ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

14 березня 2017 р. Справа № 902/461/16

Господарський суд Вінницької області у складі:

Головуючий суддя В.В. Білоус

ОСОБА_1 Матущак

за участю представників:

позивача : не з'явився;

відповідача : ОСОБА_2- згідно довіреності;

третьої особи 1 : не з'явився;

третьої особи 2 : не з'явився.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом:Юридичної особи Великобританії Компанії "Vuldi (UK) Limited" (Meadow Office Stonerlows Lane Sashover Way Chesterfield Derbyshire S45 0He поштова адреса в Україні: 01010, АДРЕСА_1)

до:Приватного підприємства "Альянс Груп" (21021, м. Вінниця, вул. Соборна, 52)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 ДВС Дніпровського РУЮ міста Києва (м. Київ, вул. Краківська, 20, 02094)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Підприємство "Валді -Україна"(м. Київ, вул. І.Мазепи, 3/18)

про визнання недійсними прилюдних торгів (аукціон) 23.02.2001 року з продажу нерухомого майна: вбудованого приміщення магазину за адресою: м. Вінниця, Соборна, 52, проведених за договором № 3/4 - 3 від 25.01.2001 року, укладеного між Спеціалізованим державним підприємством «Укрспец`юст» Міністерства юстиції України та ОСОБА_3 державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції міста Києва, визнання недійсним Протоколу №1 проведення прилюдних торгів від 23.02.2001 року, визнання недійсним ОСОБА_4 від 01.03.2001 року про продаж нерухомого майна за адресою: м. Вінниця, вулиця Соборна, 52.

ВСТАНОВИВ :

Юридична особа Великобританії Компанії "Vuldi (UK) Limited" (Meadow Office Stonerlows Lane Sashover Way Chesterfield Derbyshire S35 0He звернулася в господарський суд Вінницької області з позовом до Приватного підприємства "Альянс Груп" про визнання недійсними прилюдних торгів (аукціону) 23.02.2001 року з продажу нерухомого майна.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Господарського суду Вінницької області від 13.02.2017 року здійснено повторний автоматизований розподіл справи № 902/461/16 за результатами якого справу було розподілено судді Білоусу В.В., оскільки станом на 10.02.2017 року повноваження судді Яремчука Ю.О. зі здійснення правосуддя припинено, в зв'язку закінченням п'ятирічного строку перебування на посади судді.

Ухвалою суду від 14.02.2017 року суддею Білоусом В.В., з огляду на вказане вище, вказану справу прийнято до свого провадження та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 28.02.2017 року.

Ухвалою суду від 28.02.2017 року розгляд справи було відкладено на 14.03.2017 року, для надання сторонами доказів по справі.

Позивач, треті особи витребувані ухвалою суду від 28.02.2017 докази не надали.

Окрім того, позивач та треті особи не виконали вимоги ухвали суду про забезпечення явки в судове засідання своїх уповноважених представників.

Станом на 14.03.2017 копія вказаної ухвали, яку було направлено на адресу позивача, відповідача, третіх осіб від органу поштового зв'язку до суду не поверталася.

Згідно ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Як вбачається також із п.3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Крім того суд звертає увагу на п.4 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006 р. № 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році", п.11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 р. № 01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" в яких наголошується, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 р. № 28 (з подальшими змінами) на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправлення, підпис працівника, який її здійснив, та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Як наголошується в п.19 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13.08.2008 р. № 01-8/482 "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року" дана відмітка, за умови, що її оформлено відповідно до наведених вимог названої Інструкції, є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу.

На першому примірнику ухвали, яка наявна в справі, є штамп суду з відміткою про відправку документа 02.03.2017. Дана відмітка оформлена відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України наведених вище, а тому суд дійшов висновку, що вона є підтвердженням належного надсилання копії процесуального документа сторонам та третім особам.

