номер провадження справи 32/154/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.03.2017 Справа № 908/3057/16

Розглянута заява ОСОБА_1 акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів про розстрочку виконання рішення суду від 29.01.2015р. №908/3057/16 на 12 місяців

За позовом Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод (86065, Донецька область, м. Авдіївка, пр. Індустріальний, 1)

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11)

про стягнення 1 213 057грн. 33 коп.

Суддя Колодій Н.А.

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №18-73 від 19.12.2016р.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 01.02.2017 р. позовні вимоги ПАТ Авдіївський коксохімічний завод про стягнення пені в сумі 757833,60 грн., 3% річних в сумі 56690,78 грн. та інфляційних втрат у сумі 398532,95 грн. задоволені частково. З ПАТ Запорізький завод феросплавів стягнуто на користь ПАТ Авдіївський коксохімічний завод пеню в сумі 352258,65 грн., 3% річних в сумі 53629,65 грн. та витрати на оплату судового збору в розмірі 11372,27грн.

У відповідності до вимог ст. 116 ГПК України 27.02.2017р. судом видано відповідний наказ на примусове виконання рішення суду.

До господарського суду Запорізької області 24.02.2017 року звернулось публічне акціонерне товариство Запорізький завод феросплавів із заявою про розстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 01.02.2017 р. у справі №908/3057/16 (надалі заявник та заява, відповідно) на 12 місяців рівними частинами.

Необхідність надання розстрочки заявник обґрунтовує економічною блокадою тимчасово неконтрольованої Україною території в частковій зоні АТО, внаслідок якої зупинено залізничне сполучення з містами Донецьк та Єнакієве, де розташовані ПрАТ Донецьксталь-металургійний завод та ПрАТ Єнакіївський коксохімпром, коксово-вугільна продукція яких за рахунок унікальності свого хімічного складу є основною та безальтернативною сировиною для виробництва феросплавної продукції ПАТ ЗФЗ. Також заявник зазначає, що у період з 30.01.2017р. по 15.02.2017р. за рішеннями господарського суду Запорізької області в справах №№ 908/3012/16, 908/3055/16, 908/3057/16, 908/3223/16 за позовами ПрАТ АКХЗ до ПАТ ЗФЗ з аналогічним предметом спору, які набрали законної сили, з відповідача на користь позивача стягнуто 1949922,04 грн. Тобто, в єдиний часовий період ПАТ ЗФЗ з урахуванням розміру грошових сум, стягнутих за всіма судовими рішеннями, має сплатити на користь позивача 2674503,20 грн., що може призвести до припинення господарської діяльності ПАТ ЗФЗ.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.02.2017р. прийнято заяву до розгляду та призначено її розгляд у судовому засіданні на 06.03.2017р.

В судовому засіданні 06.03.2017р. був присутній представник заявника.

Позивач відзив на заяву суду не надав, представник позивача в судове засідання за викликом не зявився. Про час та місце судового засідання позивача повідомлено належним чином, в порядку ст. 64 ГПК України.

Представник заявника підтримав заяву в повному обсязі з підстав викладених у заяві.

Розглянувши матеріали справи та заяви, заслухавши пояснення представника заявника, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України За наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Пунктами 7.1.2 та 7.2 постанови пленуму Верховного Суду України від 17.10.2012 р. № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України визначено, що розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В обґрунтування необхідності надання розстрочки виконання рішення відповідач посилається на економічну блокаду тимчасово неконтрольованої Україною території в частковій зоні АТО, внаслідок якої зупинено залізничне сполучення з містами Донецьк та Єнакієве, де розташовані ПрАТ Донецьксталь-металургійний завод та ПрАТ Єнакіївський коксохімпром, коксово-вугільна продукція яких за рахунок унікальності свого хімічного складу є основною та безальтернативною сировиною для виробництва феросплавної продукції ПАТ ЗФЗ.

На день звернення відповідача до господарського суду із цією заявою, наявні на його товарних складах залишки коксово-вугільної продукції виробництва зазначених металургійних підприємств є достатніми для виробництва феросплавної продукції ПАТ ЗФЗ не більше ніж на 10 днів; у коротко- та середньостроковій перспективі знайти інших постачальників аналогічної сировини є неможливим. Так само не є можливим швидко внести корективи у процес виробництва феросплавної продукції з використанням коксово-вугільної сировини іншого, відмінного хімічного складу. Крім того, у зв'язку з блокуванням залізничних вантажних перевезень енергетичного вугілля антрацитової групи 15.02.2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження №103-р «Про вжиття тимчасових надзвичайних заходів на ринку електричної енергії», відповідно до пунктів 1 та 2 якого Державному підприємству «Національна енергетична компанія «Укренерго» надано право застосування у разі виникнення нагальної потреби за погодженням з Міністерством енергетики та вугільної промисловості графіків погодинного вимкнення електроенергії та графіків її аварійного вимкнення, а Державному підприємству «Енергоринок» - нарахування платежів за електричну енергію її виробникам, що працюють за ціновими заявками, для яких встановлені графіки та обсяги виробництва електричної енергії, за граничною ціною системи.

