КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2017 р. Справа№ 910/22109/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Гончарова С.А.

Михальської Ю.Б.

за участю представників сторін:

від позивача: Волощук П.Ю. - дов. №Др-4-0117 від 03.01.2017р.

від відповідача: Безпалюк О.Л. - дов. №14-95 від 18.04.2014р.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2017р.

у справі № 910/22109/16 (суддя Грєхова О.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню

та газифікації "Хмельницькгаз"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна

компанія "Нафтогаз України"

про стягнення заборгованості

В судовому засіданні 01.03.2017р. відповідно до ст. ст. 85, 99 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2016р. Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості по договору в розмірі 82 062,21 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач, в порушення умов укладеного між сторонами Договору на розподіл природного газу № 14-108-ТН від 30.01.2014р., не оплатив в повному розмірі вартість послуг транспортування природного газу газорозподільними мережами, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 82 062, 21 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.01.2017р. у справі №910/22109/16 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" заборгованість у розмірі 82 062,21 грн. та судовий збір в розмірі 1 378,00грн.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими.

Апелянт посилається на те, що згідно заяви від 29.12.2014р. №26-9668/1.2-14 відбулось зарахування зустрічних однорідних вимог в порядку ст.601 ЦК України, у зв'язку з чим заборгованість перед позивачем відсутня.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу відповідача 07.02.2017р. передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Гончаров С.А., Куксов В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2017р. колегією суддів у визначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 01.03.2017р.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 28.02.2017р., у зв'язку перебуванням судді Куксова В.В. у відпустці, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Гончаров С.А., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.02.2017р. апеляційну скаргу прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 01.03.2017р. підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 01.03.2017р. заперечував проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідно до частини 1 статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно статті 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30.01.2014р. між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" (далі - позивач, газорозподільне підприємство) та Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - відповідач, замовник) укладено Договір на розподіл природного газу №14-108-ТН (далі - Договір), відповідно до п.2.1 якого газорозподільне підприємство зобов'язується у лютому 2014 року надати замовнику послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів замовника або його споживачів (далі - пункт призначення) відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін.

Замовник зобов'язується сплатити газорозподільному підприємству вартість послуги з транспортування природного газу ГРМ у розмірі, строки та порядку, передбачені умовами договору (п. 2.2 Договору).

В подальшому сторонами були укладені додаткові угоди до договору.

Так, додатковою угодою № 4 від 03.12.2014р. сторони внесли зміни до п. 2.1 Договору, та виклали його в наступній редакції: «За договором газорозподільне підприємство зобов'язується у 2014 та 2015 роках надати замовнику послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів замовника або його споживачів (далі - пункт призначення) відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін».

Відповідно до п. 11.1 Договору в редакції додаткової угоди №4 від 03.12.2014р., договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення підписів уповноважених представників сторін печатками, та розповсюджує свою дію на відносини сторін, що склалися з 01 лютого 2014р. і діє в частині надання послуг до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за надані газорозподільним підприємством послуги - до повного виконання замовником своїх зобов'язань за цим договором.

Відповідно до п. 5.5 Договору оплата вартості послуг з транспортування природного газу ГРМ здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) на умовах попередньої оплати авансовими платежами планового обсягу природного газу на період передоплати, визначений сторонами в договорі.

Сума платежу попередньої оплати розраховується як добуток тарифу, визначеного на наступний період передоплати, на плановий обсяг природного газу по кожному об'єкту замовника або його споживача, заявленого на наступний період передоплати. У разі відсутності інформації про тариф на наступний період передоплати до дня здійснення попередньої оплати замовник розраховує суму платежу за тарифом, що діяв у попередньому місяці.

У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу природного газу протягом розрахункового періоду замовник здійснює оплату додатково заявлених обсягів транспортування природного газу в п'ятиденний строк після збільшення цього обсягу в установленому порядку.

У випадку недоплати за фактично протранспортований природний газ ГРМ за розрахунковий період замовник проводить остаточний розрахунок не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

У разі переплати за фактично протранспортований природний газ сума переплати зараховується газорозподільним підприємством у рахунок оплати послуг з транспортування газу ГРМ на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок замовника на його письмову вимогу.

Згідно п. 5.6 Договору у випадку, якщо замовник є гарантованим постачальником, то замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газорозподільного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно п. 5.7. Договору у разі виникнення в замовника заборгованості з оплати послуг з транспортування природного газу ГРМ сторони за взаємною згодою та у порядку, передбаченому законодавством України, складають графік погашення заборгованості, який є додатком до Договору. У разі відсутності графіка погашення заборгованості газорозподільне підприємство має право грошові кошти, отримані від замовника за послуги з транспортування природного газу ГРМ в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості замовника з найдавнішим строком її виникнення.

Договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення підписів уповноважених представників сторін печатками, та розповсюджує свою дію на відносини сторін, що склалися з 01 лютого 2014 року і діє в частині надання послуг до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за надані газорозподільним підприємством послуги - до повного виконання замовником своїх зобов'язань за цим договором.

Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому сторони повинні переоформити додаток №1 до договору, у якому визначити планові обсяги газу на продовжений строк (п. 11.1 договору в редакції додаткової угоди №4 від 03.12.2014р.).

На виконання умов договору позивач протранспортував протягом лютого 2014 - грудня 2015р.р. природний газ на загальну суму 90 389 881,70 грн., що підтверджується актами наданих послуг з транспортування газу, які підписані та скріплені печатками сторін, а саме: № 02 ТН від 28.02.2014; №03 ТН від 31.03.2014; №04 ТН від 30.04.2014; №05 ТН від 31.05.2014; №06 ТН від 30.06.2014; №07 ТН від 31.07.2014; №08 ТН від 31.08.2014; №09 ТН від 30.09.2014; №10 ТН від 31.10.2014; №11 ТН від 30.11.2014; №12 ТН від 31.12.2014; №01 ТН від 31.01.2015; №02 ТН від 28.02.2015; №03 ТН від 31.03.2015; №04 ТН від 30.04.2015; №05 ТН від 31.05.2015; №06 ТН від 30.06.2015; №07 ТН від 31.07.2015; №08 ТН від 31.08.2015; №09 ТН від 30.09.2015; №10 ТН від 31.10.2015; №11 ТН від 30.11.2015; №12 ТН від 31.12.2015, так актом звірки взаємних розрахунків за спірний період.

Проте, відповідач надані позивачем послуги оплатив частково, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в розмірі 82 062,21 грн.

Задовольняючи позов, місцевий господарський суд виходив з того, що оскільки зарахування коштів у розмірі 82 062,21 грн. у відповідності до заяви ПАТ "НАК "Нафтогаз України" № 26-9668/1.2-14 від 29.12.2014р. про припинення зобов'язання шляхом зарахуванням зустрічних однорідних вимог в порядку ст.601 Цивільного кодексу України не відбулось, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за Договором на розподіл природного газу №14-108-ТН в розмірі 82 062,21 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивач протранспортував протягом лютого 2014 - грудня 2015р.р. природний газ на загальну суму 90 389 881,70 грн., що підтверджується актами наданих послуг з транспортування газу, які підписані та скріплені печатками сторін, належним чином завірені копії яких містяться в матеріалах справи.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 5.6. договору на відповідача покладено обов'язок здійснити остаточний розрахунок не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Проте, відповідач надані позивачем послуги оплатив частково, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в розмірі 82 062,21 грн.

Як в апеляційній скарзі, так і в запереченнях проти позову, відповідач посилався на те, що Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія" Нафтогаз України" звернулось до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" із заявою № 26-9668/1.2-14 від 29.12.2014р. про припинення зобов'язання шляхом зарахуванням зустрічних однорідних вимог в порядку ст. 601 ЦК України.

Відповідно до змісту вказаної заяви, яка отримана позивачем 06.01.2015р., відповідачем зазначено, що за даними бухгалтерського обліку рахується дебіторська заборгованість позивача перед відповідачем за договором оренди газопроводів та споруд на них від 01.10.2004р. №14/1292/04 в сумі 82 062,19 грн.

В свою чергу, станом на 01.12.2014р. відповідач має кредиторську заборгованість перед позивачем за договором з надання послуг з транспортування природного газу розподільному трубопроводами від 30.01.2014р. №14-108-ТН в сумі 5 638 273,94 грн. Відповідач вважає, що вказані зобов'язання в сумі 82 062,19 грн. є зустрічними, однорідними, строк виконання яких настав.

Зважаючи на вищезазначене, керуючись ст. 601 ЦК України, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" заявило про припинення зобов'язань перед ПАТ "Хмельницькгаз" частково в сумі 82 062,19 грн., яка виникла на підставі Договору з надання послуг з транспортування природного газу розподільними трубопроводами від 30.01.2014р. №14-108-ТН, шляхом повного зарахування зустрічних зобов'язань ПАТ "Хмельницькгаз" перед ПАТ "НАК "Нафтогаз України", які виникли на підставі договору оренди газопроводів та споруд на них від 01.10.2004 №14/1292/04 у сумі 82 062,19 грн.

У відповідь на вказану заяву позивач направив відповідачу лист від 26.01.2015р. № 284/18 про відмову від проведення зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки у позивача на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2014р. у справі № 910/4114/14 відсутній обов'язок перед відповідачем щодо внесення орендної плати, заява від 29.12.2014р. № 26-9668/1.2-14 має бути відкликана.

Статтею 601 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Тобто, зі змісту вказаної норми вбачається, що зарахування зобов'язань можливе за наявності всіх умов для зарахування, а саме: зустрічності вимог; однорідності вимог; настання строку виконання вимог, або визначеність такого строку моментом пред'явлення вимоги; подання однією із сторін відповідної заяви.

Як на підставу відсутності у НАК «Нафтогаз України» заборгованості перед ПАТ «Хмельницькгаз» в сумі 82 062,19 грн., відповідач посилається лише на бухгалтерську довідку відповідача, згідно якої станом на 21.12.2016р. в бухгалтерському обліку Компанії відповідача заборгованість перед позивачем за договором на розподіл природного газу від 30.01.2014р. №14-108-ТН відсутня (а.с.164).

