ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року Справа № 916/3726/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддів:Корсака В.А., Сибіги О.М., Швеця В.О.
розглянувши касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 14.11.2016
у справі№ 916/3726/15 Господарського суду Одеської області
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_4
до1.Комунального підприємства "Міське управління житлово-комунального господарства", 2.Чорноморської міської ради
простягнення коштів

в судовому засіданні взяли участь представники :

- позивачане з'явився
- - відповідача-1не з'явився
- - відповідача-2не з'явився

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Міське управління житлово-комунального господарства", Чорноморської міської ради , в якій просила стягнути на свою користь з Комунального підприємства "Міське управління житлово-комунального господарства" 101 919, 30 грн. та Чорноморської міської ради 43 679, 70 грн. витрат на проведення капітального ремонту орендованих нежитлових приміщень (з урахуванням уточнень позовних вимог, які прийняті та розглянуті судом).

Позов обґрунтовано тим, що позивач здійснив капітальний ремонт орендованих приміщень, у зв'язку з неможливістю їх використання за цільовим призначенням, тому понесені витрати підлягають відшкодуванню орендодавцем та балансоутримувачем майна.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 22.08.2016 (суддя Зайцев Ю.О.) у даній справі позов задоволено повністю. Здійснено розподіл судових витрат. Судове рішення обґрунтованістю та доведеністю заявлених позовних вимог.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 14.11.2016 (головуючий Поліщук Л.В., судді: Таран С.В., Туренко В.Б.) вказане судове рішення скасовано. Прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено повністю. Здійснено розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з постановою апеляційної інстанції, Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, а рішення суду першої інстанції про відмову у позові - залишити в силі.

В обґрунтування своєї касаційної скарги скаржник посилається на те, що суд апеляційної інстанції без достатніх правових підстав відмовив йому стягненні понесених витрат на проведення капітального ремонту орендованих нежитлових приміщень.

У відзиві на касаційну скаргу Чорноморська міська рада заперечила проти доводів скаржника, пославшись на те, що вартість здійсненого позивачем капітального ремонту орендованого майна, яке перебуває у комунальній власності, без відповідного дозволу балансоутримувача та орендодавця не може бути компенсована.

Комунальне підприємство "Міське управління житлово-комунального господарства" не скористалось правом, наданим статтею 1112 Господарського процесуального кодексу України, не надіслало відзив на касаційну скаргу, що в силу положень зазначеної статті не перешкоджає перегляду судового акту, що оскаржується.

Сторони у справі не реалізували процесуальне право на участь у судовому засіданні суду касаційної інстанції, хоча про час та місце його проведення були повідомлені належним чином.

Перевіривши доводи касаційної скарги, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У справі, яка переглядається, господарські суди встановили, що 27.07.2012 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, як орендарем, Відділом комунального господарства та благоустрою Іллічівської міської ради (Чорноморської міської ради), як орендодавцем, та Міським управлінням житлово-комунального господарства (КП "Міське управління житлово-комунального господарства"), як балансоутримувачем, укладено договір оренди № 5 нежитлового приміщення, що перебуває в комунальній власності Іллічівської територіальної громади в особі Іллічівської міської ради, загальною площею 434,9 кв. м., яке розміщене за адресою: АДРЕСА_1. Договір укладено на 5 років до 27.07.2017 включно та діє з моменту його підписання сторонами.

Додатковою угодою № 1 до договору оренди нежитлового приміщення № 5 від 27.07.2012 сторони змінили п. 1.1. договору погодивши, що в оренду передається майно, а саме: вбудоване приміщення загальною площею 297 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В подальшому, сторони уклали додаткову угоду № 2Па14/74/75Н до договору оренди нежитлового приміщення від 27.07.2012, погодивши, що в оренду передається майно, а саме: приміщення за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 234,2 кв. м., з метою його використання для здійснення послуг з ремонту меблів; приміщення за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 96,8 кв. м. з метою його використання для здійснення послуг з перевезення та доставки поштових відправлень.

