РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2017 року Справа № 906/1225/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Розізнана І.В. , суддя Гулова А.Г.

при секретарі судового засідання Максютинська Д.В

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 29.12.2016р.

відповідача: представник не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства "Український концерн хмелярства "Укрхміль" на ухвалу господарського суду Житомирської області від 09.02.17р. у справі № 906/1225/16 (суддя Маріщенко Л.О.)

за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства "Український концерн хмелярства "Укрхміль"

до відповідача ОСОБА_3 підприємства "Гальчин-Агро"

про стягнення 103982,25 грн. та розірвання договору оренди майна від 04.05.2011

за зустрічним позовом: ОСОБА_3 підприємства "Гальчин-Агро"

до відповідача: ОСОБА_2 акціонерного товариства "Український концерн хмелярства "Укрхміль"

про визнанння недійсним договору оренди майна

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство "Український концерн хмелярства "Укрхміль" (надалі - позивач) звернулось в господарський суд Житомирської області з позовною заявою (а.с.3-5) до ОСОБА_3 підприємства "Гальчин-Агро" (надалі відповідач) про стягнення 103982,25 грн. та розірвання договору оренди майна від 04.05.2011.

У той же час, Приватне підприємство "Гальчин-Агро" звернулося із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 акціонерного товариства "Український концерн хмелярства "Укрхміль" про визнання недійсним договору оренди майна від 04.05.2011 б/н.

Ухвалою господарського суду Житомирської області у справі №906/1225/16 від 09.02.17р. провадження у даній справі припинено (а.с.99-100).

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що вищевказана позовна заява повинна розглядатись в межах справи №4/5007/33-Б/11 про банкрутство відкритого акціонерного товариства "Український концерн хмелярства "Укрхміль". При цьому суд послався на вимоги пункту 7 ч.1 ст. 12 ГПК, ч.9 ст.16 ГПК України (виключна підсудність), а також на вимоги ч.4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, відкрите акціонерне товариство "Український концерн хмелярства "Укрхміль" звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою (а.с.110-111), в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу суду першої інстанції від 09.02.2017р. у справі 906/1225/16 та передати справу на розгляд в господарський суд Житомирської області в іншому складі суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Апелянт, як на підставу скасування рішення суду першої інстанції, посилається на безпідставне посилання суду першої інстанції на статтю 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», яка набрала чинності з 19.01.2013 та взагалі не підлягає до застосування у справах про банкрутство, ліквідаційну процедуру в яких відкрито до 18.01.2013 року.

Крім того, апелянт не погоджується із застосуванням судом першої інстанції положень пункту 7 ч.1 ст. 12 ГПК України та ч.9 статті 16 ГПК України, вказує що ним правильно визначено підсудність за територіальною ознакою, і заява не підпадає під жодну з ознак вищевказаних статей.

Крім того, скаржник зазначає, що ухвала суду не містить жодної підстави для припинення провадження у справі, передбаченої ст.80 ГПК України.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи № 906/1225/16 у складі: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Розізнана І.В., суддя Гулова А.Г.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 03.03.2017 скаржнику поновлено строк на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд скарги призначено на 17.03.2017 на 11 год. 00 хв. (а.с.109).

13.03.2017 на адресу Рівненського апеляційного господарського суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу (а.с.120-121), в якому останній заперечує її вимоги, вважає ухвалу господарського суду Житомирської області від 09.02.2017 такою, що прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.

Зазначає, що справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, підвідомчі господарським судам, які розглядають справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника. Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо припинення провадження у справі.

В судове засідання, яке відбулось 17 березня 2017 року, з'явився представник апелянта (позивач), який підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив ухвалу господарського суду Житомирської області від 09.02.2017 скасувати та направити справу на новий розгляд до господарського суду Житомирської області.

Представник відповідача не з'явився в судове засідання та не реалізував право на участь у ньому, хоча про час та місце проведення засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить реєстр на відправку рекомендованої кореспонденції (а.с.127).

Згідно з пунктом 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду № 18 від 26 грудня 2011 року, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З врахуванням того, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору і міститься відзив відповідача на апеляційну скаргу, в котрому викладена його позиція, в правовому полі статей 101, частини 1 статті 102 Господарського процесуального кодексу України та беручи до уваги закінчення строків, визначених нормами ГПК України, щодо розгляду апеляційних скарг на ухвали, колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу за відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши наявні матеріали оскарження ухвали суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені ним оскаржуваної ухвали, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про те, що висновки суду першої інстанції є помилковими, а апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

Як зазначено вище та вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути із відповідача 103982,25 грн. та розірвати договір оренди майна від 04.05.2011.

