ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2017 р. Справа № 911/292/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Порше Лізинг Україна

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 276184,25 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_2 (дов. б/н від 28.04.2016 року);

від відповідача: не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Порше Лізинг Україна звернулося з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 276184,25 грн. з яких: 110314,32 грн. заборгованості за лізинговими платежами, 6025,04 грн. 3 % річних за час прострочення оплати лізингових платежів, 44804,44 грн. інфляційних за час прострочення оплати лізингових платежів; 99439,84 грн. заборгованості за користування обєктом лізингу, 1532,81 грн. 3% річних за час прострочення оплати за користування обєктом лізингу, 4791,84 грн. інфляційних за час прострочення оплати за користування обєктом лізингу, 3275,96 грн. пені за час прострочення оплати за користування обєктом лізингу, 6000,00 грн. витрат на оплату юридичних послуг, у звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за Договором про фінансовий лізинг № 00006832 від 01.03.2013 року.

Позов прийнято Господарським судом Київської області у відповідності до ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 31.01.2017 року порушено провадження у справі № 911/292/17 та призначено справу до розгляду на 27.02.2017 року.

У судовому засіданні 27.02.2017 року представник позивача підтримав позов повністю.

Згідно п.п. 1, 5 Інформаційного листа Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування у судовій практиці Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України № 01-06/745/2014 від 05.06.2014 року неможливість надсилання будь-яких поштових відправлень на адресу учасників судового процесу, які знаходяться на тимчасово окупованих територіях України, повинна бути підтверджена відповідною довідкою (листом) підприємства звязку. Форму відповідного документа законодавчо не визначено. Отже, ним може бути будь-який документ, виданий (надісланий) будь-якому адресатові підприємством звязку за підписом керівника (заступника керівника, іншої уповноваженої особи) такого підприємства, що свідчив би про неможливість пересилання поштової кореспонденції до Автономної Республіки Крим і міста Севастополя. Учасник судового процесу, який знаходиться на тимчасово окупованій території України, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за умов, зазначених у підпунктах 1 - 4 пункту 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції".

Відповідно до підпункту 1 п. 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції" за неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис. Якщо господарським судом вжито відповідних заходів щодо повідомлення учасника судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування прийнятого судового рішення з посиланням на пункт 2 частини третьої статті 104 або пункт 2 частини другої статті 111-10 ГПК.

Відтак, суд здійснив всі заходи для належного повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи № 911/292/17. Крім того, всі процесуальні документи суду у справі № 911/292/17 занесені до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Однак, відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, в судове засідання 27.02.2017 року не зявився, вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 31.01.2017 року не виконав, відзив на позов не надав.

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання відповідача, суд не повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.03.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Порше Лізинг Україна (далі позивач, Лізингодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі відповідач, Лізингоодержувач) укладено Договір про фінансовий лізинг № 00006832 (далі Договір), згідно якого Лізингодавець зобовязався передати Лізингоодержувачу Обєкт лізингу транспортний засіб VW Polo Sedan 1.6 I benzin 2013 року виробництва, двигун № НОМЕР_1, шасі № XW8ZZZ61ZDG045426, а лізингоодержувач прийняти обєкт лізингу і сплатити суму коштів за Договором шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно з Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів (далі План відшкодування).

У відповідності з п. 3.1 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу (далі - Загальні умови), Лізингодавець прийняв на себе зобовязання придбати у власність Обєкт лізингу, який був обраний відповідно до специфікації Лізингоодержувачем та в повній мірі відповідає вимогам Лізингоодержувача. Лізингоодержувач на власний розсуд здійснив вибір Дилера-продавця, у якого ТОВ Порше Лізинг Україна придбало Обєкт лізингу.

Згідно з п. 5.4 Загальних умов Лізингоодержувач забезпечує оформлення доставки Обєкта лізингу шляхом підписання Лізингоодержувачем та Порше Лізинг Україна Акту прийому-передачі (надалі Акт прийому-передачі).

У відповідності до розділу Умови лізингу Договору вартість обєкту лізингу - еквівалент в Доларах США 18478,13 $, авансовий платіж - еквівалент 5543,44 $, обсяг фінансування - еквівалент 12934,69 $; кількість лізингових платежів 60, строк лізингу (місяців) 60, лізинговий платіж - еквівалент 408,38 $, адміністративний платіж - еквівалент 277,18 $.

