ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2017 р. Справа № 911/139/17

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Украгроком

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 119287,97 грн.

секретар судового засідання (ст. секретар): Діхтярук Є.А.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність б/д від 16.01.2017 р.);

від відповідача: не зявився.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю Украгроком (далі ТОВ Украгроком, позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1, відповідач) про стягнення 249287,97 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобовязань щодо здійснення повного та своєчасного розрахунку з позивачем за поставлений товар відповідно до договору поставки на умовах товарного кредиту № Кв180416/03 від 18.04.2016 р., у звязку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача 189805,28 грн. основного боргу, 47451,32 грн. штрафу, 5808,25 грн. пені, 6223,12 грн. 30% річних, а також судовий збір.

27.01.2017 р. до господарського суду Київської області від ТОВ Украгроком було подано заяву № 26-01/17-01 від 26.01.2017 р. (вх. № 1905/17 від 27.01.2017 р.) про уточнення (зменшення) позовних вимог, відповідно до якої позивач зазначив, що 24.01.2017 р., тобто після відкриття провадження у справі, відповідачем було здійснено оплату в рахунок погашення основного боргу у сумі 70000,00 грн., у звязку з чим позивач просив суд стягнути з ФОП ОСОБА_1 119805,28 грн. основного боргу, 47451,32 грн. штрафу, 5808,25 грн. пені, 6223,12 грн. 30% річних

Розгляд справи відкладався.

02.03.2017 р. до господарського суду Київської області від ТОВ Украгроком було подано заяву № 02-03/17-01 від 02.03.2017 р. (вх. № 4780/17 від 02.03.2017 р.) про уточнення (зменшення) позовних вимог, відповідно до якої позивач зазначив, що 27.01.2017 р. відповідачем було здійснено оплату в рахунок погашення основного боргу у сумі 60000,00 грн., у звязку з чим позивач просить зменшити розмір позовних вимог на сплачену відповідачем суму в частині стягнення з відповідача основного боргу та стягнути з ФОП ОСОБА_1 59805,28 грн. основного боргу, 47451,32 грн. штрафу, 5808,25 грн. пені, 6223,12 грн. 30% річних.

Відповідно до п. 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 р., ГПК, зокрема, статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог, або заявлення «додаткових» позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема, збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Згідно з п. 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 р. № 18 передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

З урахуванням викладеного, заяви про уточнення (зменшення) позовних вимог ТОВ Украгроком» № 26-01/17-01 від 26.01.2017 р. та № 02-03/17-01 від 02.03.2017 р. є заявами про зменшення розміру позовних вимог.

За вказаних обставин суд здійснює розгляд позовних вимог в редакції заяви позивача № 02-03/17-01 від 02.03.2017 р. (вх. № 4780/17 від 02.03.2017 р.), а саме - про стягнення з відповідача 59805,28 грн. основного боргу, 47451,32 грн. штрафу, 5808,25 грн. пені, 6223,12 грн. 30% річних, а також судового збору в сумі 3739,32 грн.

У судових засіданнях 27.01.2017 р. та 02.03.2017 р. представники позивача позовні вимоги підтримували, з урахуванням заяв про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідач у судові засідання 27.01.2017 р. та 02.03.2017 р. не зявився, представника не направив, хоча про дату і час розгляду справи був повідомлений належно.

Згідно із абз. 3 пп. 3.9.1 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України в разі, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 02.03.2017 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

18.04.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Украгроком (продавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір поставки № Кв180416/03 на умовах товарного кредиту, відповідно до п. 1.1 якого продавець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, передати у власність покупця (поставити) товар (насіння, добрива з мікроелементами для позакореневого підживлення, засоби захисту рослин), а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у даному договорі, прийняти товар та оплатити його вартість.