Окрім того, належне повідомлення сторін, третіх осіб про час і місце розгляду справи стверджується копіями реєстрів поштових відправлень, роздруківками офіційного із веб сайту ДП "Укрпошта" і надісланням на електронну адресу суду 03.03.2017 позивачем клопотання про участь в судовому засіданні 14.03.2017 в режимі відеоконференції та надісланням судом процесуальних документів позивачу в електронному вигляді.

Це розцінюється судом як вручення рекомендованого листа із копією ухвали сторонам та третім особам та, як належне їх повідомлення про час і місце судового розгляду справи за їх участю. Суд вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення сторін та третіх осіб про час і місце судового розгляду справи за їх участю.

Оскільки сторони, треті особи належним чином повідомлені про час і місце розгляду, суд прийшов до висновку про те, що нез'явлення представників позивача, третіх осіб в судове засідання, неподання позивачем витребуваних судом доказів не перешкоджає вирішенню спору, та на підставі ст.75 ГПК України прийшов до висновку про розгляд справи за наявними в справі доказами у відсутність представників позивача, третіх осіб.

30.01.2017 від позивача та третьої особи - Підприємство "Валді -Україна" надійшло клопотання про розгляд справи без особистої участі їх представників.

Суд не розглядає вказане клопотання, оскільки 14.03.2017 від позивача на електронну пошту суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

14.03.2017 від позивача на електронну пошту суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату та про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції.

Представник відповідача в судовому засіданні 14.03.2017 проти вказаного клопотання заперечив.

Суд приходить до висновку про те, що позивач зловживає наданими йому процесуальними правами. Така позиція суду грунтується на тому, що згідно ст.22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися наданими їм процесуальними правами і виконувати покладені законом обов'язки.

Всупереч цьому перед судовим засіданням 28.02.2017 від позивача до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 902/461/16 до вирішення справи № 910/21302/16, яке судом було відхилено. В заяві від 14.03.2017 позивач просить відкласти розгляд справи без зазначення конкретних причин і підстав з якими закон пов'язує відкладення розгляду справи. Тому вказані клопотання позивача суд розцінює як зловживання процесуальними словами з метою затягування розгляду справи. Вказане клопотання є необгрунтованим та не мотивованим. Тому суд дійшов висновку про відхилення вказаного клопотання.

14.03.2017 від позивача на електронну пошту суду надійшло клопотання про зміну предмету позову.

Позивач у вказаному клопотанні просить змінити предмет позову на 4 вимоги, а саме:

1. Визнати недійсними прилюдні торги (аукціон) 23.02.2001 року з продажу нерухомого майна: вбудованого приміщення магазину за адресою: м. Вінниця, Соборна, 52, проведених за договором № 3/4 - 3 від 25.01.2001 року, укладеного між Спеціалізованим державним підприємством «Укрспец`юст» Міністерства юстиції України та ОСОБА_3 державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції міста Києва, (первісна вимога в даній справі).

2. Визнати недійсним Протокол №1 проведення прилюдних торгів від 23.02.2001 року.

3. Визнати недійсним ОСОБА_4 від 01.03.2001 року про продаж нерухомого майна за адресою: м. Вінниця, вулиця Соборна, 52.

4. Застосувати відповідну реституцію (повернення у попередній стан) за наслідками визнання недійсними: прилюдних торгів (аукціону) 23.02.2001 року з продажу нерухомого майна: вбудованого приміщення магазину за адресою: м. Вінниця, Соборна, 52, проведених за договором № 3/4 - 3 від 25.01.2001 року, укладеного між Спеціалізованим державним підприємством «Укрспец`юст» Міністерства юстиції України та ОСОБА_3 державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції міста Києва; Протоколу №1 проведення прилюдних торгів від 23.02.2001 року; ОСОБА_4 від 01.03.2001 року про продаж нерухомого майна за адресою: м. Вінниця, вулиця Соборна, 52.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечив проти вказаного клопотання в частині 1,2,3-ї вимог, та заперечив проти вказаного клопотання в частині вимоги в п.4 цього клопотання про застосування реституції.