В розділі Договору Умови лізингу зазначається, що усі платежі, що підлягають сплаті, повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку: 1) за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалентів в доларах США, визначених вище, відповідно до пунктів 6.3, та 2) відповідно до пункту 6.4.2 (якщо застосовується) Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу. Зобовязання (вказані вище еквіваленти в доларах США) Лізингоодержувача на момент доставки Обєкта лізингу будуть виражені у гривнях у Акті прийому-передачі, який є невідємною частиною цього Договору про фінансовий лізинг. Наступні розрахунки у гривнях будуть здійснюватись Лізингодавцем та вказуватись у рахунках, що підлягають сплаті Лізингоодержувачем.

В п. 6.3 Загальних умов визначено, що сторони погоджуються, що лізингові платежі та інші платежі, що підлягають виплаті за цим контрактом на користь позивача, відображають справедливу вартість Обєкта лізингу та забезпечують отримання позивачем суми, очікуваної станом на дату виконання контракту на основі діючого курсу обміну євро/долара США, встановленого Національним банком України або українським комерційним банком (ПАТ КІБ Креді Агріколь або іншим банком), або на основі обмінних курсів, за якими на встановлену дату укладалися угоди з клієнтами банку (ПАТ КІБ Креді Агріколь або іншого банку) з купівлі та продажу євро/доларів США до української гривні (надалі обмінний курс), як буде обрано за рішенням позивача, станом на дату, коли кожен платіж підлягає виплаті. З цією метою лізингові платежі, інші платежі, а також будь-які інші платіжні зобовязання, передбачені цим контрактом, розраховуються в євро/доларах США (як обумовлено сторонами в контракті) на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях за обмінним курсом вказаного вище банку, чинним на дату виставлення рахунку.

Відповідно до п. 6.5 Загальних умов лізингові платежі перераховуються Лізингоодержувачем на рахунок, зазначений Порше Лізинг Україна у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування) не пізніше дати, вказаної у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плані відшкодування). Лізингові платежі у будь-якому разі не підлягають поверненню Лізингоодержувачу, за винятком випадків визначених контрактом.

Згідно з п. 8.3.2 Загальних умов, якщо Лізингоодержувач повністю або частково здійснить оплату (одного) лізингового платежу, при цьому якщо прострочення лізингового платежу триває більш, ніж 30 днів (у відповідності до Закону України Про фінансовий лізинг) Порше Лізинг Україна має право розірвати контракт/відмовитися від контракту і витребувати обєкт лізингу віл Лізингоодержувача, в тому числі у примусовому порядку згідно з виконавчим написом нотаріуса.

Відповідно до п. 12.1 - 12.3 контракту строк лізингу за цим контрактом визначається у договорі про фінансовий лізинг та графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плані відшкодування). Строк лізингу починається з дати підписання Акта приймання-передачі Лізингоодержувачем Обєкта лізингу (п. 5.4 Контракту). Контракт набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

В абзаці другому п. 13.1. Загальних умов сторони погодили, що якщо Лізингоодержувач відмовляється від повернення або затримує повернення Обєкта лізингу, ТОВ Порше Лізинг Україна має право вилучити (повернути) Обєкт лізингу без попередньої згоди Лізингоодержувача у визначеному законодавством України порядку, у тому числі в примусовому порядку відповідно до виконавчого напису нотаріуса (п. 13.6 Загальних умов).

На виконання умов Договору позивач передав, а відповідач прийняв у користування предмет лізингу - автомобіль VW Polo Sedan, двигун XW8ZZZ61ZDG045426, реєстраційний знак НОМЕР_2, що підтверджується Актом прийому-передачі від 18.03.2013 року, який підписаний та скріплений печатками уповноважених представників сторін договору.

Однак, відповідач свій обовязок зі сплати лізингових платежів в порушення погодженого сторонами графіку не виконав, рахунки-фактури на оплату чергових (щомісячних) лізингових платежів за період з травня 2014 року по жовтень 2015 року, не оплатив, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість по сплаті лізингових платежів за Договором в сумі 110314,32 грн.

У звязку з простроченням та несплатою відповідачем вищенаведених лізингових платежів, позивач, керуючись п. 8.3.2. Загальних умов та ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» ініціював дострокове розірвання Контракту та вимагав повернення обєкту лізингу.

На підставі п. 13.1 Загальних умов 25.04.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 722 стосовно повернення Лізингоодержувачем відповідачем на користь Лізингодавця ТОВ Порше Лізинг Україна Обєкта фінансового лізингу транспортний засіб автомобіль марки VW Polo Sedan, шасі XW8ZZZ61ZDG045426, рік випуску 2013, колір білий, реєстраційник знак НОМЕР_2, вартістю 180731,44 грн.

