або відмови Абонента від користування послугами Виконавця; переходу права власності на об'єкт нерухомого майна до іншої особи; невиконання умов договору сторонами договору.

Стягнуто з відповідача на користь позивача суму судового збору у розмірі 1378, 00 грн. та суму витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 6000 грн.

В обґрунтування прийнятого рішення місцевий господарський суд з посиланням на норми ч. 1 ст. 651 ЦК України, ч.2, 4 ст.179, 188 ГК України, п.1 ч. 23 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", положення Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою КМУ від 21.07.2005р. № 630, дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог щодо внесення змін до договору № 224 від 01.06.2011р. про надання послуг з водопостачання та водовідведення, правовідносини за яким регулюються законодавством про житлово-комунальні послуги, відповідно до вимог якого умови типового договору є обов"язковими для сторін договору, які не мають права відступати від їх положень і врегулювати відносини на власний розсуд.

Відповідач, Комунальне підприємство "Бердянськводоканал" Бердянської міської ради, м.Бердянськ, Запорізька область, звернувся із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення господарського суду Запорізької області від 06.02.2017р. у даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити (а.с.212-213).

Зокрема, апелянт вказує на те, що позивач, заявивши вимоги про зміну п.7.1 договору шляхом внесення в цей пункт умови про дострокове розірвання договору не навів доказів, які саме його права та яким чином порушуються відсутністю у Договорі умови про його дострокове розірвання. Суд, обгрунтовуючи своє рішення також не зазначив, яким чином та які саме права позивача порушуються.

Апелянт зазначає, що мав місце факт закінчення строку Договору, а не факт дострокового його розірвання.

На думку апелянта, позивач не надав жодного доказу істотного порушення відповідачем договору. Відповідно до п.7.3 Договору внесення змін і доповнень до цього договору здійснюється сторонами у порядку, встановленому діючим законодавством та оформлюється окремим додатком до цього договору. Такий додаток до договору сторони будуть вважати його невід"ємною частиною. Тобто умовами Договору не передбачено обов"язок сторони договору беззаперечно приймати пропозиції іншої сторони про внесення змін до договору.

Скаржник посилається на те, що суд не врахував, що Правила № 630 регулюють правовідносини між суб"єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення з використанням внутрішньобудинкових централізованих систем водовідведення та водопостачання. Відповідач надає позивачу послуги без використання внутрішньобудинкових централізованих систем водовідведення та водопостачання, мережі позивача підключені до магістральних трубопроводів, які пролягають по міській території. Крім того, позивач сплачує послуги, надані відповідачем за тарифом, встановленим постановою Нацкомісії, що здійснює державне регулювання у сферї енергетики та комунальних послуг № 1238 від 07.07.2016р., тобто за тим тарифом, який встановлений для споживачів, послуги яким надаються без використання внутрішньобудинкових систем.

17.03.2017р. через канцелярію суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу № 01/16-03 від 16.03.2017р., відправлений електронною поштою (а.с.219-221).

21.03.2017р. через канцелярію суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу №01/16-03 від 16.03.2017р. із клопотанням про залучення доказів його відправлення відповідачу, який колегією суддів розглянутий, прийнятий до уваги та залучений до матеріалів справи (а.с.228-233).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями був визначений наступний склад суду: головуючий суддя Радіонова О.О., судді Попков Д.О., Чернота Л.Ф.

У зв"язку з перебуванням у відпустці судді Попкова Д.О., згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів визначений наступний склад суду: головуючий суддя Радіонова О.О., Чернота Л.Ф., Зубченко І.В.

Апелянт у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив суд її задовольнити, скасувавши рішення господарського суду Запорізької області від 06.02.2017р. у даній справі та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позову.

Представники позивача заперечували проти задоволення апеляційної скарги, підтримали доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, просили залишити без змін рішення господарського суду Запорізької області від 06.02.2017р. у даній справі.

Відповідно до частини другої статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Почерк" юридична особа (ідентифікаційний код 22138510), що підтверджено свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи та довідкою з ЄДРПОУ (а.с.27-28).

Відповідач, Комунальне підприємство "Бердянськводоканал" Бердянської міської ради юридична особа (ідентифікаційний код 37622628), що підтверджено Статутом, Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи та Витягом з ЄДРПОУ (а.с.94-102).

