ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" березня 2017 р.Справа № 916/103/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Істіл проект

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Роял Стіл

про стягнення 190868,60 грн.

Суддя Бездоля Д.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 28.02.2017, № 28/02);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність від 03.01.2017, б/н).

СУТЬ СПОРУ: позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про стягнення (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) 80931,99 грн. пені, 40716,99 грн. штрафу, 13855,00 грн. 3% річних та 55364,62 грн. інфляційних втрат.

Підставою даного позову позивач визначив обставину несвоєчасного повернення відповідачем попередньої оплати за товар згідно з п. 5.4. договору від 30.10.2015 № 7/595-ПГ, право вимоги за яким йому було передано за договором про уступку права вимоги від 27.02.2017.

Відповідач проти задоволення позову позивача заперечив, мотивуючи це відсутністю підстав для нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму попередньої оплати.

Ухвалою суду від 16.01.2017 провадження у справі було порушено, позовна заява прийнята до розгляду, розгляд справи призначений на 01.02.2017 о 15 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 01.02.2017 розгляд справи був відкладений на 17.02.2017 о 12 год. 00 хв. у звязку з неподанням сторонами витребуваних судом доказів та необхідністю подання позивачем додаткових доказів по справі.

Ухвалою суду від 17.02.2017 розгляд справи був відкладений на 03.03.2017 о 10 год. 30 хв. за клопотанням відповідача.

У судовому засіданні 03.03.2017 було оголошено перерву до 06.03.2017 о 11:30. У судовому засіданні 06.03.2017 було оголошено перерву до 07.03.2017 о 10:50.

Ухвалою суду від 07.03.2017 позивач був замінений правонаступником.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення присутніх представників учасників судового процесу, суд

ВСТАНОВИВ:

30.10.2015 між ДП „Рівневторкольормет та відповідачем був укладений договір № 7/595-ПГ (далі-договір), за яким відповідач зобовязався передати у власність, а ДП „Рівневторкольормет прийняти та оплатити брухт та відходи чорних металів - ДСТУ 4121-2002 (надалі товар), відповідно до умов цього договору за ціною, вказаною в специфікації, що є невідємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 5.3 договору оплата за товар за цим договором здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок відповідача: 80% вартості відправленого товару сплачується протягом 3-х банківських днів за фактом надання відповідачем копії ж/д накладної за допомогою електронної пошти (факсу), оформленої відповідно до вимог пп. 3.4, 3.6 договору. Остаточний розрахунок за поставлений товар здійснюється протягом 10-ти банківських днів після приймання товару згідно з умовами, викладеним у розділі 4 договору.

Відповідно до п. 5.4. договору за згодою сторін можлива попередня оплата. Після отримання попередньої оплати, відповідач зобовязаний поставити товар на суму отриманої передоплати протягом 3-х календарних днів з моменту отримання передоплати. У разі не виконання цієї умови, відповідач зобовязується повернути ДП „Рівневторкольормет суму отриманої попередньої оплати протягом 2-х банківських днів з моменту закінчення строку, протягом якого повинно було бути зроблено постачання товару.

Згідно з п. 6.3. договору у разі порушення відповідачем строків повернення передоплати, передбачених у п. 5.4 договору, відповідач сплачує ДП „Рівневторкольормет штраф у розмірі 10% від суми не повернутої передоплати. У разі затримки повернення передоплати більш ніж на 5 (пять) банківських днів відповідачем, крім оплати штрафу, сплачується пеня за не повернення грошових коштів у розмірі 3% від суми не повернутої передоплати за кожен день прострочення.

Відповідно до п.п. 10.1., 10.2. договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2015. У тому випадку, якщо жодна із сторін, після закінчення строку дії договору, не направить письмову заяву іншій стороні щодо припинення його дії не пізніше ніж за 20 календарних днів до закінчення строку дії цього договору, його дія щоразу продовжується на наступних рік, на умовах, викладених у договорі та додаткових угодах до нього.

В матеріалах справи відсутні заяви сторін договору про припинення строку дії договору.