Факт передачі в оренду майна підтверджується підписаним та скріпленим печатками сторін актом приймання-передачі від 27.07.2012, якому зазначено, що нерухоме майно на момент передання його в оренду знаходиться в належному для експлуатації його за цільовим призначенням стані (з урахуванням нормального зносу) (а.с.12 т. 2).

30.07.2012 позивач звернувся до балансоутримувача із заявою про узгодження робіт по капітальному ремонту орендованих приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 у зв'язку з неможливістю використання вказаних приміщень за призначенням (а.с.45 т.1).

Того ж дня, 30.07.2012 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, як замовником, та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5, як підрядником, укладено договір підряду, за умовами якого замовник доручає, а підрядник зобов'язується виконати ремонтно-будівельні роботи: капітальний ремонт приміщення за адресою: АДРЕСА_1 Загальна сума ремонтних робіт складає 147154,48 грн. (а.с. 46-47 т.1).

На виконання цього договору, 04.10.2012 позивач підписав з ФОП ОСОБА_5 акт приймання виконаних робіт по капітальному ремонту вбудовано-прибудованого приміщення за вказаною адресою (а.с.60-68 т.1).

Відповідно до звіту незалежного аудитора від 03.11.2012 вартість ремонтних робіт склала 145 481,13 грн. (а.с.50-56 т.1).

24.09.2013 позивач звернуся з претензією до КП "Міське управління житлово-комунального господарства" щодо зарахування витрат на проведення капітального ремонту в рахунок орендної плати за користування нежитловими приміщеннями, однак йому було відмовлено, оскільки умовами договору оренди не передбачено можливості такого зарахування.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, позивач вимагає компенсацію витрат на капітальний ремонт в рахунок орендної плати за користування нежитловими приміщеннями, необхідність проведення якого зумовлена неможливістю використання приміщень за їх цільовим призначенням.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції про задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що вартість здійсненого позивачем капітального ремонту орендованих приміщень, які перебувають у комунальній власності, без дозволу балансоутримувача та орендодавця не може бути компенсована.

Колегія вважає такий висновок суду достатньо обґрунтованим з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать про те, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором найму (оренди), який підпадає під правове регулювання глави 58 Цивільного кодексу України та глави 30 Господарського кодексу України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Статтею 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (пункти 1-2, 6).

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (пункт 1 статті 760 Цивільного кодексу України).

Пунктом 3 статті 773 Цивільного кодексу України визначено, що наймач (орендар) має право змінювати стан речі, переданої йому у найм (оренду), лише за згодою наймодавця (орендодавця).

Наймач (орендар) може поліпшити річ, яка є предметом договору найму (оренди), лише за згодою наймодавця (орендодавця) (пункт 1 статті 778 Цивільного кодексу України).

Органи, яким надано право бути орендодавцями державного та комунального майна визначено ст.5 ЗУ „Про оренду державного та комунального майна. Статтею 9 цього закону визначено порядок укладення відповідного договору, в тому числі, щодо погодження з органом, уповноваженим управляти майном.

В абзаці 4 частини третьої статті 23 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендар має право за погодженням з орендодавцем, якщо інше не передбачено договором оренди, за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна.

Згідно з ч. 3 п. 2 ст. 27 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна" вартість поліпшень орендованого майна, зроблених орендарем без згоди орендодавця, які не можна відокремити без шкоди для майна, компенсації не підлягає.

В п. 5.5 своєї постанови від 29.05.2013 № 12 "Про деякі питання застосування законодавства про оренду (найм) майна" пленум Вищого господарського суду України роз'яснив, що вирішуючи спори, пов'язані з використанням орендарем прав, визначених частиною третьою статті 773 і статтею 778 ЦК України та частиною третьою статті 23 Закону "Про оренду державного та комунального майна", господарський суд повинен мати на увазі, що згода орендодавця на вчинення відповідних дій щодо орендованого майна має бути викладена у певній документальній формі, якщо така можливість не передбачена у самому договорі оренди (найму).

Рішенням виконавчого комітету Іллічівської міської ради № 962 від 29.12.2011 затверджено Положення про порядок передачі в оренду майна, що перебуває в комунальній власності Іллічівської територіальної громади в особі Іллічівської міської ради (а.с.139-140, 141-149 т. 1).

