донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

06.03.2017 справа №905/2910/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів при секретарі судового засідання:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4
за участю представників сторін від позивача: від відповідача: не з'явився; не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Покровський комбікормовий завод", с. Рівне, Донецька область
на рішення господарського суду Донецької області
від07.12.2016 р.
у справі№ 905/2910/16 (суддя Харакоз К.С.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Покровський комбікормовий завод", с. Рівне, Донецька область
доОСОБА_5 сільської ради Покровського району Донецької області, с. Михайлівка, Донецька облать
про визнання права власності у звязку з втратою правовстановлюючого документа

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Покровський комбікормовий завод" (далі ТОВ "Покровський комбікормовий завод", позивач) звернулося до господарського суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_5 сільської ради Покровського району Донецької області (далі - відповідач) про визнання права власності у звязку з втратою правовстановлюючого документа.

Рішенням господарського суду Донецької області від 07.12.2016 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Донецької області від 07.12.2016 р., позивач звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на зазначене рішення, в якій просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати за позивачем право власності на обєкт нерухомого майна - "млин та олійницю", які розташовані за адресою: Донецька область, Красноармійський (Покровський) район, с. Михайлівка, (ОСОБА_5 сільська рада Покровського району), вул. Шкільна, б. 104 б, реєстраційний номер майна 12157065.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права України.

Позивач вважає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку щодо недоведеності втрати свідоцтва про право власності на тій підставі, що позивач не звертався до правоохоронних органів з відповідною заявою.

Скаржник зазначає, що у звязку з відсутністю вказаного свідоцтва він обмежений в праві власності, а саме в частині розпорядження нерухомим майном, що є прямим порушенням права власності позивача, яке потребує захисту.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2017 р. для розгляду апеляційної скарги у справі №905/2910/16 було сформовано колегію суддів у складі: ОСОБА_1 головуючий суддя, судді Геза Т.Д. та Склярук О.І.

Розпорядженням керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду №188 від 06.02.2017 р., у звязку з неможливість розгляду справи суддею-членом колегії ОСОБА_6 через перебування у відпустці на дату слухання, призначено повторний автоматизований розподіл справи №905/2910/16.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.02.2017 р. визначено наступний склад колегії суддів: Будко Н.В. головуючий суддя, судді Геза Т.Д. та Сгара Е.В.

Представники позивача та відповідача у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином.

Ухвалами Донецького апеляційного господарського суду від 12.01.2017 р. та від 06.02.2017 р. сторони були попереджені, що у разі незявлення їх представників у судове засідання, апеляційна скарга буде розглянута за наявними матеріалами у справі. Таким чином, враховуючи необовязковість участі представників сторін у судових засіданнях апеляційної інстанції, колегія судів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.06.2005 р. ОСОБА_5 сільською радою Красноармійського району Донецької області прийнято рішення № IV "Про оформлення права власності ТОВ "Красноармійський комбікормовий завод", відповідно до якого вирішено: 1) оформити право власності ТОВ "Красноармійський комбікормовий завод" який знаходиться за адресою: Донецька область, Красноармійський район, с.Михайлівка, вул. Шкільна "млин та олійниця", 2) Бюро технічної інвентаризації м. Красноармійська та Красноармійського району видати свідоцтво на право власності ТОВ "Красноармійський комбікормовий завод".

Позивачем до позовної заяви додано копію Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.09.2005 р. видане позивачу ОСОБА_5 сільською радою, на обєкт: млин та олійниця, що знаходяться за адресою: Донецька область, Красноармійський район, с. Михайлівка, (ОСОБА_5 с/р), вул.Шкільна.

Відповідно до копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане Красноармійським бюро технічної інвентаризації 26.09.2005 р. ТОВ "Красноармійський комбікормовий завод" є власником майна: млин та олійниця, що знаходиться за адресою: Донецька область, Красноармійський район, с.Михайлівка, (ОСОБА_5 с/р), вул. Шкільна.

01.12.2015 р. позивачем отримано технічний паспорт на виробничий будинок: млин та олійниця, що знаходиться за адресою: Донецька область, Красноармійський район, с.Михайлівка, (ОСОБА_5 с/р), вул.Шкільна.

В інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, виданого 04.03.2016 р. ТОВ "Красноармійський комбікормовий завод", власником майна: млин та олійниця, що знаходиться за адресою: Донецька область, Красноармійський район, с. Михайлівка, (ОСОБА_5 с/р), вул. Шкільна значиться: ТОВ "Красноармійський комбікормовий завод".

В матеріалах справи також наявна копія договору оренди землі від 25.07.2013 р., відповідно до якого ОСОБА_5 сільською радою позивачу була передана земельна ділянка загальною площею 0,9804 га для обслуговування існуючих будівель млину та олійниці, що знаходиться за адресою: Донецька область, Красноармійський район, с.Михайлівка, вул. Шкільна б/н.

В подальшому позивач листом № 22-1 від 10.03.2016 р. звернувся до відповідача з проханням надання дублікат правовстановлюючого документу на обєкт нерухомості "Млин та Олійниця".

Листом № 527/01-16 від 05.12.2016 р. ОСОБА_5 сільська рада повідомила про неможливість надати дублікат правовстановлюючого документу у звязку з його відсутністю.

З огляду на викладене, позивач звернувся до господарського суду Донецької області відповідним позовом.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За нормами ЦК підставами виникнення (набуття) права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини.

Право власності може набуватися різними способами, які поділяють на дві групи: первинні, тобто такі, що не залежать від прав попереднього власника на майно, та похідні, за яких право власності на майно переходить до власника від його попередника в порядку правонаступництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Положеннями ч. 2 ст. 331 ЦК України визначено, що якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зважаючи на зазначені норми, позивач повинен довести належними та допустимими доказами ті обставини, з якими чинне законодавство пов'язує підстави набуття ним права власності на спірне майно, а також обставини щодо оспорення або невизнання цього права відповідачем.

Передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

Застосування позову про визнання права власності можливе лише за умови, що особи, які не визнають, заперечують та/або оспорюють право власності, не перебувають із власником у зобов'язальних відносинах.

Частиною 1 статті 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (частина 4 вказаної статті).

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості, регулює Закон "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень".

Статтею 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" (у редакції на момент виникнення спірних відносин) встановлено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав.

Відповідно до ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться, зокрема, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Згідно з пунктом 6.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року N 7/5 (в редакції на момент виникнення спірних відносин), встановлено, що оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Позивач стверджує, що оригінал виданого йому ОСОБА_5 сільською радою Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.09.2005р. на обєкт: млин та олійниця, що знаходяться за адресою: Донецька область, Красноармійський район, с.Михайлівка, (ОСОБА_5 с/р), вул. Шкільна через зберігання в м. Донецьку на теперішній час є втраченим.

Докази на підтвердження втрати позивачем оригінала вказаного Свідоцтва про право власності в матеріалах справи відсутні.

Крім того, позивачем належним чином не обґрунтовано знаходження даного Свідоцтва про право власності саме у м. Донецьку, в той час як місцезнаходженням ТОВ "Покровський комбікормовий завод" є с. Рівне в Покровському районі Донецької області, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Орган, уповноважений здійснювати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, вчиняє відповідні дії тільки в межах чинного законодавства і не перебуває з позивачем у правовідносинах щодо здійснення ним прав володіння, користування та розпорядженням майном, стосовно якого заявлено позовні вимоги про визнання права власності, не оспорює та не претендує на таке право, а отже, не може бути стороною у справі.

Таким чином, місцевим господарським судом вірно встановлено, що відповідач не оспорює право власності позивача на об'єкт нерухомості, що знаходиться за адресою: Донецька область, Красноармійський район, с.Михайлівка, (ОСОБА_5 с/р), вул.Шкільна, а відмовив в наданні дублікату Свідоцтва про право власності з причини його відсутності, тому, з огляду на недоведеність позивачем факту втрати Свідоцтва про право власності, підстави для визнання права власності на майно: млин та олійниця, що знаходяться за адресою: Донецька область, Красноармійський район, с.Михайлівка, (ОСОБА_5 с/р), вул.Шкільна відсутні, оскільки право позивача не порушено, відтак, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим, а тому, підлягає залишенню без змін.

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального Кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Покровський комбікормовий завод" на рішення господарського суду Донецької області від 07.12.2016 р. у справі № 905/2910/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 07.12.2016 р. у справі № 905/2910/16 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.В. Будко

Судді: Т.Д. Геза

ОСОБА_3