РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2017 р. Справа № 910/16386/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Гулова А.Г.

суддя Розізнана І.В. ,

суддя Філіпова Т.Л.

при секретарі Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 - представника за довіреністю від 02.02.2017р. № НВО 575700

відповідача1: не з'явився

відповідача2: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

на ухвалу господарського суду Вінницької області від 19.01.17 р. про зупинення провадження у справі № 910/16386/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", м.Київ

до

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Урожай" , м. Вінниця,

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов'янський масложиркомбінат", м. Київ,

про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельних ділянок

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 19.01.2017р. зупинено провадження у справі № 910/16386/16 до вирішення господарським судом Вінницької області справи №905/2621/16 за позовом закритого акціонерного товариства "Слов'янськолія" до товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Урожай" та до публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про визнання недійсними з моменту укладання договорів.

Не погодившись із винесеною ухвалою, ПАТ "Державний ощадний банк України" звернулося із апеляційною скаргою, вважає, що вона порушує права та інтереси AT «Ощадбанк», винесена судом при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, а тому підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

З посиланням на ст. 79 ГПК України, п. 3.16 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.11 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" скаржник наголошує, що справа №905/2621/16 за позовом ТОВ «Словянськолія» до AT «Ощадбанк» та ТОВ «ТК «Урожай» про визнання договорів купівлі - продажу майна недійсними не повязана із справою № 910/16386/16, оскільки в будь-якому випадку рішення по справі № 905/2621/16 ніяким чином не впливає на можливість вирішення судом справи №910/16386/16 за позовом AT «Ощадбанк» до ТОВ «ТК «Урожай» та ТОВ «Словянський масложиркомбінат», тому що позовні вимоги банку ґрунтуються на незаконному відчуженні майна третіми особами, яке перебувало в іпотеці у банку на підставі укладеного між ТОВ «ТК «Урожай» та AT «Ощадбанк» договору іпотеки № 484/31/6-1 від 02.09.11р. та яке наразі, в звязку із зверненням стягнення на нього банком, перебуває у власності AT «Ощадбанк».

Скаржник зауважує, незважаючи на те, що предметом спору по справах №№ 905/2621/16 та 910/16386/16 є визнання недійсними договорів щодо відчуження одного й того ж нерухомого майна, задоволення чи відмова в задоволенні судом позовних вимог ТОВ «Словянськолія» по справі № 905/2621/16 про визнання договорів купівлі-продажу майна, яке ТОВ «ТК «Урожай» придбало у ТОВ «Словянськолія» та в послідуючому передало в іпотеку AT «Ощадбанк» згідно договору іпотеки, не впливає на можливість вирішити справу № 910/16386/16, оскільки: договір іпотеки не було визнано недійсним чи припиненим; право власності AT «Ощадбанк» на нерухоме майно зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; у справі №905/2621/16 суд не встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у справі № 910/16386/16; у справі № 905/2621/16 не йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення для справи № 910/16386/16.

У зв'язку із наведеним, AT «Ощадбанк» як законний власник нерухомого майна має право в судовому порядку вимагати усунення порушень свого права власності від будь-яких третіх осіб шляхом подання відповідного позову до суду, що підтверджується положеннями ст. 321 ЦК України.

Просить скасувати ухвалу господарського суду Вінницької області від 19.01.2017р. у справі №910/16386/16 та передати справу на розгляд господарському суду Вінницької області.

У запереченнях на апеляційну скаргу ТОВ "Слов'янський масложиркомбінат" наводить свої міркування на спростування доводів скаржника та вказує на законність та обґрунтованість оскарженої ухвали.

Серед іншого вказує, позовні вимоги ПАТ «Ощадбанк» ґрунтуються виключно на положеннях договору іпотеки, на думку ТОВ «Словянський масложиркомбінат» справи №910/16386/16 та № 905/2621/16 є повязаними, та результат розгляду справи № 905/2621/16 буде мати прямий та вирішальний вплив на обставини справи №910/16386/16.

