РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2017Справа №910/1945/17

За позовом Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт"

до 1) Головного територіального управління юстиції у Київській області

2) Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області

про стягнення майнової шкоди у розмірі 71 503,22 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Власюк Д.В. (довіреність № 26-12/24 від 26.12.2016)

від відповідача 1: Телявський А.М. (довіреність б/н, б/д)

від відповідача 2: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Головного територіального управління юстиції у Київській області (відповідач 1), Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області (відповідач 2) про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області на користь Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" грошові кошти в розмірі 71 503,22 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої незаконним стягненням сум виконавчого збору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок неправомірних дій відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області під час здійснення виконавчого провадження ВП№46980218 з рахунку позивача були списані грошові кошти в розмірі 71503,22 грн. як виконавчий збір, у зв'язку із чим позивачу завдано шкоду у розмірі 71503,22 грн., обов'язок по відшкодуванню якої покладається на державу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2017 порушено провадження по справі № 910/1945/17 та призначено її розгляд на 28.02.2017.

27.02.2017 через відділ діловодства суду від відповідача 1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2017 розгляд справи №910/1945/17 відкладено на 16.03.2017.

14.03.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшли витребувані судом документи.

В судовому засіданні 16.03.2017 представник відповідача 1 заявив клопотання про зупинення (відкладення) розгляду справи до вирішення Харківським апеляційним господарським судом питання про прийняття до розгляду апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.04.2016 по справі №910/1945/17.

Розглянувши клопотання відповідача 1, суд відмовив в його задоволенні з огляду на наступне.

Так, у своєму клопотанні відповідач просить суд зупинити (відкласти) розгляд справи до вирішення Харківським апеляційним господарським судом питання про прийняття до розгляду апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.04.2016 по справі №922/273/15.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи.

Положеннями п. 3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК).

В той же час, статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Однак, відповідач 1 не надав суду доказів подання до Харківського апеляційного господарського суду апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.04.2016 по справі №922/273/15 чи прийняття апеляційним судом до розгляду такої скарги.

Відомості у Єдиному державному реєстрі судових рішень щодо розгляду апеляційним судом скарги на ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.04.2016 по справі №922/273/15 відсутні.

Обставин, які б свідчили про неможливість розгляду справи у даному судовому засіданні судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для зупинення провадження у справі №910/1945/17, а також для відкладення розгляду справи, у зв'язку із чим суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача 1 про зупинення (відкладення) розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні 16.03.2017 надав суду пояснення по суті позовних вимог, підтримав заявлені вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача 1 заперечив проти позовних вимог.

Представник відповідача 2 в судове засідання 16.03.2017 не з'явився, відзиву на позов та витребуваних судом документів не надав. Відповідач 2 був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду ухвалою суду від 23.02.2017.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

На підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд здійснює розгляд справи за наявними у справі матеріалами.

Водночас, судом враховано, що у відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Приймаючи до уваги те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, в судовому засіданні 16.03.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 1, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 02.03.2015 по справі №922/273/15 були задоволені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросервіс" до 1) Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт", 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Метпромтех" та з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" відповідача на користь позивача присуджено до стягнення заборгованість з оплати за поставлений товар в розмірі 577007,07 грн.; пеню за прострочення оплати отриманого товару в сумі 51376,18 грн.; інфляційні витрати в розмірі 51195,39 грн.; 3% річних в сумі 5510,19 грн.; витрати з оплати правової допомоги в сумі 15000,00 грн. та 14943,40 грн. судового збору.

17.03.2015 на виконання вищевказаного рішення був виданий відповідний наказ.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.06.2015р. рішення Господарського суду Харківської області від 02.03.2015р. по справі № 922/273/15 залишено без змін.

Постановою відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції від 23.03.2015 було відкрито виконавче провадження ВП № 46980218 з виконання наказу Господарського суду Харківської області від 17.03.2015р. № 922/273/15 з ДП "Укрспирт" 714582,23 грн. на користь TOB "Агросервіс".

28.08.2015 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції було прийнято постанову ВП №46980218 про стягнення з ДП "Укрспирт" 71458,22 грн. виконавчого збору.

06.10.2015 відділом примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області закінчено виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області по справі №922/273/15.

За розпорядженням державного виконавця №46980218/6 з рахунку позивача були списані грошові кошти у розмірі 71503,22 грн. та перераховані до державного бюджету.

Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" звернулось до Господарського суду Харківської області із скаргою на дії органу державної виконавчої служби про скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.04.2016 по справі №922/273/15 скаргу Державного підприємства "Укрспирт" було задоволено частково, визнано постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 28.08.2015 ВП №46980218 про стягнення з ДП "Укрспирт" 71458,22 грн. виконавчого збору недійсною.

З урахуванням наведеного, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області на користь Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" грошових коштів в розмірі 71 503,22 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої незаконним стягненням сум виконавчого збору.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Згідно із п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способами захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Аналогічні норми містяться також в статті 20 Господарського кодексу України, якою встановлено, що кожний суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема шляхом відшкодування шкоди.

Застосування цього способу захисту визначається положенням ст. 22 ЦК і проводиться як у договірних зобов'язаннях (ст. 611 ЦК), так і в позадоговірних зобов'язаннях (гл. 82 ЦК), якщо порушенням цивільного права особи їй завдано майнову шкоду.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності, відповідно до статті 623 Цивільного кодексу України.

Спір у справі виник у зв'язку із спричиненням позивачу шкоди у розмірі 71503,22 грн., завданої протиправними діями державного виконавця внаслідок стягнення виконавчого збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, г) вина.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я тощо).

