ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.03.2017 Справа № 904/1116/17

За позовом ОСОБА_1, м.Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД", 49068, м.Дніпро, вул.Маяковського,31,

про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати

Суддя Примак С.А.

Представники:

позивач: ОСОБА_1, НОМЕР_1 від 27.06.2000р.;

відповідач: Коваль Г.М., довіреність від 30.12.16р.

СУТЬ СПОРУ:

02.02.17р. позивач звернулася до господарського суду з позовною заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати.

06.02.17 р. ухвалою господарського суду порушено провадження у справі та прийняти позовну заяву до розгляду. Справу призначено до розгляду в засіданні на 02.03.2017 р.

02.03.17 р. ухвалою господарського суду відкладено розгляд справи на 14.03.17 р.

02.03.17 р. відповідач подав до господарського суду відзив на позовну заяву.

Відповідно до вимог ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні 14.03.17 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши присутніх у судовому засіданні, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.06.15р. ухвалою господарського суду Дніпропетровської області порушено провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД". Введено процедуру розпорядження майном боржника. Розпорядником майна призначено ОСОБА_3 (свідоцтво №1057 від 04.07.13р.).

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що остання працювала у відповідача з 02.08.1993 р. по 23.05.2016 р. Починаючи з 01.03.16 р. відповідач не здійснював виплату заробітної плати.

У відповідності до п. 1 ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону, суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Як вбачається з довідки №49-р/94 від 13.03.17 р. при розрахунку 23.05.16 р. позивачці в остаточний розрахунок належить 9 237,00 грн.

Враховуючи наведене, господарський суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 9 237,00 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені в розмірі 29 628,00 грн.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, нарахування виплат провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Обчислення середньої заробітної плати для нарахування компенсації за час затримки працівникові всіх належних йому сум, проводиться у відповідності до порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100, виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Середньоденний заробіток позивача становить 129,38 грн., що підтверджується довідкою № 49-р/94 від 13.03.17 р.

Станом на 01.02.17 р. кількість днів затримки розрахунку становить 176 робочих дня.

Таким чином, господарський суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 22 770,88 грн. (129,38*176=22 770, 88).

Стосовно стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 23 029,00 грн., господарський суд зазначає наступне.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За змістом ст. 440-1 ЦК та інших норм законодавства, що регулюють ці правовідносини, заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. (ст. 32 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи те, що позивачем не подано будь-яких доказів, що підтверджують понесення моральної шкоди, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 23 029,00 грн. відмовити.

У відповідності до ч. 3 ст. 49 ГПК України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи наведені норми законодавства, господарський суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход бюджету судовий збір у розмірі 1 587,20 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 49, 80, 86 ГПК України, ст. ст. 2, 10, 17 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 4 ЗУ "Про судовий збір", ст. ст. 47, 116, 117 КЗпП України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД" (49068, м.Дніпропетровськ, вул. Маяковського, 31, ) на користь ОСОБА_1 (49018, АДРЕСА_1; НОМЕР_2) заробітну плату у розмірі 9 237,00 (дев'ять тисяч двісті тридцять сім) грн.; середній заробіток за весь час затримки розрахунку в розмірі 22 770,88 (двадцять дві тисячі сімсот сімдесят) грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД" (49068, м.Дніпропетровськ, вул. Маяковського, 31, ) на користь державного бюджету судовий збір у розмірі 1 587,20 (одна тисяча п'ятьсот вісімдесят сім) грн.

Видати накази.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 15.03.2017 р.

Суддя С.А. Примак