ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

20 березня 2017 року Справа № 907/359/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоГубенко Н.М.
суддівБарицької Т.Л. Картере В.І.
розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
на постанову відЛьвівського апеляційного господарського суду 10.01.2017
у справі№ 907/359/16
Господарського судуЗакарпатської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Асстра Україна"
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_4
простягнення коштів
ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 у справі № 907/359/16.

За результатами розгляду матеріалів касаційної скарги Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність її повернення з огляду на наступне.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Згідно із частиною 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), якою встановлено форму і зміст касаційної скарги, до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Відповідно до п. 4 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Законом України від 08.07.2011 № 3674-VІ "Про судовий збір" (далі - Закон), у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги, визначено правові засади справляння судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Колегією суддів встановлено, що звертаючись із касаційною скаргою Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 не надав документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Позовні заяви, апеляційні, касаційні скарги, судові справи, а також інші документи і матеріали, що стосуються розгляду справ у суді, приймає та реєструє в автоматизованій системі канцелярія суду відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду (п. 2.1.1 Інструкції з діловодства в господарських судах України).

Згідно із п. 2.1.3 Інструкції з діловодства в господарських судах України відповідальний працівник апарату суду у день надходження процесуального документа перевіряє цілісність конверта (пакета), відповідність адресування, з дотриманням правил безпеки розкриває конверт (пакет), перевіряє відповідність вкладень опису (наявність додатків до документа).

Скаржник у додатках до касаційної скарги зазначив про наявність доказів сплати судового збору. Проте, канцелярією Вищого господарського суду України 15.03.2017 складено акт № 08.03-14/41, яким встановлено, що при розкриванні поштового відправлення, яке надійшло від Львівського апеляційного господарського суду супровідним листом від 10.02.2017 № 09-01/477/17, не виявилось вказаного у додатку до касаційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 доказу сплати судового збору.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 у справі № 907/359/16 підлягає поверненню скаржнику відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Керуючись ст. 86, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Не приймати до розгляду та повернути Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 у справі № 907/359/16.

Головуючий суддя Н.М. ГУБЕНКО
СуддіТ.Л. БАРИЦЬКА
В.І. КАРТЕРЕ