ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2017 р. Справа №917/17/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Стілмет", 69001, м. Запоріжжя, вул. Чубаря, 8/69

до Публічного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод", 36029, м. Полтава, вул. Зіньківська, 6

про стягнення 241713,51 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1Ю,

В судовому засіданні суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Суть спору: розглядається позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки № 24/16 від 18.10.2016 р. в розмірі 241 713,51 грн. з яких: основний борг - 211 317,60 грн., пеня -22425,58 грн., інфляційні втрати 6127,13 грн., 3% - 1843,20 грн. а також витрати на сплату судового збору в розмірі 3625,70 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечує.

28.02.2017р. та 01.03.2017 р. до господарського суду Полтавської області від позивача надійшли заяви (вх. № 2884 від 28.02.2017р., вх.. №2965 від 01.03.2017р.) про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором поставки № 24/16 від 18.10.2016 р. в сумі 241 713,51 грн., з яких: 211 317,60 грн. - основна заборгованість; 22 425,58 грн. - пеня; 1 843,20 грн. - 3 % річних; 6 127,13 грн. - інфляційне збільшення.

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

За своїм змістом подані заяви є заявами про збільшення позовних. Зазначені заяви приймаються судом. Подальший розгляд справи здійснюється в межах вимог, заявлених у заявах від 28.02.2017р. та від01.03.2017 р.

В п. 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що у разі прийняття судом зміни (у бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. За п. 4.6 цієї Постанови зменшення позивачем суми позову не є відмовою від позову. В такому випадку припинення провадження в частині зменшення відповідної суми не здійснюється, - про таке зменшення зазначається в описовій частині судового рішення, а предметом спору залишається вимога про стягнення суми в зменшеному розмірі.

Застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України, ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи частину 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (UnionAlimentariaSandersS.A. v. Spain) від 07.07.1989 р.).

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України).

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, закінчення встановленого ст.69 ГПК України строку вирішення спору, суд спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Стілмет" (далі- ТОВ "Торговий дім "Стілмет") та Публічним акціонерним товариством "Полтавський турбомеханічний завод" (ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод») був укладений договір поставки №24/16 від 18 жовтня 2016 року (далі Договір, а.с.27-33).

Відповідно до п. 1.1 Договору, Постачальник (ТОВ "Торговий дім "Стілмет") зобов»язався протягом терміну дії договору поставити й передати у власність Покупця (ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод»), а Покупець зобов"язався прийняти та оплатити майно (далі - Товар) перелік і кількість якого визначаються Специфікаціями, які з моменту підписання сторонами й проставлення печаток сторін (при наявності) є невід»ємною частиною цього Договору.

Оплата партії Товару, що передбачена Специфікацією, здійснювалась в порядку, на умовах та строки визначені Специфікацією (п.2.2).

Згідно п. 2.4. Договору, зобов'язання Відповідача по оплаті Товару вважаються виконаними з моменту списання коштів з його поточного рахунку.

Поставка партії Товару, передбаченою конкретною Спеціфікацією, здійснюється в порядку на умовах та в строки визначені Спеціфікацією (3.1).

Згідно п. З.6. Договору, зобов'язання Позивача по поставці Товару вважаються виконаними з моменту передачі Товару в розпорядження Покупця у зазначеному пункті поставки за умови точної відповідності поставленого Товару договору та відповідній специфікації по строкам, номенклатурі і обсягу, після надання Покупцем супроводжувальних документів, зазначених в п.3.3 Договору.

В Специфікації №1 від 18.10.2016р. сторони узгодили найменування Товару; кількість, ціну, умови оплати та поставки товару, визначили загальну вартість товару 535480,80 грн. (а.с.34):

- чавун переробний ПЛ категорія 2, клас А, група ІІ; 20,000 т.; 113800,00 грн. без ПДВ.

- феромарганець ФМн88РА ГОСТ 4755-91; 0,100 т.; 5398,00 грн. без ПДВ.

Загальна вартість 143 037,60 грн. з ПДВ

На виконання Договору та специфікації № 1 від 19.10.2016р. Позивач здійснив поставку Товару, згідно видаткових накладних № РН-0000069 та № РН-0000070. Прийняття Товару Покупцем підтверджується довіреністю №2008 від 19.10. 2016р.та підпис представника Відповідача на видатковій накладній № РН-0000069 від 19.10.2016р.

18 жовтня 2016 року на оплату поставленого Товару ТОВ "Торговий дім "Стілмет" були виставлені рахунки № 0000099 та № 0000100ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод»

Всупереч умовам Договору оплату за поставлений Товар ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» здійснив не своєчасно та частково на суму 68 280,00 грн. ТОВ "Торговий дім "Стілмет".

