ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2017 р.Справа № 915/1187/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: С.В. Таран,

Суддів: Л.О. Будішевської, М.А. Мишкіної,

при секретарі судового засідання І.М. Станковій,

за участю представників:

від позивача участі не брали;

від відповідача ОСОБА_1, довіреність №04/1310 від 30.12.2016;

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 11.01.2017

у справі №915/1187/16

за позовом: Державної екологічної інспекції у Миколаївській області

до відповідача: публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз

про стягнення 1058449,70 грн

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 р. ОСОБА_2 екологічна інспекція у Миколаївській області звернулась з позовом до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз (далі- ПАТ ПАТ Миколаївгаз) про стягнення з останнього на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Миколаївській області 1058449,70 грн на відшкодування збитків за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря (відсутність дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря) на зазначені позивачем рахунки.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 11.01.2017 у справі №915/1187/16 (суддя В.О. Корицька) позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Миколаївській області грошові кошти в сумі 151140,16 грн збитки, заподіяні державі наднормативними викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря (відсутність дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря) Вознесенським УЕГГ ПАТ Миколаївгаз, в бюджет Вознесенської міської ради на р/р № 0007, код бюджетної класифікації 24062100, , МФО 826013 банк УКСУ у Вознесенському районі Миколаївської області; стягнуто з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Миколаївській області грошові кошти в сумі 72736,47 грн збитки, заподіяні державі наднормативними викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря (відсутність дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря) Веселинівською дільницею Вознесенського УЕГГ ПАТ Миколаївгаз, в бюджет Веселинівської селищної ради на р/р № 0099, код бюджетної класифікації 24062100, , МФО 826013 банк УКСУ у Веселинівському районі Миколаївської області; стягнуто з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Миколаївській області грошові кошти в сумі 25534,53 грн збитки, заподіяні державі наднормативними викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря (відсутність дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря) Доманівською дільницею Вознесенського УЕГГ ПАТ Миколаївгаз, в бюджет Доманівської селищної ради на р/р №0145, код бюджетної класифікації 24062,100, , МФО 826013 банк УКСУ у Доманівському районі Миколаївської області; стягнуто з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Миколаївській області грошові кошти в сумі 101873,80 грн збитки, заподіяні державі наднормативними викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря (відсутність дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря) ОСОБА_3 УЕГГ ПАТ Миколаївгаз, в бюджет ОСОБА_3 селищної ради на р/р № 0066, код бюджетної класифікації 24062100, , МФО 826013 банк УКСУ у Березнегуватському районі Миколаївської області; стягнуто з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Миколаївській області грошові кошти в сумі 56121,92 грн збитки, заподіяні державі наднормативними викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря (відсутність дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря) Казанківським УЕГГ ПАТ Миколаївгаз, в бюджет Казанківської селищної ради на р/р №0195, код бюджетної класифікації 24062100, , МФО 826013 банк УКСУ у Казанківському районі Миколаївської області; стягнуто з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Миколаївській області грошові кошти в сумі 40112,28 грн збитки, заподіяні державі наднормативними викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря (відсутність дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря) Новобузькою дільницею Казанківського УЕГГ ПАТ Миколаївгаз, в бюджет Новобузької міської ради на р/р №0250, код бюджетної класифікації 24062100, , МФО 826013 банк УКСУ у Новобузькому районі Миколаївської області; стягнуто з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз на користь Державної екологічної інспекції у Миколаївській області судовий збір у сумі 6 668,22 грн на розрахунковий рахунок №1032 в ОСОБА_2 казначейській службі України м.Київ, банк ГУДКСУ у Миколаївській області, МФО 820172; в іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Миколаївської області від 11.01.2017 у справі №915/1187/16 скасувати в частині стягнення з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Миколаївській області збитків в загальній сумі 447519,16 грн, заподіяних державі наднормативними викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

У судовому засіданні 07.03.2017 представник відповідача апеляційну скаргу підтримав; позивач участі не брав, при цьому на адресу суду надіслав клопотання про розгляд апеляційної скарги за відсутності його повноважного представника, щодо задоволення апеляційної скарги висловив заперечення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що в період з 25.11.2013 по 06.12.2013 ОСОБА_2 екологічною інспекцією у Миколаївській області було проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз, за результатами якої складено акт.

