РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2017№910/22446/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу №910/22446/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЄС Продакшен груп», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест Еволюшн», м. Київ,

про стягнення 9 588,09 грн.,

за участю представників:

позивача - Авраменко І.В. (довіреність від 21.11.2016 №22);

відповідача - Легенького М.А. (договір від 06.02.2017 №2017/02/06 про надання правової допомоги).

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄС Продакшен груп» (далі - ТОВ «ЄС Продакшен груп») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест Еволюшн» (далі - ТОВ «Інвест Еволюшн»): 8 879 грн. заборгованості, яка виникла у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору від 13.10.2016 №173 (далі - Договір); 437,48 грн. пені; 23 грн. 3% річних; 248,61 грн. втрат від інфляції, а всього 9 588,09 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.12.2016 порушено провадження у справі.

Відповідач 06.03.2017 подав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив таке: позивач зазначає, що ним було надіслано відповідачу претензію, але це не відповідає дійсності; відповідач не отримував від позивача належним чином оформлену претензію; в матеріалах справи міститься лише вимога від 31.10.2016 та документи, що підтверджують її надіслання; після отримання належним чином оформленої претензії вона буде розглянута відповідачем та надано відповідь на неї позивачу; крім того, позивач у прохальній частині позовної заяви просить стягнути з відповідача 9 588,09 грн. заборгованості, що фактично включає і штрафні санкції, які не являються основною сумою заборгованості; до позовної заяви не додано розрахунку заборгованості, що не дає змогу правильно її розрахувати; таким чином, позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам закону.

Представник позивача у судовому засіданні 06.03.2017 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача підтримав доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, поданому суду 06.03.2017 у письмовому вигляді, проти задоволення позовних вимог заперечив.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

13.10.2016 ТОВ «ЄС Продакшен груп» (виконавець) і ТОВ «Інвест Еволюшн» (замовник) укладено Договір, за умовами якого:

- протягом строку дії Договору виконавець зобов'язується за завданням замовника надати замовнику PR-послуги (далі - послуги), а замовник зобов'язується приймати надані послуги та сплачувати їх вартість на умовах, викладених у Договорі та додатках (пункт 2.1 Договору);

- факт надання послуг підтверджується відповідним актом приймання-передачі, який повинен бути підписаний замовником впродовж 5 (п'яти) календарних днів після його отримання, або впродовж зазначеного строку виконавцю повинна бути надана мотивована відмова від підписання зазначеного акта (пункт 3.1 Договору);

- після підписання актів приймання-передачі зобов'язання виконавця вважаються виконаними у повному обсязі та належним чином (пункт 3.3 Договору);

- вартість послуг, які замовляються в рамках Договору, вказується у додатках (пункт 4.1 Договору);

- оплата послуг здійснюється замовником на підставі рахунків-фактур, виставлених виконавцем, шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок виконавця протягом 7 (семи) банківських днів з дати отримання рахунку-фактури, якщо інший строк перерахування грошових коштів не буде зазначений у рахунку-фактурі та/або додатках (пункт 4.5 Договору);

- замовник зобов'язується своєчасно сплачувати вартість послуг на умовах та в обсязі, передбачених Договором та додатками (підпункт 5.1.5 пункту 5.1 Договору);

- виконавець зобов'язується надати послуги своєчасно та належним чином, відповідно до Договору та додатків (підпункт 5.3.1 пункту 5.3 Договору);

- у випадку несвоєчасної сплати вартості послуг замовник сплачує виконавцю за його вимогою пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (далі - НБУ), за кожен день прострочення, від суми простроченого платежу (пункт 6.2 Договору);

- Договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2016 (включно); якщо жодна із сторін не повідомить іншу сторону за 1 (один) місяць до закінчення дії Договору про свої наміри розірвати Договір, то Договір вважається автоматично пролонгованим сторонами на кожен наступний календарний рік на тих же умовах (пункт 12.1 Договору).

Додатком №1 від 13.10.2016 до Договору сторони погодили:

- термін надання послуг - з 17.10.2016 по 30.10.2016 (включно);

- загальна вартість послуг, що надаються замовнику, є договірною та становить 22 021,67 грн., крім того ПДВ 4 404,33 грн., а всього разом з ПДВ 20% - 26 426 грн.;

- оплата послуг здійснюється замовником не пізніше 13.10.2016.

17.10.2016 сторонами укладено додаткову угоду №1 до Договору, якою сторони погодили:

- термін надання послуг - з 17.10.2016 по 25.10.2016 (включно);

- загальна вартість послуг, що надаються замовнику є договірною та становить 7 399,17 грн., крім того ПДВ (20%) - 1 479,83 грн., а всього разом з ПДВ 20% - 8 879 грн.;

- оплата послуг здійснюється замовником не пізніше 28.10.2016.

Частиною першою статті 907 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

25.10.2016 сторонами було складено, підписано уповноваженими представниками сторін і скріплено печатками юридичних осіб акт надання послуг №347, згідно з яким вартість наданих послуг склала 8 879 грн. Крім того, у вказаному акті зазначено про те, що замовник претензій за об'ємом, якістю і строками виконання робіт (надання послуг) не має.

Таким чином, послуги вважаються наданими позивачем і прийнятими відповідачем без будь-яких зауважень.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Вимогою від 31.10.2015 №183/5 позивач просив відповідача сплатити заборгованість у сумі 8 879 грн. до 07.11.2016. Вказану вимогу надіслано відповідачу 01.11.2016 та отримано уповноваженою особою відповідача 04.11.2016, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями опису вкладення у цінний лист від 01.11.2016, фіскального чеку від 01.11.2016 №9184 і рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за адресою відповідача.

