ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

13 березня 2017 року Справа № 912/1231/15-г
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіКондратової І.Д. (доповідач),
суддіВовка І.В.,
суддіСтратієнко Л.В.,
розглянувши касаційну скаргу Приватного підприємства "Агрорембудсервіс"
наухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.01.2017 року
у справі № 912/1231/15-г Господарського суду Кіровоградської області
за позовомВійськового прокурора Кіровоградського гарнізону південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд"
доПриватного підприємства "Агрорембудсервіс",
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:
Філії Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд",
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:
Публічного акціонерного товариства АБ "Укргазбанк",
провизнання права власності та витребування майна,
ВСТАНОВИВ:

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню, оскільки заявник не надав документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, і суд касаційної інстанції за його клопотанням не знайшов підстав для звільнення від сплати судового збору.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, Вищий господарський суд України виходить з такого.

У ст. 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити його від сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, чинне законодавство України надає судам дискреційні повноваження вирішувати питання про звільнення від сплати судового збору, зменшення його розміру або надання відстрочки (розстрочки) його сплати. Вчинення таких дій є правом суду і може бути застосоване за наявності виключних обставин, виходячи з конкретних обставин справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення суду від 28.10.1998 року у справі "Ейрі проти Ірландії", серія А, N 32, п. 25 - 26).

Суд підкреслює, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти (див., наприклад, рішення суду від 10.07.1998 року у справі компанії "Тіннеллі та сини, Лтд. та ін." і "Мак-Елдуф та інші проти Сполученого Королівства", Reports 1998-IV, с. 1660, п. 72, та рішення суду від 28.11.2006 року у справі "Апостол проти Грузії", заява N 40765/02). При цьому, Суд в якості "законної мети" визнає, зокрема, фінансування функціонування органів судової влади та дія в якості стримуючого фактору від легковажних позовів (рішення суду від 12.06.2007 року у справі "Станков проти Болгарії" (Case of Stankov v. Bulgaria, заява N 68490/01, п. 57).

З огляду на зазначене вище Вищий господарський суд України вважає, що простого факту відсутності у сторони коштів для оплати судового збору самого по собі недостатньо для безмовного висновку про необхідність звільнення заявника від сплати судового збору при поданні касаційної скарги. Суд касаційної інстанції, беручи до уваги його функції та роль, не зобов'язаний звільняти заявника від сплати судового збору при поданні ним необґрунтованих і сутяжницьких скарг, які явно позбавлені реальної мети та/або не стосуються законних об'єктивних інтересів заявника, що є гарантією стримування можливого зловживання права на оскарження. Тягар доведення обставин необхідності розгляду скарги в суді касаційної інстанції без сплати судового збору лежить на заявнику, якому слід надати достатні докази на підтвердження своїх тверджень.

Вищий господарський суд України бере до уваги те, що касаційна скарга подана на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 року № 912/1231/51-г про повернення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.03.2016 року, якою була повернута без розгляду апеляційна скарга ПП "Агрорембудсервіс" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 01.03.2016 року через несплату судового збору. При цьому, у заяві за нововиявленими обставинами ставиться питання про розгляд по суті його апеляційної скарги на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 01.03.2016 року без сплати судового збору у зв'язку визнанням його банкрутом (постанова від 19.07.2016 року).

Разом з цим, на цей час апеляційний перегляд рішення Господарського суду Кіровоградської області від 01.03.2016 року у справі № 912/1231/15-г за скаргою ПП "Агрорембудсервіс" здійснений. Отже, навіть якщо припустити, що заявник теоретично мав право на задоволення своїх вимог за касаційною скаргою на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 року № 912/1231/51-г, то в подальшому результат розгляду його заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.03.2016 року не мав би і не міг мати значний вплив на його права, оскільки на цей час апеляційний перегляд рішення Господарського суду Кіровоградської області від 01.03.2016 року вже відбувся.

Отже, конкретні обставини цієї справи свідчать, що касаційна скарга на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.01.2017 року позбавлена реальної мети, а тому клопотання про звільнення від сплати судового збору за її розгляд має бути відхилено як вочевидь необґрунтоване.

Неподання доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі і відсутність підстав для звільнення сторони від його сплати є підставою для повернення касаційної скарги відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Керуючись ст. 86, п. 4 ст. 1113 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання про звільнення від сплати судового збору відхилити.

Касаційну скаргу Приватного підприємства "Агрорембудсервіс" на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.01.2017 року у справі № 912/1231/15-г та додані до неї документи повернути.

Головуючий суддя Кондратова І.Д.
Суддя Вовк І.В.
СуддяСтратієнко Л.В.