ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2017 р.Справа № 922/548/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковського С.В.

при секретарі судового засідання Лук'янчук О.І.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи ОСОБА_2, м. Конотоп
до Харківського державного авіаційного виробничого підприємства в особі відокремленого підрозділу "Конотопський механічний завод", м. Конотоп
про стягнення коштів
за участю сторін:

Позивач - не з"явився;

Представник відповідача - не з"явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа ОСОБА_2, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Харківського державного авіаційного виробничого підприємства в особі відокремленого підрозділу "Конотопський механічний завод", про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати в розмірі 6 501,00 грн. та середнього заробітку за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні в розмірі 37 645,47 грн..

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначає, що він працював на Конотопському механічному заводі, який є відокремленим підрозділом Харківського державного авіаційного виробничого підприємства в період з 01.02.1988 року по 31.12.2015 року. На день звільнення у підприємства перед позивачем утворилася заборгованість по заробітній платі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.02.2017 року за позовною заявою було порушено провадження по справі № 922/548/17 та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 09 березня 2017 року.

Позивач правом на участь в судовому засіданні не скористався. Через канцелярію до суду надійшла заява ОСОБА_2 (вх. № 6900 від 28.02.17р.) в якому позивач просив суд, у зв"язку із складним матеріальним становищем та погіршенням стану здоров"я, проводити розгляд справи № 922/1548/17 без його участі, за наявними в матеріалах справи документами, а також зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Враховуючи положення ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, а також диспозитивність права сторони на участь у судовому засіданні, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи за відсутності позивача.

Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, відзив на позовну заяву не надав, про причини неявки суд не повідомив. Про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з п. 3.9.2 Постанови ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі, неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню спору та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані до них докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з Конотопським механічним заводом, який є відокремленим підрозділом Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, в період з 01.02.1988 року по 31.12.2015 року та був звільнений за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію за віком, відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю України, що підтверджується даними трудової книжки.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.04.2015 року порушено провадження у справі № 922/5397/13 про банкрутство Харківського державного авіаційного орденів Жовтневої Революції та Трудового Червоного Прапора виробничого підприємства, визнано вимоги ініціюючого кредитора в розмірі 399 727,88 грн., введений мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедура розпорядження майном боржника, призначений розпорядником майна боржника арбітражний керуючий Чаговець Т.П.

Згідно з ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про стягнення заробітної плати.

Розглянувши позовну заяву в частині стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати в розмірі 6 501,00 грн., суд зазначає, що відповідно до довідки № 70 від 06.02.2017 року, виданої Конотопським механічним заводом, заборгованість підприємства по заробітній платі перед гр. ОСОБА_2 за період жовтень - листопад 2015 року склала 4 029,00 грн.. Крім того у березні 2016 року нарахована компенсація при виплатізарплати за січень - червень 2015 року, яка за винятком обов"язкових утримань складає 2 472,00 грн.. Всього заборгованість складає: 6 501,00 грн..

Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Статтею 94 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Згідно приписів частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Частиною першою статті 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги, що матеріалами справи підтверджено заборгованість підприємства по заробітній платі перед гр. ОСОБА_2 в сумі 6 501,00 грн., а вказана заборгованість виникла після порушення провадження у справі про банкрутство Харківського державного авіаційного орденів Жовтневої Революції та Трудового Червоного Прапора виробничого підприємства, суд вважає вимогу позивача про її стягнення обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Розглянувши позовну заяву в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні гр. ОСОБА_2 в розмірі 37 645,47 грн., суд зазначає наступне.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз'яснив, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, що викладені в Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що наданий позивачем розрахунок суми середньої заробітної плати за весь час затримки не відповідає вимогам діючого законодавства.

Згідно довідки № 69 від 06.02.2017 року, виданої Конотопським механічним заводом, середньомісячна заробітна плата гр. ОСОБА_2 за два останні місяці роботи за вирахуванням обов'язкових утримань (податку з доходів фізичних осіб та військового збору) складає 2 968,46 грн..

Позивач був звільнений 31.12.2015 року, тобто, два календарні місяці роботи позивача, що передують події звільнення - жовтень 2015 року (21 робочий день) та листопад 2015 року (21 робочий день), що разом складає 42 робочих дні, а не 44, як заявлено позивачем. Отже, середньоденна заробітна плата гр. ОСОБА_2 складає 141,36 грн. (2 968,46 грн. х 2 / 42 робочих дні = 141,36 грн.).

ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки, а саме за період з 01.01.2016 року (наступний день після звільнення) по 10.02.2017 року (дата підписання позовної заяви), що за розрахунками суду складає 279 робочих днів.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що розмір середнього заробітку гр. ОСОБА_2 за 279 робочих днів становить 39 439,44 грн. (141,36 грн. х 279 робочих дня = 39 439,44 грн.).

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24.12.1999 р., оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Разом з тим, враховуючи, що позивачем сума середнього заробітку заявлена в розмірі 37 645,47 грн., а також положення ст. 83 Господарського процесуального кодексу України щодо виключних випадків можливості виходу господарським судом за межі позовних вимог за наявності клопотання заінтересованої сторони, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки такими, що підлягають задоволенню в сумі, заявленій в позовній заяві, а саме - в розмірі 37 645,47 грн. (без утримання податків й інших обов'язкових платежів).

Керуючись ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір в сумі 1 600,00 грн., від сплати якого позивач у встановленому Законом порядку звільнений, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в доход державного бюджету, оскільки з його вини спір доведено до суду.

На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 47, 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 12, 22, 32, 33, 44, 49, 75,82-85 Господарського процесуального кодексу України -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства (адреса: 61023, м. Харків, вул. Сумська, 134, ) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, адреса: 41612, АДРЕСА_1) заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 6 501,00 грн. та суму середнього заробітку за весь час затримки кінцевого розрахунку при звільненні в розмірі 37 645,47 грн. (без утримання податків й інших обов'язкових платежів).

3. Стягнути з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства (адреса: 61023, м. Харків, вул. Сумська, 134, ) на користь Державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна, 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 1 600,00 грн. судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 10.03.2017 р.

Суддя С.В. Міньковський