УХВАЛА

15.03.2017Справа № 5011-4/8981-2012
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Реставратор-1946»

про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2014 у справі № 5011-4/8981-2012

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Реставратор-1946"

до Інституту геологічних наук Національної академії наук України

про стягнення 1 327 061,02 грн.

за участю прокуратури міста Києва

Суддя Грєхова О.А.

Без виклику представників учасників судового процесу.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У липні 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Реставратор-1946" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Інституту геологічних наук Національної академії наук України про зобов'язання відповідача виконати договір про закупівлю підрядних робіт за державні кошти № 20 від 06.12.2011 (далі - Договір), шляхом приймання від позивача виконаних в квітні - травні 2012 року робіт та сплати за них, стягнення з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 1 327 061, 02 грн., визнання дій відповідача щодо розірвання Договору в односторонньому порядку та проведення процедури державних закупівель робіт, що передбачені Договором неправомірними та визнання за відповідачем права на виконання Договору із змінами, що були внесені Додатковими угодами №1 від 26.12.2011 та №2 від 04.05.2012.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.11.2014 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2015 року та постановою Вищого господарського суду України від 25.06.2015 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

14.03.2017 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Реставратор-1946» про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2014 у справі № 5011-4/8981-2012 за нововиявленими обставинами.

Згідно автоматизованої системи документообігу, вказану заяву передано на розгляд судді Грєхової О.А.

Подана Товариством з обмеженою відповідальністю «Реставратор-1946» заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не відповідає вимогам розділу XIII Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню з посиланням на ст. 113 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Так, судовий захист прав суб'єктів господарювання передбачає їх звернення до відповідного судового органу з метою поновлення чи визнання прав зазначених суб'єктів, якщо ці права порушені, не визнаються чи оспорюються. Втім, таке звернення до суду обумовлене дотриманням вимог процесуального закону, що надає можливість доступу особи до правосуддя та отримання нею судового захисту, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

Відтак, механізм реалізації вищевказаного права, яке закріплене в Основному Законі, включає в себе необхідність дотримання вимог процесуального законодавства при зверненні до суду, зокрема, сплату судового збору.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81) 7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14.05.1981, практика Європейського суду з прав людини щодо застосування цієї Конвенції не визнають саму по собі необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції, який гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру, практику Європейського суду з прав людини (як наведену вище, так і рішення від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі"), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права та має переслідувати законну мету.

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є визначений в Господарському процесуальному кодексі України обов'язок заявника при зверненні до суду сплачувати судовий збір, а не виконання вимог процесуального законодавства наділяє суд правом не приймати до розгляду та повертати заяву заявнику.

Порядок і строк подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами врегульовано статтею 113 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, частиною 6 статті 113 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про перегляд судового рішення господарського суду за нововиявленими обставинами до розгляду не приймається і повертається заявникові у разі, зокрема, якщо заява про перегляд судового рішення господарського суду за нововиявленими обставинами підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано (п. 5 ч. 6 ст. 113 ГПК України).

Юридична особа відповідно до ст. 92 ЦК України набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів і закону. Отже, від імені юридичної особи позовну заяву підписує повноважна посадова особа, повноваження якої ґрунтуються на установчих документах чи приписах закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ГПК України справи юридичних осіб у господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Керівник підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначено законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їхнє посадове становище (ч. 2 ст. 28 ГПК України). Повноваження керівників юридичних осіб підтверджується:

а) документів, що посвідчують їхнє посадове чи службове становище. До таких документів відносять накази (чи інші аналогічні документи) про призначення на посаду, протоколи зборів про обрання на посаду;

б) установчими документами юридичної особи, в яких містяться повноваження посадових чи службових осіб, що беруть участь у справі як представники цих осіб.

Таким чином, право на представництво юридичної особи пов'язане з наявністю акта органу управління юридичної особи, котрим ця юридична особа наділяє посадову особу повноваженнями вчиняти певні юридичні дії.

Заяву про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2014 у справі № 5011-4/8981-2012 за нововиявленими обставинами від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Реставратор-1946» підписано директором ОСОБА_2

Натомість серед документів, доданих до заяви, відсутні докази, які б станом на день подання заяви до суду підтверджували посадове становище ОСОБА_2, як керівника (директора) товариства, як-то: довідка з ЄДРПОУ, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, статут товариства, де було б зазначено керівника, наказ про призначення на посаду тощо.

В свою чергу, з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Реставратор-1946» є ОСОБА_3.

З огляду на викладене, суд не має реальної можливості дійти до висновку, що ОСОБА_2 на момент подачі заяви до суду є директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Реставратор-1946".

Враховуючи те, що заявником не виконані вимоги ст. 113 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Реставратор-1946» про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2014 у справі № 5011-4/8981-2012 за нововиявленими обставинами підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Відповідно до ч. 8 ст. 113 Господарського процесуального кодексу України, після усунення обставин, зазначених у пунктах 2, 3 та 5 частини шостої цієї статті, заява може бути подана повторно.

За таких обставин, вказана заява і додані до неї документи підлягають поверненню заявнику.

Керуючись ст. 86, ч. 6 ст. 113 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Реставратор-1946» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2014 у справі № 5011-4/8981-2012 та додані до неї матеріали повернути заявнику без розгляду.

Суддя О.А.Грєхова