Крім того, зазначає, станом на теперішній час, ПАТ «Ощадбанк» є фактичним власником предмета іпотеки. При поданні позовної заяви у справі №910/16386/16 ним жодним чином не обґрунтовано, в чому саме полягає його порушене право, за захистом якого він звернувся до суду. Жодна особа на даний час не оспорює його права власності та не вчиняє будь-яких дій, направлених на таке оспорювання. Тобто, не вбачається обставин, через які справа №910/16386/16 потребувала б найшвидшого розгляду. Одночасно з цим, у випадку, якщо справа №910/16386/16 буде розглянута до вирішення по суті справи № 905/2621/16, яка, в свою чергу, спростує встановлені на той момент факти, ТОВ «Словянський масложиркомбінат» буде вимушене переглядати справу №910/16386/16 за нововиявленими обставинами, що в подальшому викличе додаткові витрати та складності з відновленням прав за помилково скасованими договорами.

З посиланням на ст. 79 ГПК України, п. 3.16. постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 року зауважує, що правомірність набуття ТОВ "Урожай" права власності на комплекс не є предметом дослідження у даній справі в силу суб'єктивного складу (ЗАТ "Слов'янськолія" не є учасником справи) та предмету спору, суд не може самостійно встановити обставини правомірності такого набуття у справі №910/16386/16.

Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Відзиву на апеляційну скаргу від ТОВ "Торгівельна компанія "Урожай" не надійшло, що, відповідно до ч.2 ст. 96 ГПК України, не перешкоджає перегляду ухвали місцевого господарського суду.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Просить скасувати ухвалу господарського суду Вінницької області від 19.01.2017р. у справі №910/16386/16 та передати справу на розгляд господарському суду Вінницької області.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, повноважних представників не направили. Ухвалу суду від 06.03.2017р. про відкладення розгляду справи на 20.03.2017р. об. 16 год. 30 хв. ТОВ "Торгівельна компанія "Урожай" вручено 10.03.2017р.

Разом з тим, в матеріалах справи від ТОВ "Слов'янський масложиркомбінат" містяться примірники повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції (надіслані за адресами: 03115, м. Київ, вул. Ф. Кричевського, 19, кімн. 5, 61153, м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 1, яка значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та вказана самим відповідачем у клопотанні про відкладення розгляду справи) і які повернуті органами зв'язку з позначкою "за закінченням терміну зберігання" .

Пунктом 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" встановлено, що розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Пункт 3.9.1. вказаної постанови передбачає, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Крім того, до повноважень господарських судів не віднесено з'ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Про це Вищим господарським судом України зазначалося і в інформаційних листах від 02.06.2006 N 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" (пункт 4), від 14.08.2007 N 01-8/675 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року" (пункт 15), від 18.03.2008 N 01-8/164 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2007 році" (пункт 23).

А тому, примірник повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, повернутий органами зв'язку з позначкою "за закінченням терміну зберігання" вважається належним доказом виконання судом обов'язку щодо повідомлення учасника судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Таким чином, ТОВ "Слов'янський масложиркомбінат" вважається таким, що належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Слід зазначити, обізнаність товариства про судове засідання підтверджується надісланими 20.03.2017р. на адресу суду електронним зв'язком запереченнями на апеляційну скаргу.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників відповідачів, а неможливість розгляду апеляційної скарги у даному судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст. 102 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Оскільки відповідачі належним чином повідомлялись про час та місце апеляційного перегляду справи, враховуючи обмеженість строків розгляду апеляційної скарги, явка сторін обов'язковою не визнавалась, відповідачем - ТОВ "Слов'янський масложиркомбінат" свою позицію щодо апеляційної скарги викладено в запереченнях, судова колегія не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та визнала за можливе розглянути справу у відсутність представників відповідачів за наявними у матеріалах справи доказами, у відповідності до вимог ст. 101 ГПК України.

Згідно з ч.5 ст.106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (ч.6 ст.106 ГПК України).

Заслухавши пояснення представника скаржника, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскарженої ухвали, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Урожай" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов'янський масложиркомбінат" про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельних ділянок від 15.01.2016 року.

Ухвалою суду від 06.09.2016р. у справі №910/16386/16 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, а згідно з ухвалою суду від 14.11.2016р. справу надіслано за підсудністю до господарського суду Вінницької області.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 25.11.2016 року справу № 910/16386/16 прийнято до провадження та призначено судове засідання на 14.12.2016 року.

