ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2017 Справа № 917/95/17

За позовом Дочірнього підприємства "Атлантік-Пак Україна", 03680, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Леніна, 15-А

До відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Овруцький молочноконсервний комбінат", 37300, Полтавська область, м. Гадяч, вул. Героїв Майдану (колишня Леніна), 82, оф. 24

Про стягнення 301 062,56 грн., з яких 242 990,53 грн. заборгованість відповідача за отримані товарно-матеріальні цінності (оболонки штучні для ковбасних виробів) за умовами Договору поставки № 138 від 03.09.2014 р. за видатковою накладною № 1169 від 21.06.2016 р., 35 017,27 грн. пеня за порушення договірних зобовязань щодо оплати за придбані ТМЦ, 5 891,69 грн. 3 % річних та 17 163,07 грн. інфляційні нарахування

С у д д я ОСОБА_2

Представники:

від позивача - ОСОБА_3 (див. протокол);

від відповідача - ОСОБА_4 (див. протокол).

07.03.2017 р. у судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення, залучено її до матеріалів справи та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

Рішення виноситься після перерви, оголошеної в судовому засіданні 14.02.2017 року в порядку ст. 77 ГПК України з огляду на необхідність поповнення матеріалів справи додатковими документальними доказами.

Суть спору: розглядається позовна заява Дочірнього підприємства "Атлантік-Пак Україна" про стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Овруцький молочноконсервний комбінат" 301 062,56 грн., з яких 242 990,53 грн. заборгованість відповідача за отримані товарно-матеріальні цінності (оболонки штучні для ковбасних виробів) за умовами Договору поставки № 138 від 03.09.2014 р. за видатковою накладною № 1169 від 21.06.2016 р., 35 017,27 грн. пеня за порушення договірних зобовязань щодо оплати за придбані ТМЦ, 5 891,69 грн. 3 % річних та 17 163,07 грн. інфляційні нарахування.

Позивач на позовних вимогах наполягає, мотивуючи їх невиконанням відповідачем взятих на себе зобовязань стосовно оплати отриманого товару.

Відповідач проти позову заперечує згідно відзиву № 0603 від 06.03.2017 року (вх. № 3264 від 28.02.2017 року), посилаючись на ненадання позивачем оформлених належним чином видаткових накладних та товаросупровідних документів. За наведеного, останній робить висновок, що строк виконання зобовязань не настав, та приводить власний розрахунок пені, інфляційних нарахувань та 3 % річних.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані документальні докази, заслухавши представників сторін, суд,

встановив :

03.09.2014 року між Дочірнім підприємством "Атлантік-Пак Україна" (постачальник) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Овруцький молочноконсервний комбінат" (покупець) було укладено договір поставки № 138 (а. с. 6-15), відповідно до якого постачальник зобовязався передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити зазначений у п. п. 1.1.1-1.1.12 товар (п. 1.1).

Оплата здійснюється покупцем на підставі цього договору та виставлених постачальником рахунків у строк 30 календарних днів з моменту переходу права власності на товар, якщо інше не обумовлено сторонами у додатку на поставку партії товару та/або цьому договорі (п. 6.2).

На виконання умов Договору поставки 21.06.2016 року позивач поставив відповідачу товар (оболонки штучні для ковбасних виробів) на загальну суму 242 990,53 грн., про що свідчить підписана та скріплена печатками сторін видаткова накладна № 1169 (належним чином засвідчена копія залучена до матеріалів справи, а. с. 16). Відповідачем товар отримано, жодних зауважень чи заперечень щодо кількості та якості товару не надходило, проте за отриману продукцію розрахунок не проведено.

Наведене стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення з відповідача заборгованості.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

(1) Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином та в повному обсязі виконав зобов'язання за вищезазначеним Договором щодо здійснення поставки товару (оболонок штучних для ковбасних виробів). Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за вказаним Договором та приписів ст. 692 Цивільного кодексу України прийнятий товар не оплатив.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 242 990,53 грн. заборгованості підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

(2) Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З дотриманням цієї норми, позивачем приведено розрахунок 3 % річних у розмірі 5 891,69 грн. та інфляційних нарахувань у розмірі 17 163,07 грн. Наведене відповідач спростовує власним розрахунком, вважаючи вірними розміри 3 % річних 3 506,14 грн. та інфляційних нарахувань 17 155,13 грн., оскільки позивач помилився з датою початку прострочення.

Здійснивши перевірку наданих сторонами розрахунків, суд прийшов до висновку про задоволення вказаних вимог у розмірі 3 506,14 грн. та 17 155,13 грн. відповідно. У стягненні 2 385,55 грн. 3 % річних та 7,94 грн. інфляційних нарахувань позовні вимоги задоволенню не підлягають (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "ЛЗ Підприємство 9.5.3").

(3) Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Згідно статті 4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Пунктом 9.2. Договору поставки № 138 від 03.09.2014 року сторони передбачили, що у випадку несвоєчасної оплати товару покупець на вимогу постачальника зобовязаний сплатити на його користь суму боргу, а також пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла в період заборгованості, за кожний день прострочення платежу.

З дотриманням цієї норми, позивачем приведено розрахунок пені у розмірі 35 017,27 грн. Наведене відповідач спростовує власним розрахунком, вважаючи вірним розміри 34 483,41 грн., оскільки позивач помилився з датою початку прострочення.

Здійснивши перевірку наданих сторонами розрахунків, суд прийшов до висновку про задоволення вказаних вимог у розмірі 34 483,41 грн. У стягненні 533,86 грн. пені позовні вимоги задоволенню не підлягають (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "ЛЗ Підприємство 9.5.3").

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

За викладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 242 990,53 грн. заборгованості відповідача за отримані товарно-матеріальні цінності (оболонки штучні для ковбасних виробів) за умовами Договору поставки № 138 від 03.09.2014 р. за видатковою накладною № 1169 від 21.06.2016 р., 34 483,41 грн. пені за порушення договірних зобовязань щодо оплати за придбані ТМЦ, 3 506,14 грн. 3 % річних та 17 155,13 грн. інфляційних нарахувань підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У стягненні 2 385,55 грн. 3 % річних, 7,94 грн. інфляційних нарахувань та 533,86 грн. пені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. 22, ст. 49, ст. 75, ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Овруцький молочноконсервний комбінат" (37300, Полтавська область, м. Гадяч, вул. Героїв Майдану, 82, оф. 24, ) на користь Дочірнього підприємства "Атлантік-Пак Україна" (03680, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Леніна, 15-А, ) - 242 990,53 грн. заборгованості відповідача за отримані товарно-матеріальні цінності (оболонки штучні для ковбасних виробів) за умовами Договору поставки № 138 від 03.09.2014 р. за видатковою накладною № 1169 від 21.06.2016 р., 34 483,41 грн. пені за порушення договірних зобовязань щодо оплати за придбані ТМЦ, 3 506,14 грн. 3 % річних, 17 155,13 грн. інфляційних нарахувань та 4 472,03 грн. судового збору.

Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

3. Відмовити у позові в частині стягнення 2 385,55 грн. 3 % річних, 7,94 грн. інфляційних нарахувань та 533,86 грн. пені.

Повне рішення складено 13.03.2017 року.

Суддя Г.І.Бунякіна