ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.03.2017 Справа № 905/288/17

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод», м. Авдіївка Донецької області

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Курахівська», с. Вовчанка Марїнського району Донецької області

до відповідача-2: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ (в особі Регіональної філії «Донецька залізниця», м. Лиман)

про стягнення 5 951,89грн.

Суддя Матюхін В.І.

Представники:

позивача: ОСОБА_1 за дов.;

відповідача-1: не зявився;

відповідача-2: не зявився.

Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Курахівська» та Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» пред'явлено позов про стягнення збитків, які виникли у зв'язку з несхоронним перевезенням вантажу (вугілля камяне), відправленого позивачу ТОВ «ЦЗФ «Курахівська» 24.07.2016р. за залізничною накладною на групу вагонів № 49715246 у напіввагонах №№ 61017661, 62468384 сумі 5 951,89грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вагони з вантажем на станцію Авдіївка (стація призначення) прибули з недостачею, яка підтверджена складеними цією ж станцією комерційними актами від 28.07.2016р. БН 696736/69, 696735/68. На думку позивача:

- згідно зі ст.909 Цивільного Кодексу України факт укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної і, таким чином, ТОВ ЦЗФ «Курахівська» і ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» повязані цивільними правовідносинами;

- відповідно до Статуту залізниць України «вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній;

- при прийнятті до перевезення вагонів з вантажем перевізник не заперечував проти маси, зазначеної у накладній і відповідно до ст.110 Статуту залізниць України несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу, а згідно ст.127 Статуту залізниць України несе матеріальну відповідальність за нестачу прийнятого до перевезення вантажу.

Українська залізниця, не заперечуючи факту нестачі, позов не визнала з посиланням, зокрема, на те, що нею вагони з вантажем були доставлені у тому стані і у тій кількості щодо маси, що були прийняті на станції відправлення від відправника. На думку залізниці:

- нестача виникла під час завантаження вантажу у вагони відправником і перевізник не має нести відповідальність за понесені заводом збитки;

- за спірним перевезенням мало місце не втрата вантажу під час перевезення, а «неправильне визначення маси вантажу вантажовідправником».

Під час розгляду справи позивачем також пояснив, що ТОВ «ЦЗФ «Курахівська» не надало суду доказів того, що його вина у нанесенні позивачу збитків відсутня, у звязку з чим просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач-1 (ТОВ ЦЗФ «Курахівська»), належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не заперечив проти позовних вимог, не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні, відзив на позов і витребувані документи господарському суду не надав, у звязку з чим справа на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України розглянута за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін у відкритому судовому засіданні, господарський суд встановив:

24.07.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Курахівська» (вантажовідправник) на адресу Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (вантажоодержувач) за залізничною накладною на групу вагонів № 49715246 у 4-х напіввагонах, у тому числі №№ 61017661, 62468384 зі станції Курахівка Донецької залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці відвантажило вугілля камяне.

За накладною вага у вагоні:

- № 61017661 нетто 58 300 кг (брутто - не зазначено, тара 23 400 кг);

- № 62468384 нетто 59 000 кг (брутто - не зазначено, тара 23 300 кг).

В накладній зазначено, що «вантаж маркований двома повздовжніми борознами розчином з вапна. Навантаження вище рівня бортів».

Позивач є покупцем вугільної продукції за договором № УПр1436, укладеним 27.02.2014р. з Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Трейдінг». Додатковими угодами №1 від 17.11.2014р. і №4 від 01.12.2015р. строк дії договору був подовжений відповідно до 31.12.2015р. і 31.12.2016р.

Згідно рахунку №2407-6 від 24.07.2016р. постачальника ТОВ «ДТЕК Трейдінг», виставленого позивачеві, ціна 1т вугілля камяного за спірною відправкою 1 320,00грн. з ПДВ.

На станцію Авдіївка (станція призначення) вагони прибули 27.07.2016р., де за заявкою вантажоодержувача на підставі абз.6 ч.1 ст.52 Статуту залізниць України (прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами) вантаж видавався з перевіркою його маси представниками станції Авдіївка Донецької залізниці.

За результатами перевірки залізницею були складені:

· комерційний акт від 28.07.2016р. БН 696736/69, згідно з яким:

- вагон № 61017661 прибув в технічному відношенні справний;

- люка і двері зачинені, витікання вантажу немає;

- навантаження рівномірне, вище рівня бортів, без виїмок та заглиблень;

- поверхня вантажу плівкою проти видування не покривалась;

- вантаж маркований двома поздовжніми борознами, вапняним розчином;

- зважування вагону проводилося на справних 100т електронних вагах вантажоодержувача, повірених 05.04.2016р. і приписаних до залізниці;

- вага нетто зважування вантажу 55 800 кг (брутто 79 200 кг, тари 23 400 кг), нестача вантажу складає 2 500кг проти даних залізничної накладної.

· комерційний акт від 28.07.2016р. БН 696735/68, згідно з яким:

- вагон № 62468384 прибув в технічному відношенні справний;

- люка і двері зачинені, витікання вантажу немає;

- навантаження рівномірне, вище рівня бортів, без виїмок та заглиблень;

- поверхня вантажу плівкою проти видування не покривалась;

- вантаж маркований двома поздовжніми борознами, вапняним розчином;

- зважування вагону проводилося на справних 100т електронних вагах вантажоодержувача, повірених 05.04.2016р. і приписаних до залізниці;

- вага нетто зважування вантажу 56 750 кг (брутто 80 050 кг, тари 23 300 кг), нестача вантажу складає 2 250кг проти даних залізничної накладної.

Комерційні акти підписано належними особами, зокрема, з боку залізниці: в.о. начальника станції, заступником начальника станції, комерційним агентом, з боку одержувача прийомоздавальником Авдіївського коксохімічного заводу.

