Господарський суд Чернігівської області
================================================================================================================================================

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 березня 2017 року Справа № 927/202/17

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Цимбал-Нарожної М.П., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз збут

14021, вул. Любецька,68, м.Чернігів,

поштова адреса: 14000, пр.Миру,53, м.Чернігів;

до відповідача: Квартирно-експлуатаційного відділу м.Чернігова

14007, вул.Дрозда,19, м.Чернігів;

про стягнення 827078,16грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1В.( довіреність № 1/1337 від 30.06.2016) - представник;

від відповідача: ОСОБА_2 (дов. №б/н ) - представник;

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз Збут звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Чернігова про стягнення 827078,16грн., з яких 791483,11грн. основного боргу, 24286,60грн. пені, 6602,14грн. 3% річних, 8706,31грн. інфляційних, відповідно до Договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів за №1141089РКDAВ126 від 21.12.2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем своїх зобовязань за договором №1141089РКDAВ126 від 21.12.2016, а саме несплатою за отриманий природний газ на суму 791483,11грн. за грудень 2016року.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 20.02.2017 порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 06.03.2017, після чого в судовому засіданні оголошувалась перерва до 14.03.2017, відповідно до ст.77 ГПК України.

Суд перейшов до розгляду спору по суті в судовому засіданні 06.03.2017.

В судовому засіданні представник відповідача надав суду усні пояснення, якими повністю визнав заборгованість перед позивачем.

Разом з тим, від відповідача надійшло клопотання в якому він просить суд врахувати відсутність фінансування, оскільки це бюджетна установа, незначний період прострочення сплати заборгованості, часткову оплату, а також те, що сплата пені може спричинити ускладнення фінансового стану, просить суд зменшити суму пені на 90%.

Представник позивача проти вказаного клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій заперечив.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне:

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

21.12.2016 між ТОВ Чернігівгаз Збут, Квартирно-експлуатаційним відділом м. Чернігова та ПАТ «Чернігівгаз» (далі - Оператор ГРМ) укладено договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів за №1141089РКDAВ126 (далі - Договір).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п.1.1. Договору, Постачальник зобов'язався передати у власність споживачу, що є бюджетною установою або організацією та є кінцевим споживачем, у 2016 році ДК 016:2010 код 06.20.1- газ природний, скраплений або в газоподібному стані (ДК 021:2015 код 09123000-7-природний газ) (далі - газ), а Споживач зобов'язався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

За юридичною природою вказаний договір є договором поставки.

Відповідно до п.2 статті 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до п.1.2. Договору сторони визначили річний плановий обсяг газу.

Разом з тим, пункти 2.5-2.7 Договору передбачають коригування планових місячних обсягів природного газу.

Відповідно до пункту 2.9 Договору, визначення фактичного обсягу поставленого (спожитого) газу здійснюється в порядку, передбаченому пунктами 2.9.1-2.9.4 Договору.

Згідно з п.2.9.2, 2.9.3 Договору, на підставі отриманих від Споживача даних та/або даних Оператора ГРМ Постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірника акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником постачальника. Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов'язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу.

Відповідно до п.3.1-3.6. Договору, розрахунки за поставлений Споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються Постачальником та Споживачем. Ціна за 1000 куб.м. природного газу з урахуванням тарифів на транспортування магістральними мережами, податку на додану вартість становить 8862,52грн., в т.ч. ПДВ 1477,09грн..

Загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу поставленого Споживачеві за даним Договором

Позивач на виконання умов договору у грудні 2016 року поставив відповідачу, а відповідач прийняв природний газ кількістю 150,480куб.м. вартістю 1333631,98грн.