Відповідно до п. 2.1 договору, ціна товару (у т.ч. ціна за одиницю товару), умови та витрати на доставку вказуються сторонами в специфікаціях, що є невідємною частиною даного договору. Сплата ціни товару здійснюється покупцем у гривнях України. Сторони можуть визначити в специфікації грошовий еквівалент ціни товару в іноземній валюті у доларах США (Євро), по курсу продажу долару США (Євро) за гривню, що склався на міжбанківському валютному ринку України (за даними ваб-сайту www.udinform.com, а у разі її недоступності або відсутності відповідної інформації на ній за даним ваб-сайту http://minfin.com.ua) на банківський день, що передує даті підписання специфікації, збільшеному на кількість процентів, що вказана у специфікації (якщо збільшення передбачено специфікацією).

Пунктом 2.3 договору встановлено, що у випадку збільшення на міжбанківському валютному ринку України на дату, що передує даті розрахунку за товар (його частину), вартості долару США (Євро) в національній валюті в порівнянні з вартістю долару США (Євро) в національній валюті на банківський день, що передує даті укладання відповідної специфікації, то неоплачена ціна товару, яку має сплатити покупець, змінюється, та покупець зобовязаний здійснити її перерахунок самостійно за наступною формулою: С = В х (К2/К1) грн., де: С - кінцева ціна неоплаченого товару, що підлягає оплаті в національній валюті України, після зміни ціни такого товару по вищевказаній формулі; В - ціна неоплаченого товару в національній валюті України, яка підлягає зміні у звязку зі зміною вартості долара США (Євро) по відношенню до гривні; К2 - вартість 1 долара США (Євро) в національній валюті України за курсом продажу долара США (Євро) за гривню, що склався на міжбанківському валютному ринку України (за даними ваб-сайту www.udinform.com, а у разі її недоступності або відсутності відповідної інформації на ній за даним ваб-сайту http://minfin.com.ua) на банківський день, що передує даті розрахунку за товар (його частину), збільшеним на кількість процентів, що вказана у специфікації (якщо збільшення передбачено специфікацією); К1- вартість 1 долара США (Євро) в національній валюті України за курсом продажу долара США (Євро) за гривню, що склався на міжбанківському валютному ринку України (за даними ваб-сайту www.udinform.com, а у разі її недоступності або відсутності відповідної інформації на ній за даним ваб-сайту http://minfin.com.ua) на банківський день, що передує даті підписання відповідної специфікації, збільшеним на кількість процентів, що вказана в специфікації (якщо збільшення передбачено специфікацією).

Згідно пункту 2.5 договору оплата товару проводиться в терміни, які вказані в специфікаціях до даного договору, з урахуванням п. 2.7 даного договору.

У відповідності до додатку (специфікації) № 1 від 25.04.2016 р. до договору поставки № Кв180416/03 від 18.04.2016 р. на умовах товарного кредиту, ТОВ «Украгроком» поставило ФОП ОСОБА_1 насіння кукурудзи у кількості 12000,00 пак. загальною вартістю 8986,99 дол. США, що за курсом міжбанку на банківський день, що передував даті підписання специфікації, становила 228000,00 грн. (у т.ч. ПДВ).

Згідно з п. 3 додатку (специфікації) № 1 від 25.04.2016 р. до договору сторони погодили, що оплата товару здійснюється на умовах: попередня оплата - 20% ціни товару (еквівалент 1797,40 дол. США, що відповідає 45600,00 грн.), оплата в термін до 19.04.2016 р.; 80% ціни товару (еквівалент 7189,59 дол. США, що відповідає 182400,00 грн.) оплата в термін до 10.11.2016 р., відвантаження товару: до 30.04.2016 р. за умови своєчасної оплати.

Згідно з п. 4 додатку (специфікації) № 1 від 25.04.2016 р. до договору встановлено, що курс (міжбанк) на банківський день, що передує даті підписання специфікації, складає 2537,00 грн. за 100 дол. США.