У залізничній накладній станція зробила відмітку про складення комерційних актів і зазначила фактично виявлену нестачу маси вантажу.

Сума недостачі з урахуванням норми недостачі (сума норми природної втрати маси вантажу i граничного розходження визначення маси нетто) складає 4 721,64грн. із розрахунку: 3,577т (нестача вантажу, з урахуванням норми недостачі 1,0% (4,75т - 1,173т)) х 1 320,00грн. (вартість 1 т вугілля, зданого до перевезення з ПДВ). Позивачем заявлена більша сума - 5 951,89грн.

За таких обставин і зважаючи на те, що:

Відповідно до ст.909 Цивільного Кодексу України (ЦК) за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Згідно ч.2 ст.924 ЦК перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК обумовлено: у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст.12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Ч.2 ст.23 Закону "Про залізничний транспорт" передбачено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно з ст.113 Статуту залізниць України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

Згідно ст.26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Відповідно до п."а" ст.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

На станції призначення спірні вагони видавалися одержувачу з перевіркою маси вантажу не у зв'язку з прибуттям відкритого рухомого складу з ознаками недостачі під час перевезення, а на вимогу одержувача на підставі абз.6 ч.1 ст.52 Статуту залізниць України - прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

Факт нестачі за спірним перевезенням матеріалами справи підтверджений, зокрема комерційними актами. В той же час згідно цих же комерційних актів, підписаних вантажоодержувачем, вантаж на станцію призначення прибув без виїмок та заглиблень, навантаження рівномірне, маркування вапном двома поздовжніми борознами не порушене, двері і люка справні та зачинені, тобто у тому ж стані, у якому він був прийнятий залізницею до перевезення (без слідів розкрадання чи втрати під час перевезення).

Господарський суд вважає, що:

1) Залізниця довела, що нестача виникла з незалежних від перевізника причин і, як наслідок:

· відсутні підстави покладення відповідальності за виявлену нестачу на перевізника - залізницю, як таку, що не забезпечила збереження вантажу під час перевезення;

· вимоги до залізниці є безпідставними через відсутність вини перевізника у нестачі.

2) За відсутності ознак втрати (розкрадання) вантажу під час перевезення, коли завантаження вантажу у вагони здійснено вантажовідправником, що сам визначив масу вантажу, причиною прибуття за призначенням вагонів з недостачею є недовантаження вантажу вантажовідправником під час його завантаження у вагони і, як наслідок, нестача виникла не з договору перевезення, а мало місце неналежне виконання договору постачання (недопоставка).

Постачання вантажу на останньому етапі у ряді перепродаж здійснено на підставі договору № УПр1436, укладеним 27.02.2014р. між позивачем (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Трейдінг» (постачальник) і стороною якого не є відправник вантажу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Курахівська».

Частиною 2 ст.528 Цивільного кодексу України передбачено, що «у разі невиконання або неналежного виконання обов'язку боржника іншою особою цей обов'язок боржник повинен виконати сам».

Позивач не довів, що законодавством передбачено, що у спірному правовідношенні відповідальність повинна нести 3-я особа, якою є відправник вантажу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Курахівська».

З огляду на те, що:

· ТОВ ЦЗФ «Курахівська» як відправник, який не є стороною за договором поставки (купівлі-продажу), за загальним правилом не є зобов'язаною стороною;

· у відносинах, які випливають з договору перевезення, права і законні інтереси позивача не порушені;

· вимоги вантажоодержувача до вантажовідправника - ТОВ ЦЗФ «Курахівська» є безпідставними.

За таких обставин позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» є такими, що задоволенню не підлягають.

Доводи позивача, що правові наслідки невиконання зобов'язань передбачені ст.623 Цивільного кодексу України; вантажовідправник згідно ст.24 Статуту залізниць України несе відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній судом до уваги не взяті, оскільки:

- збитки у позивача виникли не з договору перевезення, а з договору постачання;

- боржником перед позивачем за договором поставки є його постачальник (продавець), а не вантажовідправник, який не знаходиться у договірних стосунках з позивачем (не є стороною договору поставки);

- позивач не є стороною у договорі перевезення, оскільки відповідно до ст.6 Статуту залізниць України «накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача»;

- право заявляти позови, які випливають з договорів перевезення, одержувачу вантажу надане чинним законодавством, зокрема ст.ст.130, 134, 136 Статуту залізниць України і не як особі, якій завдано реальних збитків, а яка є вантажоодержувачем, тобто за статусом;

- Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом; ним регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів; його дія поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів (ст.2, 3), але Статут залізниць України не поширює свою дію на відносини сторін, які випливають з інших, не пов'язаних з перевезенням, цивільно-правових договорів.

При прийнятті рішення судом врахована також та обставина, що позивач не позбавлений права відповідно до ч.2 ст.528 Цивільного кодексу України звернутися з відповідним позовом до свого контрагента за договором поставки і вимагати допоставки нестачі чи повернення коштів за продукцію, поставка якої фактично не відбулась.

Судові витрати в межах, встановлених законодавством, окладаються на позивача.

На підставі викладеного, ч.2 ст.528 Цивільного кодексу України, п."а" ст.111 Статуту залізниць України і керуючись ст.ст.49, 82-84, 85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити Приватному акціонерному товариству «Авдіївський коксохімічний завод у задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 5 951,89грн. збитків.

Відмовити Приватному акціонерному товариству «Авдіївський коксохімічний завод у задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Курахівська» про стягнення 5 951,89грн. збитків.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом 10 днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.

Суддя В.І. Матюхін

Повний текст рішення складено 13.03.2017р.

Надруковано примірників:

1 - до справи;

1 - позивачу;

1 відповідачу;