Крім того, згідно Специфікації № 2 до Договору, 20.10.2016р. ТОВ "Торговий дім "Стілмет" та ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» узгодили поставку партії Товару: чавун переробний ПЛ2 категорія 2, клас А. група II (ДСТУ 3133-95) у кількості 20 т. на загальну суму 136 560,00грн. з ПДВ. За специфікацією 2 строк поставки 5 календарних днів від дня підписання специфікації 2016р. на базисних умовах поставки EXW, згідно Правил «Інкотермс - 2000» (м. Запоріжжя, вул. Каліброва, 1, склад Постачальника).

Згідно видаткової накладної РН №0000072 24 жовтня 206 року ТОВ "Торговий дім "Стілмет" здійснило поставку ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» вищеузгоджену партію Товару. Товар був прийнятий Покупцем згідно довіреності № 2023 від 20.10.2016р без будь-яких заперечень стосовно якості або кількості Товару про що свідчить підпис представника Відповідача на видатковій накладній № 0000072 від 24.10.2016р.

20 жовтня 2016 року Продавцем був виставлений рахунок № 0000101 на оплату поставленого Товару.

Умовами специфікацій встановлено, що розрахунки за партію Товару здійснюються шляхом перерахування кошів у розмірі 100% вартості партії Товару протягом 14 календарних днів від дня передачі партії товару в розпорядження Покупця (а.с.,34-35).

Відповідач за одержаний товар розрахувався несвоєчасно, сплативши за Специфікацією 1 68 280,00 грн., за Специфікацією 2 зовсім не розрахувався.

Враховуючи викладене, ТОВ "Торговий дім "Стілмет" звернувся до суду про стягнення з ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» заборгованості за поставлений Товар в розмірі 211317,60 грн., а також відповідно до п.6.3 Договору нарахував пеню в розмірі 10 590,88 грн. та на підставі ст..625 ЦК України нарахував 3 % річних у розмірі 870,56 грн. та інфляційні втрати в розмірі 3802,64 грн.

При винесенні рішення суд виходив з наступного:

Статтею 712 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України (далі ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов"язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з статтями 525, 530, 610, 629 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов»язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові уразі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України).

Відповідно до п. 6.3. Договору у випадку несвоєчасної оплати продукції, постачальник має право вимагати з покупця пеню в розмірі 0,1% від суми неповернутих коштів за кожен день прострочення оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

На підставі вказаних положень позивачем заявлено до стягнення 22 425,58грн. пені, нарахованої за Специфікацією №1 за період з 03.11.2016р. по 20.02.2017р. в розмірі 8 223,34 грн.; за Специфікацією №2 за період з 09.11.2016р. по 20.02.2017р. в розмірі 14 202,24 грн.

На підставі вищевикладеного та з урахуванням положень статті ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" судом було здійснено перерахунок заявленої позивачем до стягнення пені за допомогою калькулятору "ЛІГА: Закон" та встановлено, що нарахована позивачем пеня в сумі 22 425,58 грн. не перевищує розмір подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за періоди вказані позивачем в розрахунку, не порушує приписів ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та підлягає задоволенню судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевикладеного позивачем нараховано відповідачу 3% річних та інфляційні втрати:

- за Специфікацією №1 за період з 03.11.2016р. по 20.02.2017р. 3% річних в розмірі 675,89 грн.; інфляційні втрати в розмірі; інфляційні втрати -2167,97 грн.

- за Специфікацією №2 за період з 09.11.2016р. по 20.02.2017р. 3% річних в розмірі 1167,31 грн.; інфляційні втрати 3959,16 грн.

Заявлені позивачем вимоги про стягнення 1843,20 грн. 3% річних та 6127,13 грн. інфляційних втрат, суд визнає правомірними та такими, що підлягають задоволенню в межах заявлених сум, оскільки при перевірці їх розміру судом не було виявлено їх завищення з боку позивача.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Будь-яких доказів у спростування позовних вимоги відповідач суду не надав.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, наведені вище положення законодавства, є правомірними та підлягають задоволенню

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 32, 33,43,49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" (36029, м. Полтава, вул. Зіньківська, 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Стілмет" (69001, м. Запоріжжя, вул. Чубаря, 8/69, ) заборгованість за Договором поставки №24/16 від 18.10.2016р. в розмірі 241 713,51 грн. з яких: основний борг - 211 317,60 грн., пеня -22425,58грн., інфляційні втрати 6127,13 грн., 3% - 1843,20 грн. а також витрати на сплату судового збору в розмірі 3625,70 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 20.03.2017 року

Суддя Гетя Н.Г.