ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.03.2017 Справа № 908/34/17

Суддя господарського суду Донецької області Бойко І.А. при помічнику судді Буховець С.А. розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Приватного підприємства «Промобладнання», Запорізька область, м. Запоріжжя

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», Донецька область, м. Краматорськ

про: стягнення заборгованості у розмірі 74639,12 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 08.02.2017р.;

від відповідача: не зявився.

Позивач, Приватне підприємство «Промобладнання», Запорізька область, м. Запоріжжя, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», Донецька область, м. Краматорськ про стягнення заборгованості у розмірі 74639,12 грн., а саме: 64557,96 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 1289,86 грн., інфляційні нарахування у розмірі 3833,17 грн., пені у розмірі 4958,13 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.01.2017р. позовна заява Приватного підприємства «Промобладнання», Запорізька область, м. Запоріжжя до Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», Донецька область, м. Краматорськ про стягнення заборгованості у розмірі 74639,12 грн., направлено для розгляду за територіальною підсудністю до господарського суду Донецької області.

23.01.2017р. справа надійшла до господарського суду Донецької області та системою автоматичного розподілу справ матеріали справи №908/34/17 передано на розгляд судді Бойко І.А.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору поставки №15/214 від 28.03.2016р., специфікації: №1 від 28.03.2016р., №3 від 02.09.2016р., видатковими накладними: №1653 від 21.04.2016р., №1754 від 27.04.2016р., довіреності: №574 від 18.04.2016р., №575 від 18.04.2016р., претензії: №5 від 22.06.2016р., №6 від 24.10.2016р., від 03.10.2016р., від 25.11.2016р.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Через електронну пошту суду надіслав відзив на позовну заяву №17/271 від 06.03.2017р., в якому заперечує та просить відмовити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, заслухавши пояснення представника позивача, господарським судом ВСТАНОВЛЕНО.

28.03.2016р. між Приватним підприємством «Промобладнання» (надалі Постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Енергомашспецсталь» (надалі Покупець) був укладений Договір поставки №15/214 (надалі Договір), відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених даним договором, Продавець зобовязується передати у власність Покупця, а Покупець приймає і оплачує товар (продукцію), загальна кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна, виробник якого визначено Сторонами в специфікаціях, які є невід'ємною частиною договору (п.1.1. Договору).

Найменування, номенклатура, кількість Продукції, її ціна строк поставки вказується у специфікації, яка є невідємною частиною Договору.

Умовами п.13.2. Договору, строк дії договору до 31.12.2016р.

За умов п.13.1. визначено, що договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторонами.

Відповідно п.13.3. Договору, закінчення терміну дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору.

Згідно п.2.1. Договору, ціна товару визначається у специфікаціях, які є невідємною частиною договору.

Умовами п.2.2. Договору, загальна сума договору становить 1000000,00 грн., крім того 20% ПДВ 200000,00 грн.

Відповідно п.5.1. Договору, визначено, що строки та умови поставки зазначаються в специфікаціях.

Згідно п.5.2. Договору, датою поставки товару вважається дата її вручення Покупцю Постачальником в установленому в специфікаціях місці.

Умовами п.6.1. Договору, Постачальник зобовязується надати Покупцю водночас з продукцією наступні документи:

- рахунок;

- сертифікат якості (паспорт, технічний паспорт, сертифікат відповідності);

- накладна (в накладній повинна бути посилання на одержувача продукції);

- товарно-транспортна накладна.

За умов п.9.1. Договору, оплата здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника у національній валюті України.

Згідно п.9.3. Договору, оплата за товар здійснюється протягом строку визначеного в специфікації до договору.

Договір підписано обома сторонами та скріплено печатками підприємств.

Сторонами підписана специфікація: №1 від 28.03.2016р., №3 від 02.09.2016р. до договору №15/214 від 28.03.2016р., відповідно до якої узгодили найменування, кількість та ціну продукції, умови оплати, строк поставки, умови поставки.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу продукцію за видатковими накладними: №1653 від 21.04.2016р. на суму 63754,36 грн., №1754 від 27.04.2016р. на суму 5803,60 грн.

Факт поставки продукції та, відповідно, факт її прийняття з боку відповідача, ПАТ «Енергомашспецсталь», підтверджується видатковими накладними: №1653 від 21.04.2016р. на суму 63754,36 грн., №1754 від 27.04.2016р. на суму 5803,60 грн., належним чином засвідчені копії яких містяться у матеріалах справи, з відмітками про отримання - підписами уповноважених осіб. Означені накладні підписані сторонами без заперечень. Повноваження представника отримувача підтверджена у відповідних довіреності: №574 від 18.04.2016р., №575 від 18.04.2016р., належним чином засвідчена копія якої наявна в матеріалах справи.