Згідно ч.4 ст.22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача про зміну предмету позову в частині вимог, викладених в п.1,2,3 клопотання а саме: 1) визнати недійсними прилюдні торги (аукціон) 23.02.2001 року з продажу нерухомого майна: вбудованого приміщення магазину за адресою: м. Вінниця, Соборна, 52, проведених за договором № 3/4 - 3 від 25.01.2001 року, укладеного між Спеціалізованим державним підприємством «Укрспец`юст» Міністерства юстиції України та ОСОБА_3 державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції міста Києва, (первісна вимога в даній справі); 2) визнати недійсним Протокол №1 проведення прилюдних торгів від 23.02.2001 року; 3) визнати недійсним ОСОБА_4 від 01.03.2001 року про продаж нерухомого майна за адресою: м. Вінниця, вулиця Соборна, 52, оскільки вказані вимоги виходять із первісного предмету позову про визнання недійсних торгів оформлених протоколом та розцінює ці вимоги як похідні від пред'явлених в позовній заяві.

Згідно абзацу 6 п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і, приєднавши її до матеріалів справи та зазначивши про цю відмову в описовій частині рішення (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи), розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову. Позивач при цьому не позбавлений права звернутися з новим позовом у загальному порядку.

Вказана заява позивача про зміну предмету позову в частині вимоги п.4 цього клопотання про застосування відповідної реституції (повернення у попередній стан) за наслідками визнання недійсними: прилюдних торгів (аукціону) 23.02.2001 року з продажу нерухомого майна: вбудованого приміщення магазину за адресою: м. Вінниця, Соборна, 52, проведених за договором № 3/4 - 3 від 25.01.2001 року, укладеного між Спеціалізованим державним підприємством «Укрспец`юст» Міністерства юстиції України та ОСОБА_3 державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції міста Києва; Протоколу №1 проведення прилюдних торгів від 23.02.2001 року; ОСОБА_4 від 01.03.2001 року про продаж нерухомого майна за адресою: м. Вінниця, вулиця Соборна, 52, підлягає відхиленню з огляду на те, що вказана вимога є новим позовом, а також є одночасною зміною предмету і підстав позову, оскільки в цій заяві позивач посилається як на підставу застосування реституції на ст.1212 ЦК України яка не була вказана як правова підстава позовних вимог викладених в позовній заяві. Предметом реституції мало б бути повернення майна, що також не було предметом позову. Закон не передбачає право позивача на одночасну зміну предмету і підстав позову, а тому вказана заява позивача в цій частині підлягає відхиленню.

Окрім того, у вказаній заяві позивач просить суд звільнити його від сплати судового збору за дозаявлення вимог.

Вказане клопотання щодо звільнення позивача від сплати судового збору підлягає задоволенню, з огляду на судову практику у даній справі, зокрема ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду від 08.08.2016р., постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 19.08.2016.

Окрім зазначених клопотань, 30.01.2017 від позивача на електронну пошту суду надійшло клопотання про вихід за межі заявлених позовних вимог, застосувавши з власної ініціативи суду наслідки недійсності угод.

Заслухавши пояснення представника відповідача, повно, всебічно, обєктивно дослідивши в сукупності надані в справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд, на підставі ст. 11, 16, 386, 387, 388, 391 ЦК України, прийшов до висновку про те, що позов про: 1) визнання недійсними прилюдних торгів (аукціону) 23.02.2001 року з продажу нерухомого майна: вбудованого приміщення магазину за адресою: м. Вінниця, Соборна, 52, проведених за договором № 3/4 - 3 від 25.01.2001 року, укладеного між Спеціалізованим державним підприємством «Укрспец`юст» Міністерства юстиції України та ОСОБА_3 державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції міста Києва, (первісна вимога в даній справі); 2) визнання недійсним Протоколу №1 проведення прилюдних торгів від 23.02.2001 року, з підстав викладених в ньому не підлягає задоволенню.

До такого висновку суд прийшов з огляду на таке.