Враховуючи неодноразові прострочення відповідачем оплати лізингових платежів та у звязку з тим, що такі прострочення тривають більше 30 днів, позивачем з метою захисту своїх прав шляхом припинення зобовязання та реалізації положень ч. 2 ст. 7 Закону України Про фінансовий лізинг, 14.03.2016 року на адресу відповідача через кур`єрську службу ТОВ Експрес Мото Україна було здійснено спробу доставки вимоги про сплату заборгованості за Договором протягом трьох днів з моменту отримання вимоги, повернення Обєкту лізингу впродовж десяти робочих днів з дня доставки цього повідомлення на адресу місця знаходження відповідача та повідомлення про відмову від Договору про фінансовий лізинг № 00006832 від 01.03.2013 року.

Однак, вимога позивача щодо повернення Обєкту лізингу не була виконана відповідачем, Обєкт лізингу відповідач фактично не повернув.

Згідно з абз. 2 п. 6.18 Контракту сторони погодили, що у випадку розірвання Контракту/відмови від Контракту за ініціативою Порше Лізинг Україна відповідно до п. 12 Контракту, лізинговий платіж буде вважатися платою за користування Об`єктом лізингу.

У звязку із невиконанням відповідачем умов Контракту та неповерненням Обєкту лізингу, керуючись п. 6.18 Контракту, позивачем нараховано плату за фактичне користування Об`єктом лізингу згідно рахунків за лізинговими платежами в період з листопада 2015 року по грудень 2016 року на загальну суму 99439,84 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача по сплаті лізингових платежів за період з травня 2014 року по жовтень 2015 року складає 110314,32 грн. та на підтаві п. 6.18 Контракту заборгованість по сплаті за фактичне користування Об`єктом лізингу за період з листопада 2015 року по грудень 2016 року складає 99439,84 грн., тобто всього 209754,16 грн.

У звязку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача 110314,32 грн. заборгованості за лізинговими платежами, на які нараховано 6025,04 грн. 3% річних за час прострочення оплати лізингових платежів, 44804,44 грн. інфляційних за час прострочення оплати лізингових платежів; 99439,84 грн. заборгованості за користування обєктом лізингу, 1532,81 грн. 3% річних за час прострочення оплати за користування обєктом лізингу, 4791,84 грн. інфляційних за час прострочення оплати за користування обєктом лізингу, 3275,96 грн. пені за час прострочення оплати за користування обєктом лізингу, 6000,00 грн. витрат на оплату юридичних послуг.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України, зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами Договір за правовою природою є договором лізингу, за яким, згідно ст. 806 ЦК України, одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Частиною другою статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України Про фінансовий лізинг сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів (ч. 2 ст. 7 Закону України Про фінансовий лізинг).

Таким чином, судом за наслідками розгляду спору встановлено заборгованість відповідача перед позивачем за лізинговими платежами в сумі 110314,32 грн. за період з травня 2014 року пожовтень 2015 року та 99439,84 грн. заборгованості за користування обєктом лізингу за період з листопада 2015 року по грудень 2016 року, що відповідачем не заперечено та не спростовано.

Крім того, у звязку з неналежним виконанням зобовязань за Договором позивач також заявив в позові вимогу про стягнення 3275,96 грн. пені за час прострочення оплати за користування обєктом лізингу за період з 17.12.2015 року по 16.06.2016 року на підставі п. 8.2.1 Загальних умов.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У випадку прострочення сплати платежу до Лізингоодержувача застосовується пеня у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу (п. 8.2.1 Загальних умов).

Перевіривши розрахунок пені наданий позивачем суд встановив, що пеня нарахована за фактичні періоди прострочення платежів в розмірі 10% річних від суми заборгованості за кожен день затримки, що в перерахунку на місяці не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, а відтак, оскільки суд не може виходити за межі позовних вимог, пеня підлягає задоволенню в заявленому розмірі.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязання з оплати лізингових платежів за Договором, позивачем за період з 16.05.2014 року по 07.12.2016 року нараховано 6025,04 грн. 3 % річних, 44804,44 грн. інфляційних на прострочену заборгованість (110314,32 грн.) по сплаті лізингових платежів та у звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязання з повернення Обєкту лізингу за Договором позивачем за період з 16.11.2015 року по 07.12.2016 року нараховано 1532,81 грн. 3% річних, 4791,84 грн. інфляційних на заборгованість (99439,84 грн.) за користування обєктом лізингу.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом було виявлено арифметичні помилки в нарахуванні 3% річних за час прострочення оплати лізингових платежів та 3% за час прострочення оплати за користування обєктом лізингу. Судом було здійснено правильний розрахунок 3% річних, згідно з яким з відповідача підлягає стягненню 6015,99 грн. 3% річних за час прострочення оплати лізингових платежів та 1528,68 грн. 3% за час прострочення оплати за користування обєктом лізингу на загальну суму 7544,67 грн.