У звязку із невиконанням відповідачем своїх зобовязань за видатковими накладними позивачем на його адресу були відправлені претензії: №5 від 22.06.2016р., №6 від 24.10.2016р., від 03.10.2016р., від 25.11.2016р. із сплатити заборгованості, належним чином засвідчені копії яких містяться у матеріалах справи.

На вимогу відповідачем не було надано відповіді.

Господарський суд приймає до уваги, що покупцем при отриманні товару не подавалося жодних заперечень щодо неналежності виконання постачальником прийнятих за Договором зобовязань з поставки товару.

Оскільки суду не надано доказів незгоди відповідача щодо належності виконання позивачем прийнятих на себе згідно Договору зобовязань, не надано доказів відмови від цього товару та прийняття його у встановленому порядку, суд дійшов висновку, що свої зобовязання позивач виконав у відповідності з умовами Договору.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, субєкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України. Так, зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору та вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у разі відсутності таких умов і вимог згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно ставляться.

Частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлює, якщо в зобовязанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

За своєю правовою природою договір, укладений між позивачем та відповідачем, є договором поставки продукції.

Статтею 666 Цивільного кодексу України визначено, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Проте, відповідач не надав доказів скоєння дій, передбачених зазначеною нормою права або умовами договору.

За приписами п.п.1,2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 692 ЦК України визначає обовязок Покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

В порушення умов договору, вимог зазначених статей Цивільного та Господарського кодексів України відповідач поставлену продукцію оплатив не в повному обсязі.

Загальна сума заборгованості становить 64557,96 грн.

Відповідач існуючий борг в сумі 64557,96 грн. не погасив, тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Окрім суми основного боргу позивачем заявлені вимоги про 3% річних у розмірі 1289,86 грн., інфляційні нарахування у розмірі 3833,17 грн., відповідно до приписів ст. 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені до стягнення розміри 3% річних за періоди: з 01.05.2016р. по 24.10.2016р., з 25.10.2016р. по 17.12.2016р., з 07.05.2016р. по 17.12.2016р. у розмірі 1289,86 грн., суд перевірив на правильність розрахунку та дійшов висновку про задоволення вимог в цій частині.

Заявлені до стягнення розміри інфляційних витрат за періоди: з 01.06.2016р. по 30.09.2016р., з 01.10.2016р. по 30.11.2016р., з 01.06.2016р. по 30.11.2016р. у розмірі 3833,17 грн., суд перевірив на правильність розрахунку та дійшов висновку, що належний до стягнення розмір інфляційних витрат за періоди: з 01.06.2016р. по 30.09.2016р., з 01.10.2016р. по 30.11.2016р., з 01.06.2016р. по 30.11.2016р. становить 3832,94 грн.

В іншій частині вимоги про стягнення інфляційних витрат у розмірі 0,23 грн. задоволенню не підлягають.

Окрім суми основного боргу позивачем заявлені вимоги про стягнення пені у розмірі 4958,13 грн., відповідно до п.10.6. Договору.

Відповідно до ст.ст. 216 218 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Умовами п.10.6. Договору, при несвоєчасній оплаті поставленої продукції Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,04% суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення.

Згідно п.п. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1. статті 223 ГК України, при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені ЦК України, якщо інші строки не встановлено ГК України.

За змістом п.1. ч.2. статті 258 ЦК України, щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), передбачено спеціальну позовну давність в один рік.

Відтак, ч.6. статті 232 ГК України визначено строк та порядок нарахування штрафних санкцій, а строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється ЦК України.

Заявлений до стягнення розмір пені за періоди: з 17.07.2016р. по 24.10.2016р., з 25.10.2016р. по 17.12.2016р., з 17.07.2016р. по 17.12.2016р. у сумі 4958,13 грн. задоволенню не підлягає оскільки не відповідає приписам ст. 232 ГК України, в частині дотримання строків, передбачених статтею 223 ГК України.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст. 43 Господарського процесуального кодексу України).

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 526, 530, 625, 655, 692 , п.п.1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193, 216-218, 230, 231, 232 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного підприємства «Промобладнання», Запорізька область, м. Запоріжжя до Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», Донецька область, м. Краматорськ про стягнення заборгованості у розмірі 74639,12 грн., а саме: 64557,96 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 1289,86 грн., інфляційні нарахування у розмірі 3833,17 грн., пені у розмірі 4958,13 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» (84306, Донецька область, м. Краматорськ; ) на користь Приватного підприємства «Промобладнання» (69068, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Брюллова, буд. 17а; ) заборгованість у розмірі 64557,96 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 1289,86 грн., інфляційні нарахування у розмірі 3832,94 грн., судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

В вимогах в частині стягнення інфляційних витрат у розмірі 0,23 грн. відмовити.

В вимогах в частині стягнення пені у розмірі 4958,13 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його прийняття.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя І.А. Бойко

Вик. помічник судді Буховець С.А.

т.050-144-78-99