Позовні вимоги мотивовані тим, що юридична особа Великобританії компанії "Vuldi (UK) Limited" є і завжди була одноособовим засновником підприємства «Валді-Україна», яке в свою чергу, станом на 23.02.2001 року, було власником нерухомого майна-нежитлового приміщення магазину за адресою: м. Вінниця, Соборна, 52, яке належало підприємству «Валді-Україна» на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 16.07.1998.року за реєстраційним №3217, зареєстрованого Вінницьким обласним обєднанням бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №1 за реєстровим №79. Позивач зазначає про те, що відповідно до Договору №3/4-3 від 25.01.2001 року про реалізацію арештованого нерухомого майна на прилюдних торгах вказане нерухоме майно підлягало реалізації шляхом продажу на прилюдних торгах. Вказує про те, що відповідно до Протоколу №1 проведення прилюдних торгів 23.02.2001 року та Відомості прилюдних торгів від 23.02.2001 року вказане нежитлове приміщення було реалізоване на користь переможця торгів ПП «Альянс Груп», м. Вінниця, код 31325350 на виконання рішення арбітражного суду м. Києва. Зазначає про те, що проведення аукціону повинно було врегульовуватись виключно Положенням про порядок проведення аукціонів (публічних торгів) з реалізації заставленого майна, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22 грудня 1997 року №1448. Посилаючись на порушення даного Положення, зокрема, п. 5 щодо недотримання 30-денного терміну для публікації оголошення до дня проведення аукціону, позивач вказує на недотримання вимог щодо розміщення оголошення та змісту інформації про аукціон, невиконання яких тягне за собою його недійсність.

Відтак позивач вважає, що оскільки аукціон був проведений з порушенням закону, то правочин укладений за підсумками цього аукціону є недійсним (нікчемним).

Позивач стверджує також, що після винесення господарським судом м.Києва ухвали у справі №10/189-2001 від 27.06.2003 року про ліквідацію підприємства "Валді-Україна", майно що залишилося після проведення такої ліквідації передається власникові (засновникові), тобто позивачу.

Позовні вимоги також мотивовано тим, що право власності позивача на нежитлове приміщення магазину не припинялось та що останній є його власником.

Враховуючи вищенаведене позивач вважає, що 27.06.2003 року у позивача виникло право вимоги до ПП «Альянс Груп» як до неправомірного володільця.

Відповідач у відзиві проти позову заперечив покликаючись на те, що до матеріалів справи, серед інших доказів відповідачем долучено копію газети "Деловая Винничина" №5(208) від 08.02.2001 року, у якій організатором аукціону - Спеціалізованим державним підприємством «Укрспец'юст» МЮУ опублікована інформація про прилюдні торги, щодо спірного майна. Вважає, що надрукована у газеті інформація відповідає вимогам п.5 Порядку № 1448, а відтак вважає спростованим твердження позивача про її невідповідність. Зазначає про те, що з даної газети вбачається, що аукціон проведений раніше тридцяти денного терміну визначеного Положенням № 1448. Посилається на постанову Верховного суду України у справі № 6-3174цс15 від 06.07.2016. Вказує на позицію Верховного Суду викладену в цій постанові про те, що сам по собі факт недотримання вимог щодо строків опублікування оголошення про проведення прилюдних торгів та його змісту, передбачених пунктами 3.5, 3.6. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року №68/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за №745/4038, що не вплинуло на результат торгів, не може бути підставою для визнання таких торгів недійсними. Також вказує на позицію Верховного суду викладену в цій постанові про те, що окрім наявності зазначених порушень при проведенні прилюдних торгів, розглядаючи спір, суди повинні встановити, були порушенні права й законні інтереси особи, яка їх оспорює, способом захисту яких визнання прилюдних торгів недійсними. Зазначає про те, що отже, якщо суд прийде до висновку, що при проведені оскаржених торгів порушено строки публікування оголошення, а його зміст не відповідає вимогам Положення, вказані обставини не можуть бути підставою для визнання даного аукціону недійсним. Вказує про те, що позивач в порядку статті 33 ГПК України має належними та допустимими доказами довести, що мали місце порушення проведення публічних торгів та, що саме головне, що такі порушення призвели до порушення прав та законних інтересів позивача. Вказує про те, що у позивача відсутні будь-які права щодо спірного майна ті з огляду на це він є неналежним позивачем.