Ухвалою суду від 14.12.2016 року розгляд справи відкладено на 04.01.2017 року.

В подальшому, ухвалою суду від 04.01.2017 року розгляд справи було відкладено на 19.01.2017 року.

19.01.2017р. ухвалою господарського суду Вінницької області зупинено провадження у справі № 910/16386/16 до вирішення господарським судом Вінницької області справи №905/2621/16 за позовом закритого акціонерного товариства "Слов'янськолія" до товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Урожай" та до публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про визнання недійсними з моменту укладання договорів.

Ухвалюючи вказану ухвалу, місцевий господарський суд прийшов до висновку про пов'язаність справ № 910/16386/16 та №905/2621/16, з огляду на наступне:

- в провадженні господарського суду Вінницької області наявна справа № 905/2621/16 за позовом закритого акціонерного товариства "Слов'янськолія" до товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Урожай" та до публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про визнання недійсними з моменту укладання договорів, укладених між ЗАТ "Слов'янськолія" та ТОВ "Торгівельна компанія "Урожай": договір купівлі-продажу земельних ділянок від 02.03.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_2 10.03.2011 року та зареєстрований в реєстрі №472; договір купівлі-продажу майна від 12.03.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_2 12.03.2011 року та зареєстрований в реєстрі № 494; договір купівлі-продажу нерухомого майна від 22.08.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_3 22.08.2011 року та зареєстрований в реєстрі № 262; та витребувати з чужого незаконного володіння ПАТ "Державний ощадний банк України" - 90 виробничих будівель та 9 споруд, за адресою: Донецька обл., місто Слов'янськ, вулиця Свободи, 85, загальною площею 70 030,8 кв.м.;

- згідно заяви позивача (вх. № 06-52/472/17 від 18.01.2017 року) про збільшення позовних вимог у справі № 905/2621/16, позивачем виключено позовну вимогу про витребування майна та останній просить суд визнати недійсними з моменту укладання договори, укладені між ЗАТ "Слов'янськолія" та ТОВ "Торгівельна компанія "Урожай": договір купівлі-продажу земельних ділянок від 10.03.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_2 10.03.2011 року та зареєстрований в реєстрі № 472; договір купівлі-продажу майна від 12.03.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_2 12.03.2011 року та зареєстрований в реєстрі № 494; договір купівлі-продажу нерухомого майна від 22.08.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_3 22.08.2011 року та зареєстрований в реєстрі № 262; договір купівлі-продажу від 04.03.2011 року № А24032; договір купівлі-продажу від 13.09.2011 року № А13091; договір купівлі-продажу від 15.09.2011 року № А30091; договір купівлі-продажу від 16.08.2011 року № А16081;

- предметом спору у справі № 910/16386/16 є визнання недійсним договору купівлі - продажу земельних ділянок (площею 7,4800 га, площею 9,1438 га та площею 9,2250 га) від 15.01.2016 року, укладеного між ТОВ "Торгівельна компанія "Урожай" та ТОВ "Слов'янський масложиркомбінат", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за №19;

- згідно позову в даній справі, зазначені вище земельної ділянки були утворені шляхом поділу земельної ділянки (кадастровий номер :01:008:0047), яка розташована за адресою: Донецька область, м. Слов'янськ, вулиця Свободи, 85, загальною площею 25,8488 га на три окремих земельних ділянки, яка є складовою предмета іпотеки за договором іпотеки №484/31/6-1 від 02.09.2011 року.

- за умовами договору іпотеки, право власності іпотекодавця на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку (кадастровий номер :01:008:0047, загальною площею 25,8488 га), підтверджується, зокрема, договором купівлі-продажу земельних ділянок, укладеним між ЗАТ "Слов'янськолія" та ТОВ "Торгівельна компанія "Урожай" (іпотекодавцем) 10 березня 2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованим у реєстрі нотаріальних дій за номером 472, який просить визнати недійсним позивач у справі №905/2621/16.

Рівненський апеляційний господарський суд не погоджується з висновком місцевого господарського суду про зупинення провадження у даній справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 статті 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Зупинення провадження у справі - тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

За змістом вищевказаної статті причиною зупинення в даному випадку є неможливість розгляду справи, що знаходиться в провадженні господарського суду, до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду в кожному конкретному випадку слід з'ясувати як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

Тобто, господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог.