При цьому відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст.33,34 ГПК України наявності у нього станом на 01.12.2014р. кредиторської заборгованості перед ПАТ «Хмельницькгаз» за договором з надання послуг з транспортування природного газу розподільними трубопроводами від 30.01.2014р. №14-108-ТН в сумі 5 638 273, 94 грн., строк виконання якої настав.

З матеріалів справи вбачається, що 01.10.2004р. між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди газопроводів та споруд на них №14/1292/04, за умовами якого відповідач передав, а позивач прийняв в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно з метою забезпечення безперебійного та безаварійного постачання природного газу споживачам Хмельницької області та отримання на цій основі прибутку, зі строком дії договору з 01.10.2004р. по 25.09.2005р. включно.

15.01.2015р. постановою Вищого господарського суду України у справі №910/4114/14 було скасовано постанову КАГС від 14.10.2014р., та залишено в силі рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2014р. у справі №910/4114/14, яким було внесено зміни в договір оренди газопроводів та споруд на них №14/1292/04 в редакції додаткової угоди № 1 до вказаного договору.

Даною Додатковою угодою №1 було викладено умови договору оренди газопроводів та споруд на них № 14/1292/04 від 01.10.2004р. в редакції Договору на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України від 13.05.2013р. відповідно до Типового договору, затвердженого постановою НКРЕ №228 від 07.03.2013р.

Вказаним рішенням встановлено, що з часу укладення між сторонами спірного договору обставини, за якими він був укладений, істотно змінились. Це було зумовлено змінами у нормативно-правовому регулюванні правовідносин на підставі Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" та постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики №228 від 07.03.2013р. "Про затвердження Типового договору на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами)".

Умови запропонованої позивачем Додаткової угоди №1 до Договору оренди газопроводів та споруд на них від 01.10.2004р. №14/1292/04 відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема типового договору на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами), не порушують прав та охоронюваних законом інтересів сторін та інших осіб.

Відповідно до п.6.1 договору на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України від 13.05.2013р., цей договір є укладеним і набирає чинності з 13.05.2013р. і діє до 31.12.2018р.

Таким чином, з 13.05.2013р. у ПАТ «Хмельницькгаз», враховуючи рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2014р. у справі №910/4114/14, відсутній обов'язок перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України» щодо внесення орендної плати по договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Натомість, позивач зазначає, що до заяви відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог включено зобов'язання, які виникли за договором оренди газопроводів та споруд на них від 01.10.2014р. №14/1292/04 за період з грудня 2013р. по листопад 2014р.

При цьому, доказів дії вказаного правочину у визначений період, підписання сторонами актів наданих послуг по договору оренди газопроводів та споруд на них від 01.10.2004р. № 14/1292/04 за період з грудня 2013р. по листопад 2014р. суду не надано.

Посилання відповідача на той факт, що спірна заява була направлена позивачу у період після набрання законної сили постанови Київського апеляційного господарського суду від 14.10.2014р. у справі № 910/4114/14, вірно не прийнята місцевим господарським судом до уваги у зв'язку з тим, що факт наявності чи відсутності зобов'язань позивача не може перебувати в залежності від часу направлення заяви відповідача про припинення таких зобов'язань.

Отже, спірний правочин не відповідає вимогам ст. 601 ЦК України, встановленим для погашення заборгованості шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Оскільки відповідачем не подано належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України (зокрема, будь-яких первинних документів) щодо існування станом на момент направлення заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог заборгованості позивача перед відповідачем у розмірі 5 638 273, 94 грн., суд не має можливості встановити факт зарахування зустрічних однорідних вимог, а відтак і відсутності обов'язку боржника за зобов'язанням, як підставу відмови в позові про стягнення заборгованості в розмірі 82 062,21 грн.

Відтак, доводи апелянта щодо відсутності у нього обов'язку по сплаті 82 062,21 грн. у зв'язку із зарахуванням зазначених коштів у відповідності до заяви ПАТ "НАК "Нафтогаз України" № 26-9668/1.2-14 від 29.12.2014р. про припинення зобов'язання шляхом зарахуванням зустрічних однорідних вимог в порядку ст. 601 ЦК України є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, оскільки зарахування коштів у розмірі 82 062,21 грн. у відповідності до заяви ПАТ "НАК "Нафтогаз України" № 26-9668/1.2-14 від 29.12.2014р. про припинення зобов'язання шляхом зарахуванням зустрічних однорідних вимог в порядку ст. 601 ЦК України не відбулось, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором на розподіл природного газу №14-108-ТН у розмірі 82 062,21 грн.

Враховуючи те, що судом першої інстанції, крім іншого, правильно зазначено встановлені обставини справи та законодавство, яким вірно керувався суд при прийнятті оскаржуваного рішення, вимоги апелянта щодо скасування рішення є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ст. ст. 32-34 ГПК України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2017р. у справі №910/22109/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2017р. у справі №910/22109/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/22109/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Повний текст постанови підписано 20.03.2017р. після виходу головуючого судді з лікарняного.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді С.А. Гончаров

Ю.Б. Михальська