КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2017 р. Справа№ 910/22684/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Сітайло Л.Г.

Ткаченка Б.О.

при секретарі Волуйко Т.В.

представники сторін:

позивача: Зубарєва Н.В. за довіреністю;

відповідача 1: Чех О.В. за довіреністю;

відповідача 2: не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фонду державного майна України

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.12.2016 р.

у справі №910/22684/16 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Фонду державного майна України

до 1) товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма"

2) товариства з обмеженою відповідальністю Аграрно-виробничо-комерційна фірма "ГУД МЕН КО"

про стягнення 8 245 295,46 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2016 у справі № 910/22684/16 повернуто без розгляду позовну заяву Фонду державного майна України про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма" 8 245 295,46 грн. пені за невиконання зобов'язань, передбачених Договором купівлі-продажу від 11.05.1995 №КА-372. Ухвала суду мотивована тим, що позивачем не було надано належних доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Фонд державного майна України звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.12.2016 у справі № 910/22684/16, а справу направити на розгляд до Господарського суду міста Києва,

Скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, оскільки до позовної заяви було додане платіжне доручення про сплату 123679,43 грн. судового збору на відповідний рахунок Господарського суду міста Києва, а невірне зазначення інформації в графі "призначення платежу" не впливає на можливість зарахування судового збору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 (колегія суддів у складі головуючого судді Зеленіна В.О., суддів Алданова С.А., Ткаченко Б.О.) апеляційну скаргу прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 06.03.2017.

01.03.2017 позивач подав клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналу позовної заяви з доданими до неї документами.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.03.2017 р., у зв'язку із перебуванням судді Алданової С.О. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/22684/16 колегію суддів у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Сітайло Л.Г., Ткаченка Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2017 колегією суддів у зазначеному складі прийнято справу до провадження.

06.03.2015 представники відповідача 2 в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, не зважаючи на те, що були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином відповідно до вимог ст. 64, 86 Господарського процесуального кодексу України, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ухвали суду.

З метою не порушення та не обмеження скаржника у здійсненні прав, передбачених п. 1 ст. 6 § 1, ст. 8, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 N 475/97-ВР), та строків розгляду апеляційних скарг на ухвали суду, встановлених ч. 2 ст.102 ГПК України, колегія суддів вважає можливим, відповідно до ст. 75 ГПК України, здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі представників відповідача 2.

Представник позивача (апелянта) у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 1, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

У грудні 2016 року Фонд державного майна України звернувся у Господарський суд міста Києва із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма" та товариства з обмеженою відповідальністю Аграрно-виробничо-комерційна фірма "ГУД МЕН КО", у якій просив стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма" 8245295,46 грн. пені за невиконання зобов'язань, передбачених Договором купівлі-продажу від 11.05.1995 №КА-372.

До позовної заяви було додане платіжне доручення № 3 від 11.03.2016 р., згідно якої Фонд державного майна сплатив 123679,43 грн. з призначенням платежу "*;101;00032945;611020, 2800. Судов. збір за подання ФДМУ заяви про збільш. позовних вимог до Господарського суду м. Києва у с. №910/32399/15".

Враховуючи зазначені обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вказане платіжне доручення про сплату судового збору за подання заяви про збільшення позовних вимог у справі №910/32399/15 не є належним доказом сплати судового збору за подання позовної заяви.

Київський апеляційний господарський суд погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч.1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, у тому числі, сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно ч. 1 ст.3 вказаного Закону судовий збір справляється, у тому числі, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частинами 1, 2 ст. 9 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

За доводами позивача, ним у справі №910/32399/15 був сплачений судовий збір при поданні заяви про збільшення розміру позовних вимог. Проте, вказана заява не була прийнята судом до розгляду, тому Фонд державного майна України звернувся із окремим позовом до якого, в якості підтвердження сплати судового збору, додав платіжне доручення про сплату судового збору за подання заяви про збільшення розміру позовних вимог і вважає, що вказане платіжне доручення є належним доказом сплату судового збору за подання позову.

Однак, колегія суддів критично оцінює вказані доводи апелянта, оскільки згідно з пунктом 2.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, що судовий збір, оскільки інше не передбачено Законом, сплачується окремо за подання кожної позовної заяви (заяви, скарги).

У пункті 2.21 зазначеної Постанови визначено, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Частиною 2 ст. 12 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про те, що позивачем не надано належних доказів сплати судового збору саме за подання позовної заяви у встановлених порядку та розмірі, що є підставою для повернення позовної заяви без розгляду.

Зазначені висновки місцевого господарського суду в оскаржуваній ухвалі відповідають обставинам справи, а також узгоджуються з нормами процесуального права, які судом правильно застосовані, а доводи, викладені позивачем у апеляційній скарзі, не спростовують вказаних висновків.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 13.12.2016 у справі № 910/22684/16 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фонду державного майна України залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.12.2016 у справі № 910/22684/16 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/22684/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді Л.Г. Сітайло

Б.О. Ткаченко