Відповідно до п. 3.16. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 ГПК). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

У п. 2.17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, якщо спір про визнання недійсним правочину (господарського договору) вирішується одночасно з розглядом іншим судом іншої справи, позовні вимоги в якій ґрунтуються на цьому ж правочині (зокрема, про стягнення коштів, витребування майна тощо), то наведене згідно з частиною першою статті 79 ГПК з урахуванням обставин конкретної справи є підставою для зупинення провадження у такій іншій справі до закінчення розгляду справи про визнання правочину (господарського договору) недійсним.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що позовні вимоги у справі №910/16386/16 ґрунтуються не на договорах купівлі-продажу, позов щодо недійсності яких заявлено у межах справи №905/2621/16, а на незаконному відчуженні майна третіми особами, яке перебувало в іпотеці банку на підставі договору іпотеки №484/31/6-1 від 02.09.2011року, укладеного ТОВ "ТК "Урожай" та ПАТ "Державний ощадний банк України", відповідно до якого до Державного реєстру іпотек внесено обтяження на іпотечне майно та земельні ділянки.

Крім того, з матеріалів справи убачається, що позивачем - ПАТ "Державний ощадний банк України" було набуто право власності шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до рішення господарського суду Запорізької області №908/5476/14 від 18.12.2014р. та в подальшому на підставі зазначеного рішення суду 13.08.2015р. державним реєстратором Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області ОСОБА_6 було здійснено державну реєстрацію права власності ПАТ "Державний ощадний банк України" на предмет іпотеки.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у разі визнання недійсними договорів купівлі-продажу у справі №905/2621/16 вказана обставина жодним чином не вплине на можливість розгляду судом справи №910/16386/16 .

Разом з тим, судом першої інстанції не визначено, з'ясування яких саме обставин у ході розгляду справи № 905/2621/16 унеможливлює розгляд справи №910/16386/16, не зазначено, які саме обставини не можуть бути встановлені господарським судом самостійно при вирішенні даної справи та яким чином встановлені в іншій справі обставини впливають на оцінку доказів, якими ПАТ "Державний ощадний банк України" обґрунтовує свої вимоги у даній справі.

Як зазначалося вище, позовні вимоги банку ґрунтуються на незаконному відчуженні майна третіми особами, яке перебувало в іпотеці банку відповідно до укладеного між ТОВ ТК Урожай та АТ Ощадбанк договору іпотеки №484/31/6-1 від 02.09.2011р. При цьому, докази на підтвердження його недійсності відсутні, а вищезазначене майно перебуває у власності банку на підставі рішення господарського суду Запорізької області від 18 грудня 2014 року у справі №908/5476/14 за позовом ПАТ "Державний ощадний банк України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Урожай" про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності, яке залишене без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11 березня 2015 року та постановою Вищого господарського суду України від 27 травня 2015 року. Вказаним рішенням позов АТ "Ощадбанк" задоволено повністю; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно з договором іпотеки №484/31/6-1 від 02.09.2011 та визнано за банком право власності на вказане майно.

Так, ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Відповідно до даної статті правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

А тому, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про зупинення провадження у справі.

Разом з тим, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р., передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, в якій вона є стороною. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

В листі Верховного Суду України № 1-5/45 від 25.01.2006р. зазначено, що у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статі 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Апеляційний господарський суд враховує, що спір по суті заявлених вимог судом першої інстанції не вирішений, а зупинення провадження у даній справі без достатніх правових підстав призводить до затягування строків розгляду справи і перебування в стані невизначеності учасників судового процесу.

Таким чином, апеляційна скарга ПАТ "Державний ощадний банк України" підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду Вінницької області від 19.01.2017р. у справі №910/16386/16 - скасуванню, з направленням даної справи на розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із п.2 ч.1 ст.103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги (подання) має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Згідно з ч.7 ст.106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 4.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 Господарського процесуального кодексу з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 49 ГПК. Вказане необхідно врахувати місцевому господарському суду при прийнятті рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101 - 106 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду Вінницької області від 19.01.2017 р. у справі №910/16386/16 скасувати.

3. Справу №910/16386/16 передати на розгляд до господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя Гулова А.Г.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Філіпова Т.Л.