ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2017 р. Справа № 914/2856/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів Дубник О.П.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Львівгаз збут м.Львів

на рішення господарського суду Львівської області від 12.12.2016р.

у справі № 914/2856/16

за позовом: публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України м.Київ

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю Львівгаз збут м.Львів

про стягнення 178 287,82 грн.

за участю представників сторін від:

позивача: ОСОБА_2 за довіреністю №14-90 від 18.04.2014 р.;

відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю № LVZ 0702-СЛ 5 0.117 від 05.01.2017 р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 12.12.2016 р. (суддя Ю.О.Сухович) позов задоволено частково. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз Збут» на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 122 992,97 грн. інфляційних нарахувань, 38 191,49 грн. три проценти річних та 2 417,77 грн. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване простроченням виконання зобовязання за договором купівлі-продажу природного газу.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. У своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що згідно п.6.1 договору, який регулює порядок та умови проведення розрахунків передбачає дві умови настання остаточного строку розрахунку: настання 20 числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу та підписані сторонами акти приймання-передачі природного газу. При цьому, скаржник зазначає, що якщо строк виконання зобовязання не настав, то не може настати і прострочення боржника. В цьому разі відповідальність боржника не настає, бо зобовязання не порушене. Якщо боржник не виконав зобов'язання до настання строку, але судом встановлено обставини прострочення кредитора, то боржник, хоч і прострочив виконання зобовязання, але може бути звільнений від відповідальності за порушення виконання зобовязання. Тобто, зобовязання боржником хоч і порушене, але з поважної причини відсутність вини.

В судовому засіданні оголошено перерву 09.02.2017 р. (у складі колегії суддів: головуючого судді Матущака О.І., суддів Дубник О.П., Скрипчук О.С.) оголошено перерву до 09.03.2017 р.

Розпорядженнями керівника апарату Львівського апеляційного господарського суду

№ 132 від 07.03.2017 р. у звязку з відпусткою судді Скрипчук О.С. зобовязано провести автоматичну заміну складу колегії суддів у даній справі.

Згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 07.03.2017р. у звязку з відпусткою судді Скрипчук О.С. у склад колегії суддів для розгляду даної справи введено замість судді Скрипчук О.С. - суддю Зварич О.В.

В судовому засіданні апелянт виклав доводи по суті апеляційної скарги. Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав, однак, в судовому засіданні заперечив щодо вимог апеляційної скарги, просив рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з підстав викладених у рішенні суду.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін у судовому засіданні, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено апеляційним господарським судом, 23.06.2015р. між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» (покупець) було укладено договір №15-762-Б на купівлю-продаж природного газу, згідно якого продавець зобов'язувався передати у власність покупцю у 2015р. природний газ, а покупець зобов'язувався прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Згідно п. п. 1.2, 2.1, 3.3, 3.4, 5.1, 6.1 вказаного договору, газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації установам, організаціям, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів (надалі споживачам покупця).

Продавець передає покупцеві у період з 01.07.2015р. по 31.12.2015р. газ в обсязі до 14 200,00 тис. куб. м (чотирнадцять мільйонів двісті тисяч куб. м), у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб. м): у III кварталі 1 000,00 тис. куб. м: липень - 300,00 тис. куб. м; серпень - 300,00 тис. куб. м; вересень - 400,00 тис. куб. м; у IV кварталі 13 200,00 тис. куб. м: жовтень 1 000,00 тис. куб. м; листопад 3 200,00 тис. куб. м; грудень 9 000,00 тис. куб. м.

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примирники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобовязується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписаний акт є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Ціна (граничний рівень ціни) на природний газ установлюються НКРЕКП.

Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий період.

В подальшому 26.10.2015р. між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору купівлі-продажу природного газу №15-762-Б від 23.06.2015р., відповідно до п.1 якої сторони домовилися викласти п.5.2. ст.5 «Ціна газу» у наступній редакції: «п.5.2. Ціна за 1000 куб. м природного газу з 01.11.2015 р. становить 6 469,63 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування і розподіл природного газу за регульованим тарифом, крім того податок на додану вартість за ставкою 20%. До сплати ціна за 1000 куб. м газу - 6 469,63 грн., крім того ПДВ 20% - 1 293,93 грн., усього з ПДВ 7 763,56 грн.».