Заслухавши пояснення учасників процесу, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд встановив наступне.

08 серпня 2000 р. арбітражним судом м. Києва видано наказ №22/253 від 08.08.2000 р.), яким звернуто стягнення на майно ДП «Валді-Виробництво» (м. Київ), ДП «Валді-Нерухомість» (м. Київ) та підприємство «Валді-Україна» в розмірі 2682983,81 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 08.08.2000 р. складало 14 588 724,47 грн. Даний наказ звернуто до виконання до відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києва.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України №738/7 від 22.09.2000р. відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києва було надано право вчиняти виконавчі дії по виконанню наказу арбітражного суду м. Києва про стягнення боргу в сумі 14566724 грн. 47 коп. за рахунок майна ДП «Валді-Виробництво» (м. Київ), ДП «Валді-Нерухомість» (м. Київ) та підприємства «Валді-Україна» на території Автономної республіки Крим, Вінницької, Житомирської та Львівської областей .

25.01.2001 року між спеціалізованим державним підприємством «Укрспец`юст» Міністерства юстиції України та ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва укладено договір №3/4-3 про реалізацію арештованого нерухомого майна на прилюдних торгах, предметом якого є здійснення реалізації шляхом продажу на прилюдних торгах приміщення магазину за адресою м. Вінниця, вул. Соборна 52, загальною площею 250,9 м.кв. Приміщення належало ДП «Валді-Україна». Початкова вартість реалізації становила 111050 грн. без урахування ПДВ.

Цього ж дня між інформаційно-рекламним агентством «Курьер» («Виконавець») та спеціалізованим державним підприємством «Укрспец`юст» (Замовник») укладено договір, предметом якого є розміщення Виконавцем рекламних матеріалів Замовника в газеті «Независимый курьер».

31.01.2001 р. між Замовником та Виконавцем складено та підписано акт виконаних робіт, яким підтверджено факт надання рекламних послуг спеціалізованому державному підприємству «Укрспец`юст».

Протоколом №1 від 23 лютого 2000 р. оформлено результати проведення торгів, відповідно до якого: номер лота 1; назва лота - нежитлові приміщення, м. Вінниця, вул. Соборна 52. Учасники: ТОВ «Відіван» та ПП «Альянс Груп». Стартова ціна: 111050 грн.. Продажна ціна:113300 грн. Переможець торгів: ПП «Альянс Груп».

Відповідно до акту про продаж нерухомого майна за адресою: м. Вінниця, вул. Соборна, 52 від 01 березня 2001 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві складено акт про те, що спеціалізоване державне підприємство «Укрспецюст» відповідно до договору №3/4-3 від 25 січня 2001 року провело аукціон по продажу нерухомого майна: вбудованого приміщення магазину, розташованого за адресою: м. Вінниця, вулиця Соборна, 52.

Вбудоване приміщення магазину належало підприємству «Валді-Україна» на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 15 липня 1998 року за реєстраційним №3217, зареєстрованого Вінницьким обласним обєднаним бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №1 за реєстровим №79.

Аукціон розпочався зі стартової ціни 111050 грн.

В ході торгів ТОВ «Відіван» запропонувало ціну 111 200 грн., однак ПП «Альянс Груп» запропонувало найвищу ціну - 113 300 грн..

Ліцитатор проголосив, що переможцем аукціону стало ПП «Альянс Груп».

Остаточна ціна реалізації склала 113 300 гривень.

Аукціон закінчено 23.02.2001р. ПП «Альянс Груп» повністю внесло кошти за придбаний лот 26.02.2001р.