01.06.2011 р. між Комунальним підприємством Бердянськводоканал Бердянської міської ради (виконавець за договором, відповідач по справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Почерк (за договором - абонент, позивач по справі) укладений Договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення № 224, за умовами якого виконавець бере на себе зобовязання забезпечувати обєкти Абонента питною водою, яка відповідає державним санітарним нормам та правилам Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною (ДСанПіН 2.2.4-171-10) або дозволу Держспоживстандарту України, виданого на підставі висновку Міністерства охорони здоров`я України на відхилення від стандарту, згідно з Графіком водопостачання в обємі встановленого ліміту, а також приймати від нього стічні води в обємі встановленого ліміту та в межах встановлених допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах. У випадках, визначених законодавством, виконавець надає вказані послуги з дотриманням тимчасових норм споживання, а також режиму надання, які затверджені уповноваженими органами (п. 1.1 договору) (а.с.11-17).

Згідно п. 1.2 Договору абонент бере на себе зобовязання своєчасно і в повному обсязі оплачувати надані йому послуги з водопостачання та водовідведення, виконувати усі приписи виконавця, направлені на поліпшення якості обліку наданих послуг, належно експлуатувати водопровідні та каналізаційні мережі, пристрої та прилади на них, які перебувають у нього на балансі, а також виконувати інші умови цього договору та нормативних актів стосовно водопостачання та водовідведення.

Пунктом 7.1 Договору встановлено, що договір укладений на строк до 31 грудня 2012 р. Він вступає в силу після його підписання й вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору не поступає заяви однієї з сторін про відмову від даного договору або його перегляду. У разі перегляду цього договору він діє на цих умовах до підписання сторонами нового договору та узгодження розбіжностей.

Внесення змін і доповнень до цього договору здійснюється сторонами в порядку, встановленому діючим законодавством, та оформлюються окремим додатком до цього договору. Такий додаток до договору сторони будуть вважати його невідємною частиною.

Договір підписаний сторонами у встановленому порядку та скріплений печатками підприємств.

Листом від 27.10.2016 р. № 4428, адресованим позивачу, відповідач зазначив, що у ТОВ Почерк відсутні технічні умови на приєднання до міської мережі водопостачання та водовідведення, а тому обсяги питної води та обсяги стічних вод між сторонами договору № 224 від 01.06.2011 р. не узгоджені, для чого позивачу слід оформити нові технічні умови, а також повідомив, що договір № 224 від 01.06.2011 р. у діючій редакції продовжений на 2017 р. не буде. У листі також зазначено перелік документів, який позивачу слід надати для укладення договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення на 2017 р. (а.с.18-19).

У відповідь позивач направив відповідачу лист №84 від 21.11.2016 р., в якому зазначив, що вимога відповідача про повторне отримання та виконання технічних умов на приєднання до мереж водопостачання та каналізації не ґрунтується на законі та є протиправною. Відмова від пролонгації договору №224 є також незаконною з боку відповідача.

Листом від 21.11.2016 р. № 4666, направленим позивачу, відповідач зазначає, що в разі ненадання в строк до 01.12.2016 р. документів, зазначених у листі від 27.10.2016 р. № 4428, надання послуг з водопостачання та водовідведення ТОВ Почерк буде припинено з 01.01.2017 р. (а.с.20).

Позивач звернувся до відповідача з письмовою пропозицією від 21.11.2016 р. вих. № 83 про внесення змін до п. 7.1 Договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення № 224 від 01.06.2011 р. з метою приведення його у відповідність з п.п. 31, 32 Типового договору. До пропозиції позивач додав два примірники додаткової угоди від 21.11.2016 р. до договору № 224 (а.с.22-24).

У додатковій угоді, яка направлена відповідачу разом з пропозицією про внесення змін до п. 7.1 договору, позивач виклав пункт 7.1 договору № 224 в наступній редакції: 7.1. Цей договір укладений на строк до 31 грудня 2012 року і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. Договір може бути розірваний достроково у разі: зникнення потреби в отриманні послуги або відмови Абонента від користування послугами Виконавця; переходу права власності на об'єкт нерухомого майна до іншої особи; невиконання умов договору сторонами договору. Згідно з додатковою угодою інші положення договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення № 224 від 01.06.2011 р. залишаються без змін".

У відповідь на зазначену пропозицію, відповідач направив позивачу лист № 4704 від 24.11.2016 р., яким зазначає про безпідставність та не відповідність нормам чинного законодавства України пропозиції позивача щодо внесення змін у п. 7.1 договору та відмовився підписати запропоновану додаткову угоду (а.с.25-26).

Враховуючи відмову відповідача вносити зміни до договору, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

Суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо правомірності внесення змін до пункту 7.1 Договору від 01.06.2011 р. № 224 про надання послуг з водопостачання та водовідведення у зв"язку з приведенням його з вимогами Типового договору.

Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Законом України "Про питну воду та питне водопостачання", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005р. № 630 (далі - Правила № 630).

Суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині внесення змін в п.7.1 Договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення № 224 від 01.06.2011р., з чим колегія суддів погоджується з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 ГК України кожен суб"єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб"єктів захищаються, зокрема, шляхом: визнання наявності або відсутності прав; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК).

Правовідносини між сторонами врегульовані Договором № 224 від 01.06.2011 р. про надання послуг з водопостачання та водовідведення.

Відповідно до пояснень позивача, договір № 224 діє до теперішнього часу, відповідачем надаються послуги з водопостачання та водовідведення. Відповідач зазначив, що договір припинив свою дію 31.12.2016 р., при цьому фактичне надання послуг позивачу з водопостачання та водовідведення підтвердив.

Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами (ст. 905 ЦК).

За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про житлово-комунальні послуги житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ст.1, 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, зокрема, відносяться до складу комунальних послуг.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 даного Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

У пункті 1 ч. 3 ст. 20 цього Закону споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

У свою чергу, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону виконавець зобовязаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення умов договору та в інших випадках, встановлених договором або законом (ч.2 ст. 651 ЦК України).

У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (ч. 1 ст. 653 ЦК України).

Статтею 188 ГК України врегульовано порядок зміни та розірвання господарських договорів. Зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором (ч. 1). Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором (ч. 2). Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду (ч. 3). У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (ч. 4). Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду (ч. 5).

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 179 ГК України Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб'єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб'єктів, коли ці суб'єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Статтею 26 Закону України Про житлово-комунальні послуги визначені істотні умови договору між виконавцем/виробником та споживачем. Крім істотних, договір може містити інші умови за згодою сторін. Договір не може містити умов, що вводять додаткові види оплати послуг, не передбачені типовими договорами на надання житлово-комунальних послуг, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Форма та зміст (умови) типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Виходячи з приписів зазначених вище норм законодавства умови типового договору є обовязковими для сторін договору, які не мають права відступати від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Пункти 31, 32 Типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 (далі Типовий договір), викладені в слідуючій редакції: 31. Цей договiр укладається на _____________________________________ (строк) i набирає чинностi з дня його укладення. Договiр вважається щороку продовженим, якщо за мiсяць до закiнчення строку його дiї однiєю iз сторiн не буде письмово заявлено про його розiрвання або необхiднiсть перегляду.

32. Договiр може бути розiрваний достроково у разi: зникнення потреби в отриманнi послуги або вiдмови споживача вiд користування послугами виконавця; переходу права власностi (користування) на квартиру (будинок садибного типу) до iншої особи; невиконання умов договору сторонами договору.

Дослідивши пункт 7.1 Договору № 224, розміщений у розділі 7 договору Термін дії договору. Порядок внесення змін та доповнень, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про те, що даний пункт не відповідає пунктам 31, 32 Типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630.

Таким чином, висновок суду, що пункт 7.1 договору № 224 від 01.06.2011 р. про надання послуг з водопостачання та водовідведення слід викласти в редакції, запропонованій позивачем відповідно до вимог пунктів 31, 32 Типового договору, колегія суддів вважає законним та обгрунтованим.

Доводи апелянта про те, що Правила № 630 не розповсюджуються на спірні правовідносини, оскільки мережі позивача підключені не до внутрішньобудинкових мереж, а до магістрального трубопроводу, колегія суддів відхиляє з наступного.

Зі змісту п.1 Правил № 630 вбачається, що ці Правила регулюють відносини між суб"єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення ( далі - послуги).

Пункт 2 Правил № 630 передбачає терміни, що вживаються у цих Правилах, зокрема, централізоване водовідведення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у відведенні стічних вод, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових централізованих систем водовідведення;

централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем холодного та гарячого водопостачання.

Отже, зі змісту наведеного вбачається, що мова йде не про підключення, а про використання внутрішньобудинкових мереж.

Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що позивач отримує воду та скидає стоки в середині будівлі, в якій розташовані виробничі та побутові приміщення. Усі технологічні процеси переробки та заморожування риби із використанням води проводяться в будівлі, а не зовні.

Згідно п.8 Правил № 630 встановлено, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Твердження апелянта про те, що права позивача не були порушені при зверненні з зазначеним позовом до суду не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на таке.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції", яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Порушення цивільних прав може проявлятися, зокрема, як безпідставна одностороння відмова від договору.

Згідно ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб"єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушення.