У вказаному акті перевірки зафіксовано, що філії підприємства відповідача ОСОБА_3 управління експлуатації газового господарства (далі-Березнегуватське УЕГГ), Вознесенське управління експлуатації газового господарства (далі Вознесенське УЕГГ), в складі якого знаходяться Доманівська дільниця та Веселинівська дільниця, та Казанківське управління експлуатації газового господарства (далі Казанківське УЕГГ), в складі якого знаходиться Новобузька дільниця, здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел без відповідного дозволу, чим порушено вимоги статтей 10, 11 Закону України Про охорону атмосферного повітря.

Про вказане адміністративне правопорушення ОСОБА_2 екологічною інспекцією у Миколаївській області складено протокол №004574 від 06.12.2013, а 09.12.2013 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення на начальника служби охорони праці, надзвичайних ситуацій, пожежної і екологічної безпеки і безпеки дорожнього руху ПАТ Миколаївгаз ОСОБА_4 у вигляді штрафу в сумі 119 грн, який був оплачений останнім, про що свідчить квитанція №к22/G/46 від 16.12.2013.

12.12.2013 відповідачеві ОСОБА_2 екологічною інспекцією у Миколаївській області видано припис про усунення виявлених порушень під час проведення планової перевірки в період з 25.11.2013 по 06.12.2013, яким зобовязано публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз до 01.02.2014 отримати дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел викидів на філії Березнегуватського УЕГГ, Вознесенського УЕГГ та Казанківського УЕГГ ПАТ Миколаївгаз, а також до 27.12.2013 представити завірені копії звітності про охорону атмосферного повітря 2-ТП (повітря) за 3 квартал 2012 року, річний за 2012 рік, 1 квартал 2013 року, 2 квартал 2013 року та 3 квартал 2013 року по всім структурним підрозділам (філіям) ПАТ Миколаївгаз.

На виконання вказаного припису відповідачем було отримано відповідні дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами: для Вознесенського УЕГГ №-90 від 09.01.2014, №-5 від 16.01.2014, №-5 від 09.01.2014, №-17 від 20.12.2013, №-14 від 20.12.2013, №-3 від 20.12.2013, для Казанківського УЕГГ №-12 від 16.01.2014, №-4 від 24.12.2013, №-2 від 09.01.2014, №-17 від 24.12.2013, №-18 від 09.01.2014, для Березнегуватського УЕГГ №-1 від 13.01.2014, №-24 від 14.01.2014, №-5 від 14.01.2014, №-25 від 16.01.2014, а також надано завірені копії звітності про охорону атмосферного повітря 2-ТП (повітря) за 3 квартал 2012 року, річний за 2012 рік, 1 квартал 2013 року, 2 квартал 2013 року та 3 квартал 2013 року по всім структурним підрозділам (філіям) ПАТ Миколаївгаз.

В подальшому позивачем відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.12.2008 №639 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21.01.2009 за №48/16064, відповідачу по всім його структурним підрозділам нараховані збитки за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря (відсутність дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря) за 3 квартал 2012 року, 4 квартал 2012 року, 1 квартал 2013 року, 2 квартал 2013 року, 3 квартал 2013 року, загальний розмір яких становить 1058449,70 грн.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків (шкоди), потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків та їх розміру; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи.

В силу статті 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог, зокрема, здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.

Згідно з приписами статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні, зокрема, у допущенні наднормативних, аварійних і залпових викидів і скидів забруднюючих речовин та інших шкідливих впливів на навколишнє природне середовище. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Правові і організаційні основи та екологічні вимоги в галузі охорони атмосферного повітря визначені Законом України "Про охорону атмосферного повітря".

Статтею 11 вказаного Закону встановлено, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, який видається територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів за погодженням із територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони здоров'я.