При цьому встановлено, що постановою господарського суду Житомирської області від 14.09.2012 року у справі № 4/5007/33-Б/11 Відкрите акціонерне товариство "Український концерн хмелярства "Укрхміль" (позивача) визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Колегія суддів звертає увагу, що у справі № 906/1225/16 Відкрите акціонерне товариство "Український концерн хмелярства "Укрхміль" (банкрут, боржник) перебуває у процесуальному статусі позивача і звертається із вимогами про стягнення коштів з метою залучення майна боржника до ліквідаційної маси.

Колегія суддів не погоджується із застосуванням судом першої інстанції пункту 7 ч.1 ст. 12 ГПК та ч.9 ст.16 ГПК України, з огляду на наступне.

Так, пунктом 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України визначено, що господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Разом з тим, вказана стаття регулює правовідносини за майновими вимогами саме до боржника-банкрута. Відповідно, посилання суду першої інстанції на ч.9 ст.16 ГПК України, яка містить відсилочну норму до пункту 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України, також є помилковим.

Колегія суддів також не погоджується із застосуванням судом першої інстанції в порядку ст.111-28 ГПК України висновку Верховного Суду України від 13.04.2016 у справі №3-304гс16 (908/4804/14), у зв'язку з тим, що правовідносини, які розглядались у даній справі, стосуються вимог саме до боржника-банкрута.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо застосування ним при розгляді справи вимог ч.4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з огляду на те, що відповідно з даною нормою, суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника. Разом з тим первісною вимогою у даному спорі є вимога боржника -банкрута про стягнення заборгованості за договором та його розірвання, що не підпадає під перелік спорів, визначених ч.4 ст. 10 Закону.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_3 підприємства "Гальчин-Агро" до ОСОБА_2 акціонерного товариства "Український концерн хмелярства "Укрхміль" про визнання недійсним договору оренди майна від 04.05.2011 б/н, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 60 Господарського процесуального кодексу України, відповідач має право до початку розгляду судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом.

Зустрічний позов є одним із способів захисту відповідача проти позову, матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог виключає задоволення вимог позивача. А тому підсудність зустрічного спору не може бути визначальним для вирішення питання щодо підсудності спору загалом, що узгоджується з ч. 3 ст. 17 ГПК України.

Враховуючи висновки суду щодо первісного позову про те, що ні Господарський процесуальний кодекс, ні Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не містять обмежень для розгляду таких позовів в окремому позовному провадженні, колегія суддів констатує, що судом першої інстанції не зазначено підстави припинення провадження у справі за зустрічним позовом, який взаємопов"язаний із первісним.

Відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов»язків цивільного характеру або встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Тобто, даний пункт гарантує кожному право на подання до суду скарги, повязаної з його або її правами та обовязками цивільного характеру.

Як зазначено Європейським судом з прав людини у справі «Воловік проти України» (заява №15123/03), право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Суд зазначив, що приймаючи до уваги процедурні вимоги, які діяли на момент розгляду справи, та спосіб, у який вони були застосовані у справі заявника, Суд прийшов до висновку, що застосовані засоби не були пропорційні меті. Судова ухвала, якою в передачі апеляційної скарги до вищої інстанції було відмовлено, виглядає занадто формалізованою та не відповідає самій меті розгляду на предмет прийнятності. Суд прийшов до висновку, що заявнику відмовлено у доступі до суду.

Відтак, колегія суддів, розглянувши підстави зустрічного позову, приходить до висновку про порушення судом першої інстанції права відповідача на захист.

З врахуванням усього викладеного, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими, а оскаржувану ухвалу господарського суду такою, що не відповідає чинному законодавству, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим наявні підстави, передбачені ст. 104 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування відповідної ухвали.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 - 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства "Український концерн хмелярства "Укрхміль" від 22.02.17р. задоволити.

Ухвалу господарського суду Житомирської області від 09 лютого 2017 року у справі №906/1225/16 скасувати. Справу № 906/1225/16 передати для розгляду по суті господарському суду Житомирської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №906/1225/16 повернути господарському суду Житомирської області.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Гулова А.Г.