В п.п. 11.1, 11.2,12.1,12.3 цього Положення зазначено, що поточний та інший ремонт майна, переданого в оренду, проводиться орендарем за його рахунок. Здійснення орендарем капітального ремонту майна, переданого в оренду, проводиться з урахуванням вимог чинного законодавства, з дозволу балансоутримувача та за згодою орендодавця. Здійснення орендарем поліпшень орендованого майна, що перебуває у комунальній власності Іллічівської територіальної громади, проводиться з дозволу балансоутримувача та за згодою орендодавця, з урахуванням вимог чинного законодавства України. Вартість поліпшень орендованого майна, зроблених орендарем без згоди балансоутримувача та орендодавця, які не можна відокремити без шкоди для майна - компенсації не підлягають.

В договорі оренди нежитлового приміщення № 5 від 27.07.2012 і в акті прийому-передачі спірного приміщення, підписаного всіма сторонами, зазначено, що нерухоме майно на момент передання його в оренду знаходиться в належному для експлуатації його за цільовим призначенням стані.

В п.4.2 договору оренди зазначено, що відновлення орендованого майна здійснюється орендарем відповідно до пунктів 5.3, 5.4 договору оренди. Згідно з п.5.4. договору орендар зобов'язується своєчасно здійснювати за власний рахунок поточний та інші види ремонтів орендованого майна. Ця умова договору не розглядається як дозвіл (згода) на здійснення поліпшень орендованого майна (створення нової речі) за власний рахунок і не тягне за собою зобов'язання орендодавця щодо компенсації вартості поліпшень (відповідних витрат).

В той же час, умови щодо проведення капітального ремонту орендованих приміщень в договорі оренди не передбачені, про що зазначив сам скаржник у своїй касаційній скарзі.

Суду не надано доказів того, що позивач звертався до орендодавця (власника) приміщення із заявою про необхідність проведення капітального ремонту орендованого приміщення. Матеріали справи не містять даних про необхідність та обсяги проведення капітального ремонту приміщення. Відповідних обставин при розгляді цього спору судами не встановлено.

На підставі аналізу сукупності поданих до матеріалів справи доказів, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтовано висновку про те, що вартість здійсненого позивачем капітального ремонту орендованих приміщень, які перебувають у комунальній власності, без дозволу балансоутримувача та орендодавця не може бути компенсована.

Посилання позивача щодо надання згоди балансоутримувачем на здійснення ремонтних робіт орендованого приміщення суд апеляційної інстанції обґрунтовано відхилив, оскільки на КП „Міське управління житлово-комунального господарства" покладено обов'язок утримування на балансі відповідного комунального майна і яке закріплюється за ним на праві господарського відання або на праві оперативного управління.

Судом апеляційної інстанції дана належна правова оцінка поданим позивачем додатковим документам, а саме: копія рішення Іллічівської міської ради від 09.11.2012 № 249-VI, копія заяви від 05.04.2012, копія договірної ціни та локального кошторису, копія рішення Іллічівської міської ради від 07.12.2012 № 257-VI та витяг з протоколу № 48 не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги з огляду на те, що зазначені документи не свідчать про згоду орендодавця на проведення ремонтних робіт в орендованих приміщеннях. Ці документи підтверджують лише факт надання позивачу згоди на відчуження частини приміщень шляхом їх викупу.

Звіт аудитора та висновок судової будівельно-технічної експертизи лише підтверджують які роботи були виконані на об'єкті.

Відповідно до приписів статті 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що апеляційний господарський суд, керуючись визначеними процесуальним законом повноваженнями, правомірно скасував рішення місцевого господарського суду про задоволення позову.

В своїй касаційній скарзі скаржник фактично просить вирішити питання про достовірність поданих ним доказів, які на його думку, в зв'язку з вибірковим підходом до їх оцінки були безпідставно відхилені судами попередніх інстанцій, про перевагу одних доказів над іншими і фактично зводяться до необхідності надання нової оцінки доказів по справі, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

За таких обставин, касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14.11.2016 у справі № 916/3726/15 залишити без змін.

Головуючий суддя В. А. Корсак

С у д д і О. М. Сибіга

В. О. Швець