ПАТ ЗФЗ є одним з найбільших електрометалургійних підприємств України, в собівартості товарної продукції якого відсоток вартості електричної енергії складає від 40 до 60 відсотків. Блокування залізничних вантажних перевезень необхідної для виробництва відповідачем його товарної продукції сировини, що триває наразі, та можливе віялове відключення електричної енергії та її подорожчення внаслідок економічної блокади фактично окупованої частини території України може призвести до припинення господарської діяльності ПАТ ЗФЗ, на якому працює понад 3,5 тисяч мешканців міста Запоріжжя.

Таким чином, зазначені вище загальновідомі обставини є тими конкретними обставинами, що ускладнюють або зроблять взагалі неможливим виконання ПАТ ЗФЗ рішення господарського суду Запорізької області від 01.02.2017 року в справі №908/3057/16 в порядку ст.124 Конституції України, ст.115 ГПК України.

Згідно з вимогами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підтвердження своїх доводів, заявник посилається на загальновідомі обставини, такі як, наказ керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 року №33/6/2 Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення, відповідно до якого Донецька та Луганська область визначені районами проведення АТО.

За приписами ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обовязковість рішень суду.

Згідно з мотивувальною частиною рішення Конституційного Суду України від 30.06.2009 р. № 16-рп/2009 виконання всіма субєктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно зі ст. 1 Конституції України Україна є правовою державою, обовязковість виконання судових рішень є обовязковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 р. у справі Шмалько проти України (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невідємна частина судового розгляду. У рішенні від 17.05.2005 р. у справі Чіжов проти України (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обовязком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії параграф 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України рішення суду, яке набрало законної сили, є обовязковим до виконання та має бути виконане.

У зв'язку з тим, що відстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки виконання судового рішення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Питання щодо надання розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочки виконання рішення суду є з'ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати як доводи позивача, так і заперечення відповідача.

Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Ноrnsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Іmmobiliare Saffi v. Italy), [GС], N 22774/93, п. 66. ЕСНR 1999-V).

Отже, при розгляді заяви відповідача про надання розстрочки виконання рішення господарського суду Запорізької області, судом враховуються, можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але суд також враховує такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Оцінивши надані суду докази в обґрунтування заяви про розстрочку виконання рішення строком на 12 місяців рівними частинами, судом встановлено, що відповідач обґрунтовує заявлені вимоги обставинами що існують на теперішній час, а саме проведення АТО на території Донецької та Луганської області, а також враховуючи інші обєктивні обставини, що перешкоджають виконанню рішення суду в повному обсязі на даний час, такі як значний розмір стягнутого у справі боргу, враховуючи інтереси обох сторін по справі, суд дійшов висновку про надання відповідачу розстрочки виконання рішення суду строком на чотири місяці.

Враховуючи викладене, заява про розстрочку виконання рішення суду на 12 місяців слід задовольнити частково.

Суд також розяснює, що розгляд даної заяви не позбавляє відповідача права за наявності відповідних виняткових обставин та належних доказів на звернення до суду в порядку ст. 121 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 22, 75, 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів про розстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 01.02.2017р. у справі №908/3057/16 задовольнити частково.

Виконання рішення господарського суду Запорізької області від 01.02.2017 року у справі № 908/3057/16 про стягнення з ОСОБА_1 акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11, ) на користь Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод (86065, Донецька область, м.Авдіївка, пр. Індустріальний, 1, ) 352258 (триста пятдесят дві тисячі двісті пятдесят вісім) грн. 65 коп. пені, 53629 (пятдесят три тисячі шістсот двадцять девять) грн. 65 коп. 3% річних та 11372 (одинадцять тисяч триста сімдесят дві) грн. 27 коп. судового збору загалом 417260 (чотириста сімнадцять тисяч двісті шістдесят) грн. 57 коп. розстрочити на чотири місяці (березень, квітень, травень, червень 2017 року) рівними платежами по 104 315 (сто чотири тисячі триста п'ятнадцять) грн. 14коп. щомісячно.

Ухвала суду від 06.03.2017 р. у справі № 908/3057/16 є виконавчим документом; набрала законної сили 06.03.2017 р. та може бути предявлена до виконання протягом 3 років до 06.03.2020 р.

Суддя Н.А. Колодій