Як встановлено місцевим господарським судом, філії Березнегуватського УЕГГ, Вознесенського УЕГГ та Казанківського УЕГГ ПАТ «Миколаївгаз» протягом 3 кварталу 2012 - 3 кварталу 2013 року здійснювали викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря за відсутності на це відповідних дозволів. Факт такої протиправної поведінки зафіксовано в акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, складеному ОСОБА_2 екологічною інспекцією у Миколаївській області 06.12.2013. При цьому, вказаний акт не містить відомостей щодо здійснення Баштанським УЕГГ, Новоодеським УЕГГ, Очаківським УЕГГ, Первомайським УЕГГ ПАТ «Миколаївгаз» викидів в атмосферне повітря забруднюючих речовин за відсутності відповідних дозволів.

З огляду на викладене, господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо обгрунтованості нарахування позивачем відповідачеві збитків в загальній сумі 447519,16 грн, заподіяних державі наднормативними викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря (відсутність дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря) наступними філіями ПАТ «Миколаївгаз»: ОСОБА_3 УЕГГ, Вознесенським УЕГГ та Казанківським УЕГГ, а також недоведеності належними та допустимими доказами заподіяння відповідачем решти збитків, що обґрунтовувались наявністю протиправної поведінки у діях Баштанського УЕГГ, Новоодеського УЕГГ, Очаківського УЕГГ, Первомайського УЕГГ ПАТ «Миколаївгаз».

Разом з цим Господарським судом Миколаївської області неправомірно відхилено доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності для звернення до суду з позовом про стягнення збитків, нарахованих за період з 01.07.2012 по 30.09.2013, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 р., ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР).

Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою N 14902/04 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами N22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до положень статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною третьою статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

До винесення місцевим господарським судом рішення відповідачем було подано заяву про застосування строків позовної давності від 13.12.2016 (вх. №20827/6 від 13.12.2016).

Положеннями частини першої статті 261 Цивільного кодексу України унормовано, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права (відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 27.05.2014 у справі №3-23гс14, від 27.05.2014 у справі №5011-32/13806-2012).

При визначенні початку перебігу позовної давності колегією суддів враховується правова позиція Верховного Суду України, висловлена у постанові від 18.11.2015 у справі №917/2579/14, відповідно до якої момент виявлення порушення є початком перебігу строку позовної давності.

ОСОБА_2 екологічна інспекція виявила порушення 06.12.2013 (дата складення акту), відтак саме із зазначеної дати розпочався перебіг строку позовної давності.

Судом першої інстанції вірно визначено початок перебігу строку позовної давності, проте поза його увагою залишився той факт, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами без відповідного дозволу є триваючим порушенням, а право на позов про стягнення шкоди, завданої таким правопорушенням, виникає кожен день з моменту виявлення до моменту його усунення.

Порушення відповідачем вимог Закону України «Про охорону атмосферного повітря» зафіксовані в акті перевірки, складеному 06.12.2013. Вказані порушення було остаточно усунено 16.01.2014 (дата отримання останнього дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами). До суду позивач звернувся 07.11.2016. Позовні вимоги про стягнення збитків заявлені за період з 01.07.2012 по 30.09.2013.

Отже, оскільки позовну заяву подано ОСОБА_2 екологічною інспекцією у Миколаївській області 07.11.2016, то з урахуванням трирічного строку позовної давності, підлягали б стягненню збитки нараховані у межах цього строку, а саме: з 08.11.2013 по 16.01.2014. Між тим позовні вимоги заявлені про стягнення збитків, нарахованих за період з 01.07.2012 по 30.09.2013.

Частиною четвертою статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, враховуючи те, що позивачем пропущено строк позовної давності на звернення з даним позовом про стягнення збитків, у Господарського суду Херсонської області були відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 18.11.2015 у справі №917/2579/14

При цьому, колегією суддів враховано, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписами частини п'ятої статті 267 Цивільного кодексу України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності. Між тим позивачем відхилялось припущення щодо пропуску строку позовної давності, а тому відповідне клопотання ним подано не було. Обставин, пов'язаних з перериванням або зупиненням строку позовної давності судом апеляційної інстанції не встановлено.

Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто зясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 Про судове рішення).

Оскаржене судове рішення Господарського суду Миколаївської області від 11.01.2017 у справі №915/1187/16 не відповідає цим вимогам у звязку з неправидьним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз задовольнити.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 11.01.2017 у справі №915/1187/16 скасувати.

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 09.03.2017.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя М.А. Мишкіна