Абз. 2 ч. 3 ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов"язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Позивач, дотримавшись процедури встановленого законом порядку внесення змін до договору, звернувся до суду із позовом про внесення змін до договору, який є належним способом захисту порушеного права, визначеним у п.6 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Статтею 44 ГПК України передбачено, що до складу судових витрат входить і оплата послуг адвоката. Відповідно до ч. 3 ст. 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України Про адвокатуру.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", який набрав чинності з 15.08.2012р., адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Позивачем до матеріалів справи долучено копії свідоцтва № 001185 серії ЗП про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_5, ордеру серії ЗП № 033509 на надання правової допомоги ТОВ Почерк адвокатом ОСОБА_5, договору про надання правової допомоги від 07.11.2016 р. № 84, відповідно до якого адвокат ОСОБА_5 здійснює правове забезпечення діяльності клієнта (позивача в справі) та надає іншу правову допомогу (а.с.63-68).

Пунктом 3.7 договору визначено, що гонорар оплачується клієнтом за фактично надану правову допомогу на підставі акту приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 20.11.2016 р. до договору № 84 адвокат ОСОБА_5 приймає на себе зобовязання за винагороду здійснити захист інтересів клієнта (ТОВ Почерк) у спірних взаємовідносинах з КП Бердянськводоканал Бердянської міської ради при виконанні сторонами умов договору № 224 від 01.06.2011 р. з метою недопущення відключення клієнта від водопостачання та приведення умов договору у відповідність до вимог діючого законодавства. У додатковій угоді № 1 сторонами визначено, з яких саме заходів складатиметься правова допомога, яка надається, зокрема, підготовка позовної заяви до господарського суду Запорізької області про припинення незаконних дій та внесення змін до договору; представництво інтересів клієнта в судових інстанціях, підготовка судових процесуальних документів тощо (а.с.66).

Відповідно до акту № 84/1 від 12.12.2016 р. приймання-передачі наданих послуг, складеним за договором про надання правової допомоги № 84, до оплати належить сума 7856,78 грн., у т.ч. відшкодування поштових витрат 6,78 грн. Відповідно до акту № 84/2 від 13.01.2017 р. приймання-передачі наданих послуг, складеним за договором про надання правової допомоги № 84, до оплати належить сума 6053,00 грн., у т.ч. відшкодування витрат 53,00 грн. В актах зазначений перелік видів правової допомоги, які надавалися адвокатом. Згідно з квитанціями, копії яких містяться в матеріалах справи, позивачем сплачено загальну суму в оплату адвокатських послуг згідно з актами №№ 84/1, 84/2 13909,78 грн.(а.с.69-70).

Згідно з п. 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України N 01-8/155 від 13.02.2002 р., вирішуючи питання про розподіл витрат, які підлягають сплаті за послуги адвоката, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. За таких обставин, суд з урахуванням матеріалів конкретної справи, зокрема, ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Аналогічні положення викладені у п. 6.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р.

У п. 6.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. розяснено, що відшкодування витрат позивачів, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Суд першої інстанції зауважив, що позивачем було зменшено позовні вимоги, адвокат брав участь у двох судових засіданнях, справа розглянута в другому судовому засіданні з прийняттям рішення; в актах приймання-передачі послуг за договором про надання правової допомоги зазначені види правової допомоги, які не стосуються судового розгляду спору (проект запиту Мінрегіонбуд про виконання тех. умов, проекти заяви в АМКУ, Нацкомісії з державного регулювання комунальних послуг, проекти листів міському голові, до Запорізької ОДА, про притягнення до кримінальної відповідальності тощо) та дійшов висновку про те, що заявлена сума 13909,78 грн. витрат на правову допомогу не є співрозмірною з заявленими позовними вимогами, та стягнув з відповідача на користь позивача суму 6000,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката, з чим колегія суддів погоджується.

Позивачем у судовому засіданні заявлено клопотання від 21.03.2017р. № 01/21-03 про розподіл судових витрат, в якому останній просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу адвоката та вартість проживання представників позивача у сумі 3500 грн. (а.с.224-227). Заявлене клопотання колегією суддів розглянуто та відхилено з наступного.

Як вбачається з клопотання, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з підготовки адвокатом відзиву на апеляційну скаргу у розмірі 700 грн., участі адвоката в судовому засіданні апеляційного суду у розмірі 1500 грн., компенсації витрат адвоката на проживання в готелі у розмірі 650 грн.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат (не пов"язаних зі сплатою судового збору) не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, яка вимагає відшкодування таких витрат. Отже, розмір витрат на оплату послуг адвоката є оціночним поняттям, яке вирішується господарським судом на власний розсуд.