На виконання умов договору ДП „Рівневторкольормет сплатив відповідачу грошові кошти на суму 2880000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 30.10.2015 № 319 на суму 180000,00 грн., платіжним дорученням від 17.11.2015 № 491 на суму 50000,00 грн., платіжним дорученням від 20.11.2015 № 556 на суму 150000,00 грн., платіжним дорученням від 01.12.2015 № 667 на суму 100000,00 грн., платіжним дорученням від 04.12.2015 № 720 на суму 300000,00 грн., платіжним дорученням від 17.12.2015 № 901 на суму 400000,00 грн., платіжним дорученням від 25.12.2015 № 999 на суму 200000,00 грн., платіжним дорученням від 28.12.2015 № 1007 на суму 300000,00 грн., платіжним дорученням від 30.12.2015 № 1033 на суму 200000,00 грн., платіжним дорученням від 05.01.2016 № 1054 на суму 1000000,00 грн. та визнається сторонами.

На виконання умов договору відповідач поставив ДП „Рівневторкольормет товар вартістю 2472830,10 грн., а саме 30.11.2015 на суму 403370,50 грн., 31.12.2015 на суму 195855,00 грн. та 29.01.2016 на суму 1873604,60 грн., що визнається сторонами.

Таким чином вартість оплаченого ДП „Рівневторкольормет та непоставленого відповідачем товару за договором становить 407169,90 грн., а отже з 09.01.2016 у відповідача виникло зобов'язання згідно з п. 5.4. договору повернути ДП „Рівневторкольормет передоплату у цій сумі, а з 13.01.2016 це зобовязання є простроченим.

30.12.2016 між ДП „Рівневторкольормет та ТОВ „Мітал Груп був укладений договір про уступку права вимоги № ДВПВ-7/595, згідно з п. 1.1. якого ДП „Рівневторкольормет передав належне йому право вимоги за договором, а ТОВ „Мітал Груп прийняв право вимоги за договором до відповідача, що складає суму боргу 407169,90 грн., а також штрафні санкції, 3% річних та інфляційні нарахування на суму боргу.

03.01.2017 ДП „Рівневторкольормет та ТОВ „Мітал Груп склали акт приймання-передачі документів за договором про уступку права вимоги № ДВПВ-7/595.

04.01.2017 ДП „Рівневторкольормет звернулось до відповідача з листом б/д б/н, в якому повідомило відповідача про укладення з ТОВ „Мітал Груп договору про уступку права вимоги № ДВПВ-7/595, що підтверджується вказаним листом, фіскальним чеком від 04.01.2017 № 2999 та поясненнями позивача.

04.01.2017 ТОВ „Мітал Груп звернулось до відповідача з вимогою № 04/01 сплатити борг за договором, а також штраф, пеню, 3% річних та інфляційні втрати, що підтверджується вказаною вимогою, описом вкладення у цінний лист, фіскальним чеком від 04.01.2017 № 2998 та поясненнями позивача.

08.02.2017 відповідач повернув ТОВ „Мітал Груп частину коштів з залишку передоплати за договором у розмірі 110000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 08.02.2017 № 34 та визнається сторонами.

27.02.2017 між ТОВ „Мітал Груп та позивачем був укладений договір про уступку права вимоги б/н, згідно з п. 1.1. якого ТОВ „Мітал Груп передав належне йому право вимоги за договором, а позивач прийняв право вимоги за договором до відповідача, що складає суму боргу 407169,90 грн., а також штрафні санкції, 3% річних та інфляційні нарахування на суму боргу.

27.02.2017 ТОВ „Мітал Груп та позивач склали акт приймання-передачі документів за договором про уступку права вимоги.

28.02.2017 ТОВ „Мітал Груп звернулось до відповідача з листом від 27.02.2017 № 27/02, в якому повідомило відповідача про укладення з позивачем договору про уступку права вимоги, що підтверджується вказаним листом, фіскальним чеком від 28.02.2017 № 7843, описом вкладення та поясненнями позивача.