Відповідач відповіді на вказану вимогу не надіслав, суму заборгованості не сплатив.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 8 879 грн. та підлягає стягненню з відповідача.

Що ж до заперечень відповідача стосовно того, що позивачем не було надіслано ТОВ «Інвест Еволюшн» належним чином оформленої претензії, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити, то слід зазначити таке.

Обов'язок оплати наданих позивачем послуг настав у відповідача з дати підписання акта наданих послуг від 25.10.2016 №347 і мав бути виконаний відповідачем у відповідності до частини першої статті 530 ЦК України, якою передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строк оплати сторони додатковою угодою від 17.10.2016 №1 до Договору визначили не пізніше 28.10.2016.

Слід також зазначити, що статтями 5, 6, 7 і 8 ГПК України передбачено порядок пред'явлення претензії, порядок і строки її розгляду, а також повідомлення про результати розгляду претензії. Будь-якого зобов'язального характеру пред'явлення претензії вказані статті ГПК України не містять.

Крім основної суми заборгованості позивач просить стягнути з відповідача 437,48 грн. пені.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 343 Господарського кодексу України і статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6.2 Договору встановлено, що у випадку несвоєчасної сплати вартості послуг замовник сплачує виконавцю за його вимогою пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми простроченого платежу.

Так, позивач просить стягнути з відповідача 437,48 грн. пені за період з 29.10.2016 (оскільки 28.10.2016 останній день оплати наданих послуг) по 30.11.2016 (дата, визначена позивачем у позовній заяві).

Судом перевірено здійснений позивачем розрахунок суми пені і період її нарахування та встановлено, що період визначений позивачем вірно, проте сума розрахована позивачем неправильно.

За перерахунком суду сума пені становить 224,16 грн. і підлягає стягненню з відповідача; у стягненні ж решти суми (213,32 грн.) пені слід відмовити.

Що ж до стягнення 23 грн. 3% річних і 248,61 грн. втрат від інфляції, то слід зазначити таке.

Згідно із статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пункті 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначено, що інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97 при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно слід вважати, що сума, яка внесена за період з 01 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 29.10.2016 (оскільки 28.10.2016 останній день оплати наданих послуг) по 30.11.2016 (дата, визначена позивачем у позовній заяві).

Втрати від інфляції позивач просить стягнути за період з 29.10.2016 (оскільки 28.10.2016 останній день оплати наданих послуг) по 30.10.2016 (дата, визначена позивачем у позовній заяві).

Судом перевірено здійснений позивачем розрахунок сум 3% річних і втрат від інфляції та період їх нарахування та встановлено, що періоди нарахування таких сум визначені позивачем вірно, проте суми розраховані позивачем неправильно.

За перерахунком суду сума 3% річних становить 24,08 грн., а втрат від інфляції - 0 грн.

Разом з тим, пунктом 2 частини першої статті 83 ГПК України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Враховуючи викладене, у зв'язку з тим, що клопотання в порядку, передбаченому вказаним пунктом частини першої статті 83 ГПК України, до позовної заяви не додано та в судовому засіданні представником позивача не подано, у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог в частині вимог про стягнення 3% річних, а тому стягненню з відповідача підлягає 23 грн. 3% річних за розрахунком позивача; у стягненні ж 248,61 грн. втрат від інфляції слід відмовити.

Стосовно заперечень відповідача щодо спливу строку розгляду даної справи, то слід зазначити таке.

Згідно з положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Як зазначено в пункті 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №11 "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення", оцінюючи поведінку заявника, а також осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу, слід брати до уваги факти невиконання ними процесуальних обов'язків, наприклад, ненадання чи надання з порушенням строку, передбаченого ЦПК України, доказів у справі; неодноразові неявки в судове засідання без поважних причин, якщо це призвело до порушення розумного строку судового розгляду.

Оцінюючи характер процесу та його значення для заявника, слід враховувати важливість предмета розгляду та ступінь ризику для заявника, наприклад, якщо йдеться про справи, що потребують оперативного прийняття рішення; трудові справи; справи, що пов'язані зі станом здоров'я заявника; справи щодо опіки над дітьми тощо.

Судом було призначено розгляд справи на 06.02.2017. Представник відповідача 06.02.2017 з'явився до суду до початку судового засідання для ознайомлення з матеріалами справи.

У судове засідання, призначене на 06.02.2017, представник відповідача не з'явився, натомість подав суду клопотання про відкладення розгляду справи для надання представнику підготувати відзив на позовну заяву.

З урахування наведених положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також клопотання представника відповідача, судом було правомірно відкладено розгляд справи з врахуванням розумних строків.

Слід також зазначити, що незважаючи на те, що представник відповідача просив відкласти розгляд справи до 13.02.2017, відзив на позовну заяву представником було подано у судовому засіданні 06.03.2017.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест Еволюшн» (03680, м. Київ, вул. Червонопрапорна, буд. 28; поштова адреса: 02105, м. Київ, просп. Миру, буд. 12, оф. 87; ідентифікаційний код 39764834) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЄС Продакшен груп» (03127, м. Київ, просп. Голосіївський, буд. 120, корп. 1; ідентифікаційний код 31745458): 8 879 (всім тисяч вісімсот сімдесят дев'ять) грн. заборгованості; 224 (двісті двадцять чотири) грн. 16 коп. пені; 23 (двадцять три) грн. 3% річних і 1 311 (одну тисячу триста одинадцять) грн. 61 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17.03.2017.

Суддя О. Марченко