Виходячи з того, що при розгляді справи у суді першої інстанції, питання щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу адвоката було вирішено з урахуванням співрозмірності заявлених вимог, розумності та справедливості та задоволено частково у сумі 6000 грн., колегія суддів вважає, що заявлені в суді апеляційної інстанції судові витрати, які складаються з підготовки адвокатом відзиву на апеляційну скаргу у розмірі 700 грн., участі адвоката в судовому засіданні апеляційного суду у розмірі 1500 грн., компенсації витрат адвоката на проживання в готелі у розмірі 650 грн., мають бути покладені на позивача, оскільки витрати на проживання у готелі не входять до складу правової допомоги за договором № 84 від 07.11.2016р. та Додаткової угоди № 1 до зазначеного договору; зміст відзиву на апеляційну скаргу повторює зміст позовної заяви та заперечень на відзив, а участь представника сторони у суді апеляційної інстанції не визнавалася ухвалою суду обов"язковою та не потребувала додаткових зусиль та підготовки до судового засідання.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог в якій скориставшись своїм правом на зменшення позовних вимог, останній відмовився від вимоги щодо зобов'язання відповідача припинити дії, спрямовані на відмову від Договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення № 224 від 01.06.2011 р., укладеного між ним та товариством з обмеженою відповідальністю Почерк та просив змінити з 24.11.2016р. Договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення № 224 від 01.06.2011р., виклавши п.7.1 в означеній вище редакції та стягнути з відповідача судові витрати, з яких 1378 грн. оплата судового збору та 13909,78 грн. оплата витрат на правову допомогу (а.с.58-62).

Суд прийняв цю заяву як зменшення позовних вимог, внаслідок чого дійшов висновку про те, що відповідно до ст. 7 Закону України Про судовий збір, за наявності відповідного клопотання, підлягає поверненню позивачу, за ухвалою суду з Державного бюджету України сума сплаченого судового збору в розмірі 1378,00 грн.

При цьому суд не враховував наступне.

Згідно п.3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру (абз 3 п.3.11 зазначеної Постанови).

В даній справі було заявлено дві вимоги немайнового характеру, які були сплачені, що підтверджено квитанціями Бердянського відділення Запорізького РУ Приватбанку № 0.0.662999916.1 та №0.0.663000496.1 кожна у розмірі 1378 грн. (а.с.10).

Отже, судом першої інстанції помилково було розцінено заяву позивача як зменшення позовних вимог, в той час як мала місце відмова у позові в частині зобов'язання відповідача припинити дії, спрямовані на відмову від Договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення № 224 від 01.06.2011 р.

За наслідками таких дій, суд першої інстанції повинен був припинити провадження у справі в цій частині на підставі п.4 ст. 80 ГПК України, а відтак сума сплаченого судового збору позивачу не повертається (п.п.5.1 п.5 в редакції Постанови ВГСУ № 2 від 16.12.2015р.), а оскаржуване судове рішення в цій частині підлягає зміні у мотивувальній та резолютивній частинах з підстав, викладених в даній постанові.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновок місцевого господарського суду, а тому колегією суддів не приймаються до уваги.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновок місцевого господарського суду, тому підстав для її задоволення не має, а оскаржуване рішення підлягає зміні з зазначених вище підстав внаслідок порушення судом норм процесуального права.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на скаржника.

Керуючись статями 33, 34, 43, 49, п.4 ст.80, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Бердянськводоканал" Бердянської міської ради, м.Бердянськ Запорізька область на рішення господарського суду Запорізької області від 06.02.2017 року у справі № 908/3267/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 06.02.2017 року у справі № 908/3267/16 - змінити.

Абзац перший резолютивної частини рішення господарського суду Запорізької області від 06.02.2017 року у справі № 908/3267/16 викласти в наступній редакції:

"Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Почерк, м. Бердянськ, до Комунального підприємства Бердянськводоканал Бердянської міської ради, м. Бердянськ, задовольнити".

Доповнити резолютивну частину рішення господарського суду Запорізької області від 06.02.2017 року у справі № 908/3267/16 абзацом третім наступного змісту:

"Припинити провадження у справі в частині зобов'язання Комунального підприємства Бердянськводоканал Бердянської міської ради припинити дії, спрямовані на відмову від Договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення № 224 від 01.06.2011 р., укладеного між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю Почерк у зв"язку з відмовою позивача від позову".

Абзац третій резолютивної частини рішення вважати абзацом четвертим.

В іншій частині рішення господарського суду Запорізької області від 06.02.2017 року у справі № 908/3267/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.О.Радіонова

Судді І.В.Зубченко

ОСОБА_3

Надр.5 прим:1 у справу; 1позивачу; 1 відповідачу; 1 ДАГС; 1ГС Запорізької обл.