Перевіривши розрахунок інфляційних, суд дійшов висновку, що він є арифметично вірним, а відтак вимога про стягнення з відповідача 44804,44 грн. інфляційних за час прострочення оплати лізингових платежів та 4791,84 грн. інфляційних за час прострочення оплати за користування обєктом лізингу підлягає задоволенню в загальній сумі 49596,28 грн.

При цьому, суд враховує, що умовами Контракту розмір лізингових платежів визначено в дол.США, однак передбачено сплату таких платежів в гривні за курсом дол.США до гривні станом на момент здійснення платежу. Таким чином, на момент настання строку здійснення кожного чергового платежу, сума лізингового платежу визначалась і фіксувалась в гривні і в разі прострочення сплати, прострочений платіж складав фіксований гривневий еквівалент.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 6000,00 грн. витрат на оплату юридичних послуг, як збитків, які останній поніс внаслідок залучення юристів для надання юридичної допомоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за Договором про фінансовий лізинг № 00006832 від 01.03.2013 року.

Положеннями п.8.2.3 Загальних умов передбачено компенсацію будь-яких витрат, понесених позивачем та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, не виплачених Лізингоодержувачем у відповідності до Контракту.

Умовами п. 8.6 Загальних умов визначено, що будь-які збитки, заподіяні невиконанням або неналежним виконанням Стороною своїх обовязків за Контрактом, підлягають відшкодуванню у повному обсязі понад передбачені контрактом штрафні санкції.

Нормами ч. ч. 1, 3 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У відповідності до ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» погоджені Сторонами Лізингові платежі включають:

1) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу тобто компенсація понесених витрат на придбання Обєкту лізингу;

2) проценти та комісії тобто сума винагороди Лізингодавця за отримане у лізинг майно матеріальна вигода від договору про фінансовий лізинг.

Диспозицією ст. 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Враховуючи факт невиконання відповідачем умов Договору про фінансовий лізинг, для отримання правової допомоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» уклало Договір про надання юридичних послуг від 26.05.2015 року з ТОВ «КПД Консалтинг». Відповідно до умов п. 2.1. Договору про надання юридичних послуг, за надання послуг Замовник сплачує Виконавцеві винагороду, сума якої визначається у відповідній додатковій угоді (заявці), яка підписується Сторонами. Згідно із Заявкою на надання послуг № 65 від 05.12.2016 року до Договору про надання юридичних послуг від 26.05.2015 року вартість юридичних послуг складає 6000,00 грн.

Позивачем (в даному випадку замовником юридичних послуг) сплачено за надані юридичні послуги 6000,00 грн., що підтверджується рахунком на оплату № 150526_65_1 від 05.12.2016 року на суму 6000,00 грн., актом № 1 від 07.12.2016 року про надані послуги до заявки № 65 від 05.12.2016 року та платіжним дорученням № 50034015 від 13.12.2016 року на суму 6000,00 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми законодавства та умови договору, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача 6000,00 грн. витрат на юридичні послуги.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 276171,07 грн. з яких: 110314,32 грн. заборгованості за лізинговими платежами, 6015,99 грн. 3% річних за час прострочення оплати лізингових платежів, 44804,44 грн. інфляційних за час прострочення оплати лізингових платежів; 99439,84 грн. заборгованості за користування обєктом лізингу, 1528,68 грн. 3 % річних за час прострочення оплати за користування обєктом лізингу, 4791,84 грн. інфляційних за час прострочення оплати за користування обєктом лізингу, 3275,96 грн. пені за час прострочення оплати за користування обєктом лізингу, 6000,00 грн. збитків у вигляді витрат на оплату юридичних послуг. В решті позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідач має відшкодувати позивачу витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовних вимогам.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (95022, Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, улиця Озерова, буд. 16, код НОМЕР_3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Порше Лізинг Україна (02152, м. Київ, Дніпровський район, проспект Павла Тичини, буд. 1В, код 35571472) 110314 (сто десять тисяч триста чотирнадцять) грн. 32 коп. заборгованості за лізинговими платежами, 99439 (девяносто девять тисяч чотириста тридцять девять) грн. 84 коп. заборгованості за користування обєктом лізингу, 3275 (три тисячі двісті сімдесят пять) грн. 96 коп. пені за час прострочення оплати за користування обєктом лізингу, 7544 (сім тисяч пятсот сорок чотири) грн. 67 коп. 3 % річних за час прострочення оплати, 49596 (сорок девять тисяч пятсот девяносто шість) грн. 28 коп. інфляційних за час прострочення оплати, 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп. збитків та 4142 (чотири тисячі сто сорок два) грн. 57 коп. судового збору.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3. В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 06.03.2017 року.

Суддя Т.П. Карпечкін