УХВАЛА

09.03.2017Справа № 910/19037/16
За заявою ОСОБА_1

про повернення судового збору

по справі № 910/19037/16

За позовом ОСОБА_1

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Публічного акціонерного товариства "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" Ірклієнко Ю.П.

про зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернувся гр. ОСОБА_1 з позовною заявою до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Ірклієнко Юрія Петровича про зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2016 гр. ОСОБА_1 відмовлено у прийнятті позовної заяви на підставі п. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України.

26.12.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від ОСОБА_1 надійшло клопотання про повернення судового збору сплаченого за платіжним дорученням № 14 від 11.10.2016 на суму 1 378,00 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Пунктом 5.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 21.02.2013, № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України") передбачено, що питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів, у тому числі й за відсутності заяви (клопотання) сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору. Про таке повернення зазначається:

- в ухвалі, якою здійснюється відмова у прийнятті або повернення заяви (скарги), за подання якої сплачується судовий збір, або

- в резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом), або

- в ухвалі про повернення сум судового збору, винесеній як окремий процесуальний документ (зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини першої статті 88 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 2.21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7, стосовно того, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 до клопотання про повернення судового збору не додано оригіналу платіжного доручення № 14 від 11.10.2016 на суму 1 378,00 грн., яке є належним доказом сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про повернення судового збору.

Після усунення зазначених недоліків заявник не позбавлений можливості звернутися повторно із заявою про повернення судового збору.

Керуючись ст.ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання від 22.12.2016 про повернення судового збору.

Суддя А.М. Селівон