Як передбачено в п. 5.4 договору, у випадку збільшення на міжбанківському валютному ринку України станом на банківський день, що передує даті написання позовної заяви, вартості долару США в національній валюті в порівнянні з вартістю долару США в національній валюті на банківський день, що передує даті укладання відповідної специфікації, ціна неоплаченого товару (заборгованість відповідача) може змінюватися позивачем пропорційно зміні вартості долара США в односторонньому порядку за наступною формулою: С = В х (К2/К1) грн., де: С - кінцева ціна неоплаченого товару в національній валюті України, що підлягає сплаті після зміни ціни неоплаченого товару по вищевказаній формулі; В - ціна неоплаченого товару в національній валюті України, яка підлягає зміні у звязку зі зміною вартості долара США по відношенню до гривні; К2 - вартість 1 (одного) долара США в національній валюті України за курсом продажу долару США за гривню, що склався на міжбанківському валютному ринку України (за даними ваб-сайту www.udinform.com, а у разі її недоступності або відсутності відповідної інформації на ній за даним ваб-сайту http://minfin.com.ua) на банківський день, що передує даті написання позовної заяви, збільшеним на кількість процентів, що вказана у специфікації (якщо збільшення передбачено специфікацією); К1- вартість 1 (одного) долара США в національній валюті України за курсом продажу долару США за гривню, що склався на міжбанківському валютному ринку України (за даними ваб-сайту www.udinform.com, а у разі її недоступності або відсутності відповідної інформації на ній за даним ваб-сайту http://minfin.com.ua) на банківський день, що передує даті підписання відповідної специфікації, збільшеним на кількість процентів, що вказана у специфікації (якщо збільшення передбачено специфікацією). Сторони погодили, що перерахунок продавцем вартості неоплаченого товару за цим пунктом є обовязковим для покупця та не потребує підписання сторонами жодних додаткових угод до договору.

Як зазначено в пункті 5 додатку (специфікації) № 1, у випадку здійснення покупцем оплати всієї вартості товару, вказаного в п. 3 договору, до 25.09.2016 р., вартість товару у гривні, вказана у специфікації, зміні не підлягає та курсові різниці не нараховуються. У випадку здійснення покупцем оплати частини вартості товару, вказаного в п. 3 договору, до 25.09.2016 р., лише вартість такого оплаченого товару у гривні, вказана у цій специфікації, зміні не підлягає та курсові різниці на неї не нараховуються.

Факт поставки відповідачеві товару на загальну суму 228000,00 грн., підтверджується наявною у матеріалах справи копією видаткової накладної № Кв000013 від 10.05.2016 р., підписаної повноважними представниками та скріпленої печатками сторін (оригінал оглянуто судом).

ФОП ОСОБА_1 частково розрахувалась з ТОВ «Украгроком» за отриманий товар в сумі 45600,00 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача від 10.05.2016 р. на суму 45600,00 грн., копія якої долучена до матеріалів справи.

Оскільки відповідач не розрахувався з позивачем належним чином за товар, поставлений за договором поставки № Кв180416/03 від 18.04.2016 р. на умовах товарного кредиту, останній і звернувся з даним позовом до суду.

При цьому ТОВ «Украгроком» у відповідності до п. 5.4 договору здійснило перерахунок суми заборгованості станом на 19.12.2016 р. (день, що передує даті написання позовної заяви), коли курс продажу долару США за гривню (міжбанк) складав 26,40 грн./за дол. США, в той час як станом на 22.04.2016 р. (день, що передує даті підписання додатку (специфікації) № 1) курс продажу дол. США за гривню (міжбанк) склав 25,37 грн. Таким чином, станом на 20.12.2016 р. сума основного боргу відповідача перед позивачем становить 189805,28 грн. (182400,00 грн. * 26,40/25,37).