11 березня 2001 р. приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 видано свідоцтво про право власності за відповідачем на приміщення магазину по вул. Соборній, 52, в м. Вінниці яке зареєстроване в реєстрі за №881.

Отже, враховуючи викладене, судом встановлено, що за результатами прилюдних торгів спірне приміщення магазину вибуло з власності підприємства «Валді Україна» у власність відповідача - приватного підприємства «Альянс Груп» внаслідок продажу на прилюдних торгах за рішенням суду.

Дійсно, торги проведені через 14 днів після публікації оголошення про торги, а не через 30 днів як те передбачено Положенням.

Суд дійшов висновку про те, що порушення строку проведення торгів не може вважатися підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, оскільки позивач не довів того, що це призвело до порушення прав позивача. Відповідно до ст.33,34 ГПК України позивач мав би довести належними доказами те, як це порушило його права та охоронювані законом інтереси. Всупереч вказаним нормам законодавства позивач не довів те, що проведенням торгів через 14 днів після публікації, а не через 30 як те вимагає п.5 Положення про порядок проведення аукціонів (публічних торгів) з реалізації заставленого майна, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22 грудня 1997 року №1448, призвело до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України у справі № 6-3174цс15 від 06.07.2016.

Із позовної заяви вбачається та підтверджується представником відповідача в судовому засіданні, доказами проведення торгів (протоколом, актом) стверджується, що власником приміщення яке було предметом прилюдних торгів на дату проведення торгів було третя особа - Підприємство "Валді -Україна", а не позивач - Юридична особа Великобританії Компанія "Vuldi (UK) Limited". У суду немає сумнівів про те, що твердження як позивача так і відповідача про те, що власником приміщення, яке було продано на оспорюваних прилюдних торгах є Підприємство "Валді -Україна" а не позивач є правильним.

Згідно ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно ч.2 ст.388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, відповідно до приписів ст. 1 ГПК України, ст. ст. 15, 16 ЦК України, застосування судом будь-якого способу судового захисту вимагає наявності наступних в сукупності умов: наявність у позивача певного суб'єктивного права або інтересу; порушення (невизнання або оспорювання) означеного права/інтересу відповідачем; належність обраного способу судового захисту (з точки зору адекватності порушення і спроможності його усунути та поновити (захистити) право або інтерес та закріплення положеннями діючого законодавства).

Законодавством встановлено:

- предмет позову - матеріально-правова вимога до відповідача, щодо якої суд повинен винести рішення. Ця вимога повинна нести правовий характер, тобто бути урегульована нормами матеріального права, а також бути підвідомчою суду. В процесі розгляду справи по суті позивач має право змінити предмет позову. Матеріально-правова вимога позивача повинна опиратися на підставу позову;

- підстава позову - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Цими обставинами можуть бути лише юридичні факти, тобто такі факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правових відносин. Це не є доказами у справі. Підставу позову теж можна змінити.

- у вирішенні наведеного питання господарський суд має виходити з ретельного дослідження змісту поданої заяви та співпадіння такого змісту з раніше заявленими позовними вимогами;

- у випадку невідповідності предмету позову способам захисту встановленим законом або договором способам захисту прав, суд повинен відмовити у позові, а не припиняти провадження у справі (правова позиція Вищого господарського суду України відповідно до постанови від 14.06.2012 року у справі № 33/5005/13678/2011).

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

При цьому, господарський суд зазначає, що під порушенням права слід розуміти такий стан суб'єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб'єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов'язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Відтак, оскільки позивач ні на момент проведення прилюдних торгів 23.02.2001 ні на теперішній час не був і не є власником приміщення яке продавалось на оспорюваних прилюдних торгах, то право позивача не порушено і він є неналежним позивачем у даній справі. Після продажу власником приміщення магазину по вул. Соборній, 52, в м. Вінниці є відповідач - ПП "Альянс Груп".