02.11.2015р. між сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору купівлі-продажу природного газу №15-762-Б від 23.06.2015р., відповідно до п.1 якої сторони домовилися викласти п.6.2. та п.6.4. ст.4 «Порядок та умови проведення розрахунків» у наступній редакції: - «п.6.2. Оплата за газ здійснюється з поточного рахунка покупця на поточний рахунок продавця та зараховується як оплата за газ». «п.6.4. Сторони погоджуються, що посилання на призначення платежу та розрахунковий період при перерахуванні коштів покупцем є обовязковим».

25.11.2015р. між сторонами укладено додаткову угоду №3 до договору купівлі-продажу природного газу №15-762-Б від 23.06.2015р., відповідно до п.1 якої сторони домовилися викласти п.5.2. ст.5 «Ціна газу» у наступній редакції: «п.5.2. Ціна за 1000 куб. м природного газу з 01 грудня 2015 року становить 6 474,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування і розподіл природного газу за регульованим тарифом, крім того податок на додану вартість за ставкою 20%. До сплати ціна за 1000 куб. м газу - 6 474,00 грн., крім того ПДВ 20% - 1 294,80 грн., усього з ПДВ 7 768,80 грн.».

Як підтверджується матеріалами справи, на виконання умов договору ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» поставило протягом липня-жовтня 2015р., а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 25 882 884,72 грн., згідно актів приймання-передачі природного газу: від 31.07.2015р. на суму 2 182 458,96 грн.; від 31.08.2015р. на суму 2 041 720,56 грн.; від 30.09.2015р. на суму 2 622 660,48 грн.; від 31.10.2015р. на суму 19 036 044,72 грн.

Відповідач провів повну оплату за природній газ на загальну суму 25 882 884,72 грн., однак платежі здійснювались не своєчасно, з порушеннями умов п.6.1. договору, у звязку з чим позивач згідно умов ст.625 ЦК України нарахував відповідачу три проценти річних та інфляційні нарахування, які згідно поданого ним розрахунку позовних вимог становлять 139 986,03 грн. інфляційні нарахування та 38 301,79 грн. 3% річних.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача 178 287,82 грн., з яких 139 986,03 грн. інфляційні нарахування та 38 301,79 грн. 3% річних.

При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з такого.

Відповідно до ст. 193, 265 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. А за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно ст.ст.655, 692 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п.6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий період.

Як встановлено судом першої інстанції, факт поставки відповідачу газу протягом липня-жовтня 2015р. на загальну суму 25 882 884,72 грн., підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі природного газу: від 31.07.2015р. на суму 2 182 458,96 грн.; від 31.08.2015р. на суму 2 041 720,56 грн.; від 30.09.2015р. на суму 2 622 660,48 грн.; від 31.10.2015р. на суму 19 036 044,72 грн.

Факт повної сплати відповідачем заборгованості по договору №15-762-Б на купівлю-продаж природного газу від 23.06.2015р. на загальну суму 25 882 884,72 грн. сторони не заперечують.

Згідно ст. ст. 610, 611, 612, 625 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Перевіривши розрахунок заборгованості, судова колегія погоджується з позицією місцевого господарського суду, що при нарахуванні інфляційних втрат позивач невірно розрахував їх суму за зобовязаннями жовтня 2015р.

А відтак, інфляційні втрати до стягнення з відповідача за період з 01.12.2015р. по 31.12.2015р. необхідно нараховувати від суми боргу 8 237 057,83 грн., що становлять

57 659,40, а не 74 652,46 грн. як вказав позивач.

Отже, до стягнення з відповідача підлягають втрати від інфляції в сумі 122 992, 97 грн.

Крім цього, перевіривши розрахунок 3% річних, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача 38 191,49 грн. 3% річних, оскільки 3% річних за вересень 2015р. повинні розраховуватись за період з 21.09.2015р.по 28.09.2015р., а не з 20.09.2015р. (який є вихідним днем).

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість вимог, заявлених у апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення прийняте із дотриманням норм чинного законодавства та у відповідності до обставин справи, тому підстав для його зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 12.12.2016 р. у справі

№ 914/2856/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи скерувати в господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 13.03.2017 р.

ОСОБА_4 Матущак

Судді О.П. Дубник

ОСОБА_1