Як зазначає позивач у заявах про уточнення (зменшення) позовних вимог № 26-01/17-01 від 26.01.2017 р. та № 21-03/17-01 від 02.03.2017 р., у процесі розгляду справи ФОП ОСОБА_1 було частково сплачено суму основного боргу за договором поставки № Кв180416/03 від 18.04.2016 р., що підтверджується випискою по рахунку позивача від 24.01.2017 р. на суму 70000,00 грн. та випискою по рахунку позивача від 27.01.2017 р. на суму 60000,00 грн., у звязку з чим позивачем було зменшено розмір заявленої до стягнення суми основного боргу. Таким чином, розмір основного боргу відповідача на час розгляду справи, про стягнення якого просить позивач, становить 59805,28 грн.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник) зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст.ст. 691, 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Поряд з цим, приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідач у судові засідання представника не направив, відзиву на позов, контррозрахунку суми заборгованості або доказів оплати у повному обсязі отриманого за договором поставки № Кв180416/03 від 18.04.2016 р. товару суду не надав.

Отже, факт порушення відповідачем зобовязань судом встановлений та по суті відповідачем не спростований.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки № Кв180416/03 від 18.04.2016 р., з урахуванням встановлення судом факту наявності заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 59805,28 грн., є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 5808,25 грн. пені та 47451,32 грн. штрафу.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до пункту 5.2 договору сторони досягли згоди, що за порушення строків (термінів) платежів покупець сплачує на користь продавця штраф у розмірі 25% від суми несплаченого платежу та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Сума простроченого платежу визначається ціною товару (її частиною), яку покупець сплатив із запізненням. Якщо на момент подання продавцем вимоги або позову до суду щодо сплати покупцем пені, ціна товару (її частина) не сплачена покупцем, то сума несплаченої ціни товару (її частини), для розрахунку пені, визначається відповідно до п. 5.4 договору.

З огляду на викладене, враховуючи, що здійснений позивачем розрахунок пені та штрафу, наявний в матеріалах справи, є обґрунтованим та арифметично вірним, вимоги позивача про стягнення з відповідача 5808,25 грн. пені та 47451,32 грн. штрафу підлягають задоволенню.

Крім того, позивач, у звязку із неналежним виконанням відповідачем зобовязань щодо оплати отриманого товару, на підставі п. 5.3 договору просить суд стягнути з відповідача 6223,12 грн. 30 % річних.

Умовами п. 5.3 договору визначено, що сторони, керуючись положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України, дійшли згоди, що у випадку прострочення покупцем платежу, сплата якого передбачена відповідно до умов цього договору, покупець на вимогу продавця сплачує останьому 30 % річних від простроченої суми. Прострочена сума визначається ціною товару (її частиною), яку покупець сплатив із запізненням. Якщо на момент подання продавцем вимоги або позову до суду щодо сплати покупцем 30% річних від простроченої суми, ціна товару (її частина) не сплачена покупцем, то сума несплаченої ціни товару (її частини), для розрахунку відсотків річних, визначається відповідно до п. 5.4 договору.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача, на підставі ст. 625 ЦК України та п. 5.3 договору, підлягають стягненню 6223,12 грн. 30 % річних, які нараховані позивачем на загальну суму заборгованості і розмір яких є обґрунтованим та арифметично вірним.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроком» у повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до частини другої статті 49 ГПК України покладаються судом на відповідача у повному обсязі, оскільки спір виник внаслідок винних дій останього.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (07400, АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроком» (02660, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 7, код 30530159) 59805 (пятдесят девять тисяч вісімсот пять) грн. 28 коп. заборгованості, 5808 (пять тисяч вісімсот вісім) грн. 25 коп. пені, 47451 (сорок сім тисяч чотириста пятдесят одну) грн. 32 коп. штрафу, 6223 (шість тисяч двісті двадцять три) грн. 12 коп. 30% річних та 3739 (три тисячі сімсот тридцять девять) грн. 32 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення підписане 13.03.2017 р.

Суддя В.М. Бабкіна