Факт передачі природного газу підтверджується актами приймання-передачі: №ЧР300014260 за грудень 2016р. про передачу газу в обсязі 142,056 тис.куб.м. на суму 1258974,13грн., №ЧР300014602 за грудень 2016р. про передачу газу в обсязі 0,683 тис.куб.м. на суму 6053,10грн., №ЧР300014603 за грудень 2016р. про передачу газу в обсязі 3,129 тис.куб.м. на суму 27730,82грн., №ЧРЗ00014604 за грудень 2016р. про передачу газу в обсязі 0,45тис. куб.м. на суму 3988,13грн., №ЧР300014637 за грудень 2016р. про передачу газу в обсязі 4,162тис.куб.м. на суму 36885,80грн., що підписані повноважними представниками позивача та відповідача та скріплені їх печатками.

Отже, позивач взяті на себе зобовязання щодо постачання природного газу виконав повністю, що не заперечується відповідачем.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення також закріплені у ч.1 статті 193 ГК України.

Згідно зі статтею 525 ЦК України та ч.7 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Відповідно до умов п.4.1, 4.2.3. Договору, розрахунковий період за договором становить один календарний місяць з 07:00 години першого дня місяця до 07:00 години першого дня наступного місяця включно; остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

З порушенням встановлених строків оплати, відповідач частково розрахувався за поставлений природний газ у спірному періоді, що підтверджується банківськими виписками: від 26.12.2016 на суму 500000,00грн., від 27.12.2016 на суму 42148,87грн.,

Всього відповідачем сплачено природний газ на суму 542148,87грн.

Станом на час вирішення спору заборгованість перед позивачем становить 791483,11грн., яка документально підтверджена та визнається відповідачем, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в сумі 791483,11грн. з основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 статті 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п.3 статті 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно статті 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч.6 статті 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 6.2.1. Договору, у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, Споживача сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу.

Позивачем заявлено до стягнення пеню за період з 11.01.2017 по 20.02.2017 в сумі 24286,60грн.

Нарахування пені за період з 11.01.2017 по 20.02.2017 в сумі 24286,60грн. відповідає вимогам норм матеріального права та умовам Договору.

Відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 90%.

Представник позивача заперечив проти задоволення клопотання відповідача.

Відповідно до п.3 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню. Згідно до п.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п.2 ст.233 ГК України, якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В обґрунтування своєї заяви відповідач зазначає, що він як бюджетна установа фінансується виключно за кошти Державного бюджету України, просить суд врахувати незначний період прострочки, часткову оплату вартості спожитого природного газу, також те, що сплата пені може спричинити ускладнення фінансового стану, просить суд про зменшити суму пені на 90%.

Враховуючи часткову оплату відповідачем суми основної заборгованості, не значний період прострочки, на підставі ст.83 ГПК України, суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача та зменшити розмір пені до 2428,66грн.

В стягненні іншої частини пені, нарахованої позивачем, слід відмовити.

Частина 2 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних за період з 11.01.2017 по 20.02.2017 в сумі 2602,14грн. та інфляційних за період з 01.01.2017 по 31.07.2017 в сумі 8706,31грн.

Нарахування 3% річних за період з 11.01.2017 по 20.02.2017 в сумі 2602,14грн. та інфляційних за період з 01.01.2017 по 31.07.2017 в сумі 8706,31грн. відповідає вимогам норм матеріального права та умовам Договору, а тому такі вимоги підлягають задоволенню та стягненню на користь позивача.

Частиною 6 ст. 84 ГПК України передбачено, що в резолютивній частині рішення вказується про розподіл господарських витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Згідно статті 49 ГПК України та Закону України „Про судовий збір від 08.07.2011 року № 3674-VI, господарський суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 12406,17грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 49, ст.82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігова (14007,вул. Дрозда, 19, м.Чернігів, відомості про рахунки відсутні, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз Збут (14021, вул. Любецька, 68, м.Чернігів, відомості про рахунки відсутні, ) 791483,11грн. основного боргу, 2428,66грн. пені, 2602,14грн. 3%річних, 8706,31грн. інфляційних, а всього 805220,22грн., а також 12406,17грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя М.П. Цимбал-Нарожна

Повний текст рішення підписано 20 березня 2017 року.

Суддя М.П. Цимбал-Нарожна