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки завдавала шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно із ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними свої повноважень.

Статтями 1173, 1174 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

У відповідності до приписів наведених норм, підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Таким чином, предметом доказування у даній справі є факти неправомірних дій органу державної влади (бездіяльності), виникнення шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями (бездіяльністю) органу державної влади і заподіянням шкоди.

Разом з цим, неправомірність дій (бездіяльності) органу державної влади має підтверджуватись належними доказами, зокрема, відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиційне значення для справи про відшкодування збитків.

Збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійсненні виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом, а тому предметом доказування у даній справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди. Неправомірність дій (бездіяльності) державного виконавця має підтверджуватись належними доказами, зокрема, відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиційне значення для справи про відшкодування збитків. Зазначена правова позиція наведена в постанові Верховного Суду України від 25.10.2005 у справі № 32/421.

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 28.01.2013 № 24-152/0/4-13 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі" зазначено, що факт неправомірності (незаконності) дій державного виконавця, що призвели до завдання шкоди, повинен бути встановлений у передбаченому законом порядку (ухвалою, рішенням, постановою, вироком суду).

Аналогічна позиція викладена і у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014 № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах".

Як вбачається із матеріалів справи, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції 28.08.2015 було прийнято постанову ВП №46980218 про стягнення з ДП "Укрспирт" 71458,22 грн. виконавчого збору.

Згідно із наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями №45601420/6 від 14.09.2015, №41086050/6 від 14.09.2015, №307 від 22.09.2015, за розпорядженням державного виконавця №46980218/6 з рахунку позивача були списані грошові кошти у розмірі 71503,22 грн. та перераховані до державного бюджету.

Водночас, ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.04.2016 по справі №922/273/15 постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 28.08.2015 ВП №46980218 про стягнення з ДП "Укрспирт" 71458,22 грн. виконавчого збору визнано недійсною.

Під час розгляду скарги Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" судом було встановлено, що матеріали виконавчого провадження не містять доказів своєчасного належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, внаслідок чого висновок державного виконавця в постанові про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 71458,22 грн. від 28.08.2015 в виконавчому провадженні №46980218/6 є юридично безпідставним та таким, що не ґрунтується на нормах права.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Пунктом 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2013 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Отже, встановлені ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.04.2016 по справі №922/273/15 факти незаконності дій державного виконавця повторного доведення не потребують.

Враховуючи встановлені у справі №922/273/15 обставини, суд при розгляді даної справи вважає, що позивачу має бути відшкодована у повному обсязі шкода, завдана неправомірними діями державного виконавця.

Суд зазначає, що неправомірні дії державного виконавця полягали у несвоєчасному та неналежного повідомленні боржника про відкриття виконавчого провадження, внаслідок чого державний виконавець безпідставно стягнув з боржника виконавчий збір в розмірі 71458,22 грн.; шкода полягає в безпідставному стягненні з боржника (позивача) виконавчого збору в сумі 71503,22 грн.; причино-наслідковий зв'язок характеризується тим, що з огляду на наявність обставин, що виключають стягнення з боржника виконавчого збору, державним виконавцем стягнуто з боржника в примусовому порядку виконавчий збір.

Відповідно до ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт".

В пункті 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.10.2012, № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" роз'яснено, що у розгляді позовів про відшкодування шкоди (збитків), заподіяної діями (бездіяльністю) державного виконавця, суди повинні виходити з положень статті 11 Закону України "Про державну виконавчу службу", статті 87 Закону України "Про виконавче провадження", статті 1174 Цивільного кодексу України, маючи на увазі, що в таких випадках відповідачами можуть бути відповідні органи Державної виконавчої служби, в яких працюють державні виконавці, та відповідні територіальні органи Державної казначейської служби України, і враховуючи викладене в роз'ясненні президії Вищого арбітражного суду України від 01.04.94 № 02-5/215 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди" (в редакції роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.12.2007 N 04-5/239), зокрема в пункті 9 цього роз'яснення.

Аналогічна правова позиція викладена у п. п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження".

Також у пункті 7 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13.08.2008 р. №01-8/482 "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року" вказано, що за приписом статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю, зокрема, органу державної влади при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується державою. Відшкодування такої шкоди органом державної влади, оскільки останній фінансується з державного бюджету України, здійснюється з відповідного бюджету. Відтак участь органів Державного казначейства України як іншого відповідача є ознакою, притаманною для всіх спорів про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органів державної влади.

Згідно із ст. 25 Бюджетного кодексу України, державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Відповідно до пп. 2 п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету, відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) за рахунок коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Також, судом враховано позицію Конституційного суду України, викладену в своєму рішенні №12-рп/2001 від 03.10.2001 по справі № 1-36/2001, згідно з якою не допускається відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади за рахунок коштів, що виділяються на утримання органів державної влади.

З врахуванням наведених приписів законодавства, відшкодування шкоди у даній справі може здійснюватись лише за рахунок державного бюджету (аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України у справі № 67/157-10 від 25.05.2011).

За таких обставин, заявлена до стягнення шкода підлягає стягненню з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області.

Враховуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області на користь Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" грошових коштів в розмірі 71 503,22 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої незаконним стягненням сум виконавчого збору.

Приписами п. 13 ч. 2 ст. 3 закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області (01196, м. Київ, площа Лесі Українки, будинок 1, ідентифікаційний код 37955989) на користь Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, будинок 16, ідентифікаційний код 37199618) грошові кошти в розмірі 71 503,22 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої незаконним стягненням сум виконавчого збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 21.03.2017.

Суддя С.О. Турчин