Тому відсутні правові підстави для задоволення позову. Та обставина, що позивач є засновником Підприємства "Валді -Україна" не дає йому правової підстави на судовий захист шляхом пред'явлення позову про визнання недійсними прилюдних торгів, оформлених протоколом № 1 від 23.02.2001, ні в своїх інтересах ні в інтересах третьої особи - Підприємства "Валді -Україна".

Позивач у своїх поясненнях і клопотаннях зазначав про те, що не пропустив строк позовної давності та просив суд про поновлення пропущеного строку у випадку якщо суд дійде висновку про те, що строк позовної давності пропущено позивачем.

Відповідач у відзиві зазначає, що позивач пропустив 3 річний строк позовної давності. В обґрунтування цього посилається на Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» від 20.11.2011 року №4176-VI, яким частину 4 ст. 258 ЦК України виключено. Частиною 4 ст. 258 ЦК України, до внесення змін, встановлювався 10 річний строк позовної давності щодо позовних вимог про застосування наслідків нікчемності правочину.

Прикінцевими положеннями даного Закону визначено, що протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом особа має право звернутися до суду з позовом про:

1) визнання недійсним правочину, вчиненого під впливом насильства або обману;

2) застосування наслідків нікчемного правочину;

3) визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право особи.

При цьому стосовно вимог, передбачених підпунктами 1 та 2 цього пункту, особа може звернутися до суду лише за умови, якщо строк їх пред'явлення, встановлений положеннями Цивільного кодексу України (435-15), що діяли до набрання чинності цим Законом, не сплив на момент набрання чинності цим Законом.

Частиною 3 ст. 261 ЦК України, яка діяла з моменту чинності ЦК України, та діє до сьогодні, визначено, що перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Так, за змістом пункту 6 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України правила цього Кодексу щодо позовної давності стосуються тільки тих позовів, строк пред'явлення яких, встановлений попереднім законодавством, не сплив до 1 січня 2004 року. Якщо ж строк позовної давності закінчився до зазначеної дати, то до відповідних відносин застосовуються правила про позовну давність, передбачені Цивільним кодексом УРСР 1963 р..

Відповідно до ст. 71 ЦК УРСР 1963 р., загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» від 20.11.2011 року №4176-VI частину 4 ст. 258 ЦК України, яка встановлювала 10 річний строк позовної давності щодо позовних вимог про застосування наслідків нікчемності правочину виключено.

Згідно з прикінцевими положеннями Закону №4176-VI визначено, що протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом особа має право звернутися до суду з позовом про:

1) визнання недійсним правочину, вчиненого під впливом насильства або обману;

2) застосування наслідків нікчемного правочину;

3) визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право особи.

При цьому стосовно вимог, передбачених підпунктами 1 та 2 цього пункту, особа може звернутися до суду лише за умови, якщо строк їх пред'явлення, встановлений положеннями Цивільного кодексу України ( 435-15 ), що діяли до набрання чинності цим Законом, не сплив на момент набрання чинності цим Законом.

Однак, за змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Оскільки суд прийшов до висновку про те, що право позивача не порушене проведенням торгів, то відсутні підстави для застосування строку позовної давності заявленої відповідачем. З тих же підстав відсутні підстави розглядати клопотання позивача про поновлення строку позовної давності.

Окрім того, відповідно до ст. 48 ЦК УРСР (діючого на час проведення прилюдних торгів) недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

В Роз'ясненні Вищого арбітражного суду України Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними №02-5/111 від 12.03.1999 визначено, що загальні підстави і наслідки недійсності угод встановлені ст.48 Цивільного кодексу Української РСР, за якою недійсною визнається угода, що не відповідає вимогам закону. Правило, встановлене цією нормою, повинно застосовуватись в усіх випадках, коли угода вчинена з порушенням закону. Отже, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до п. 14 Положення про порядок проведення аукціонів (публічних торгів) з реалізації заставленого майна від 22 грудня 1997 р. N 1448, чинного на час проведення аукціону, аукціон може бути припинено і майно знято з продажу на вимогу будь-кого з покупців або організатора аукціону у разі невиконання вимог щодо змісту інформації, передбаченої пунктом 5 цього Положення, або порушення інших правил проведення аукціону, передбачених Положенням.