До отримання цього листа, а саме 02.03.2017 відповідач повернув ТОВ „Мітал Груп залишок коштів передоплати за договором у розмірі 297169,90 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 02.03.2017 №№ 65, 637 та визнається сторонами, у звязку з чим позивач заявив у даній справі до стягнення з відповідача 80931,99 грн. пені, 40716,99 грн. штрафу, 13855,00 грн. 3% річних та 55364,62 грн. інфляційних втрат, пояснюючи це простроченням відповідачем виконання зобовязання з повернення передоплати, передбаченого п. 5.4. договору.

Оцінюючи подані учасниками судового процесу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позов позивача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ст.ст. 530, 629 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Як встановлено судом вартість оплаченого ДП „Рівневторкольормет та непоставленого відповідачем товару за договором становить 407169,90 грн., а отже з 09.01.2016 у відповідача виникло зобов'язання згідно з п. 5.4. договору повернути ДП „Рівневторкольормет передоплату у цій сумі, а з 13.01.2016 це зобовязання є простроченим.

Як встановлено судом станом на даний час кредитором у спірних відносинах є позивач.

Як встановлено судом 08.02.2017 та 02.03.2017 відповідач повернув ТОВ „Мітал Груп до отримання повідомлення про заміну кредитора у зобовязанні усю суму передоплати за непоставлений товар у розмірі 407169,90 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З цього приводу, пленум Вищого господарського суду України у п. 5.2 постанови від 17.12.2013 № 14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань розяснив, що обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 16.09.2014 у справі № 3-90гс14.

За цих обставин, господарський суд вважає, що стягнення з відповідача суми попередньої оплати за договором не є наслідком порушення ним грошового зобовязання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобовязань, а з інших підстав повернення сплаченого авансу за непоставлений товар, тобто повернення суми попередньої оплати є поверненням суми авансу (а не грошовим зобовязанням), на який можуть нараховуватися лише проценти, передбачені статтею 536 ЦК України, а тому у позові позивачу в частині стягнення з відповідача 13855,00 грн. 3% річних та 55364,62 грн. інфляційних втрат слід відмовити.

Щодо позову позивача в частині стягнення з відповідача штрафу та пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Як встановлено судом п. 6.3. договору передбачено, що у разі порушення відповідачем строків повернення передоплати, передбачених у п. 5.4 договору, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 10% від суми не повернутої передоплати. У разі затримки повернення передоплати більш ніж на 5 (пять) банківських днів відповідачем, крім оплати штрафу, сплачується пеня за не повернення грошових коштів у розмірі 3% від суми не повернутої передоплати за кожен день прострочення.

За цих підстав, господарський суд, перевіривши виконаний позивачем розрахунок на підставі застосованих вихідних даних, пеню за період з 20.01.2016 по 19.07.2016, а штраф у розмірі 10% від суми не повернутої передоплати, встановив, що розмір вірно розрахованої пені становить 80588,49 грн., а штрафу - 40716,99 грн.

В той же час, відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Отже, при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін, інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, і оцінює співвідношення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора. При цьому, якщо порушення зобовязання учасником господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого субєкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Окрім того, як необхідність використання права на зменшення розміру штрафних санкцій, так і розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази завдання відповідачем позивачу (іншим учасникам господарських відносин) збитків через порушення зобовязань з повернення передоплати за договором, ступінь виконання зобов'язання відповідачем (попередня оплата повернута повністю), господарський суд вважає, що розмір нарахованої позивачем за порушення строків повернення передоплати пені та штрафу є надмірним та таким, що необхідно зменшити на 50%.

За цих обставин, господарський суд вважає, що позов позивача в частині стягнення з відповідача пені та штрафу підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача належить стягнути пеню в сумі 40294,25 грн. та штраф в сумі 20358,50 грн.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати підлягають покладенню на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 4, 4-3, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Роял Стіл (вул. Моторна, 8Б, м. Одеса, 65085, код 38574586) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Істіл проект (вул. Кирилівська, 170, нежиле приміщення 1, м. Київ, 04073, код 40341268) 40294 (сорок тисяч двісті девяносто чотири) грн. 25 коп. пені, 20358 (двадцять тисяч триста пятдесят вісім) грн. 50 коп. штрафу та 1819 (одну тисячу вісімсот девятнадцять) грн. 58 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 10 березня 2017 р.

Суддя Д.О. Бездоля