Зазначені порушення можуть бути підставою для визнання аукціону судом недійсним. Заява до суду про визнання аукціону недійсним може бути подана будь-ким з учасників аукціону, організатором аукціону, заставодавцем або заставодержателем.

Отже, господарський суд прийшов до висновку, що оскільки нежитлове приміщення магазину реалізовано на прилюдних торгах у примусовому порядку з виконання рішення арбітражного суду міста Києва у справі № 22/253 державною виконавчою службою через спеціалізовану організацію покупцю-учаснику прилюдних торгів, застосування наслідків нікчемності правочину в такому випадку не передбачено діючим законодавством.

В зв'язку з вказаним та з тим, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, не підлягає задоволенню клопотання позивача про вихід судом за межі заявлених позовних вимог і застосування наслідків недійсності правочину.

В силу ст. ст. 4-3, 33 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позов з підстав вказаних в ньому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, задоволенню не підлягає.

Разом з тим, під час розгляду справи суд дійшов висновку про те, що судом було помилково задоволено заяву позивача про зміну предмету позову в частині вимоги п.3 цього клопотання про визнання недійсним ОСОБА_4 від 01.03.2001 року про продаж нерухомого майна за адресою: м. Вінниця, вулиця Соборна, 52, оскільки вказаний акт не є актом в розумінні ст.12 ГПК України.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив про те, що позовні вимоги про визнання недійсним ОСОБА_4 від 01.03.2001 року про продаж нерухомого майна за адресою: м. Вінниця, вулиця Соборна, 52 не підлягають розгляду в господарських судах, а тому провадження у справі в частині цих позовних вимог підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Згідно п.1 ч.1 ст.80 ГПК України Господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсним ОСОБА_4 від 01.03.2001 року про продаж нерухомого майна за адресою: м. Вінниця, вулиця Соборна, 52 підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову та те, що позивач був звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви, з огляду на судову практику у даній справі, зокрема ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду від 08.08.2016р., постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 19.08.2016, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись викладеним, ст.4-3, 4-5, 22, 28, 32, 33, 34, 36, 43, 75, п.1 ч.1 ст.80, 82 - 84, 115, 116 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. В задоволенні позовних вимог Юридичної особи Великобританії Компанії "Vuldi (UK) Limited" до Приватного підприємства "Альянс Груп" за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 ДВС Дніпровського РУЮ міста Києва, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Підприємство "Валді -Україна" про визнання недійсними прилюдних торгів (аукціон) 23.02.2001 року з продажу нерухомого майна: вбудованого приміщення магазину за адресою: м. Вінниця, Соборна, 52, проведених за договором № 3/4 - 3 від 25.01.2001 року, укладеного між Спеціалізованим державним підприємством «Укрспецюст» Міністерства юстиції України та ОСОБА_3 державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції міста Києва, визнання недійсним Протоколу №1 проведення прилюдних торгів від 23.02.2001 року відмовити.

2. Провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсним ОСОБА_4 від 01.03.2001 року про продаж нерухомого майна за адресою: м. Вінниця, вулиця Соборна, 52 припинити.

3.Копію даного рішення направити позивачу, третім особам рекомендованими листами або вручити їх повноважним представникам під розписку.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 14.03.2017 р. Повний текст рішення відповідно до ст.84 ГПК України оформлено і підписано 20 березня 2017 р. Рішення набирає законної сили на протязі 10-ти днів з дня повного його оформлення і підписання.

Суддя Білоус В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу поштова адреса в Україні: (01010, АДРЕСА_1)

3 - третій особі - ОСОБА_3 ДВС Дніпровського РУЮ міста Києва (м. Київ, вул. Краківська, 20, 02094)

4 - третій особі - Підприємство "Валді Україна" (м. Київ, вул. І.Мазепи, 3/183)