ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 року Справа № 923/1400/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Гридасова Ю.В. при секретарі Головльовій Є.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державної екологічної інспекції у Херсонській області, м. Херсон,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СП "Херсон ОСОБА_1", с. Антонівка, м. Херсон,

про стягнення 9716 грн. 57 коп.,

за участю представників:

позивача - не прибув;

відповідача - ОСОБА_2, представник, дов. від 01.07.16 р.

Позивач звернувся до господарського суду Херсонської області з позовною заявою у якій просить стягнути з відповідача збитки, заподіяні державі внаслідок забруднення земель у сумі 9716,57 коп. та перерахувати цю суму до фонду охорони навколишнього природного середовища Антонівської селищної ради. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення п. «б» ст. 20, ч. 1, п. З ч. 2, ч. 4 ст. 68, ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», п. «в» ч. 1, ст. 211 Земельного кодексу України, ст. 56 Закону України «Про охорону земель», ст. 1166 ЦК України.

Позивач, повідомлений про час, дату і місце проведення засідання господарського суду належним чином, відповідно до ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, не скористався своїм правом на участь у вирішенні спору, про причини неявки господарський суд не повідомив.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, відповідно до відзиву на позовну заяву, посилаючись на наступні обставини. В ході перевірки Держекоінспекції не було з'ясовано (пояснень не відбиралося) чи являються зазначені у акті речовини відходами. Так, зазначений в акті послід курячий фактично є органічним добривом, оскільки за застосованою на підприємстві технологією не накопичується у чистому вигляді, а вступає в процес взаємодії з іншими речовинами, внаслідок чого утворює корисне органічне добриво, яке систематично використовується у сільськогосподарській діяльності товариства з метою покращення врожайності вирощуваних культур. Вказане добриво є невідємною складовою і систематично використовується відповідачем у замкнутому колі виробництва, тож відходом не являється. Як стверджує відповідач, курячий послід вноситься як добриво у землю, яку орендує підприємство, а не є відходами, тим самим виконуються вимоги ст. 96 Земельного кодексу України, згідно якого землекористувачі зобов'язані підвищувати родючість грунтів та зберігати інші корисні властивості землі. Таким чином, на думку відповідача, позивач не вірно відніс органічне добриво (курячий послід) до відходів. В силу недоведеності того факту, що використання відповідачем пташиного (курячого) посліду призвело до негативних наслідків, а саме до забруднення навколишнього природного середовища, прямого чи опосередкованого шкідливого впливу на здоров'я людини та економічних збитків, на думку відповідача, відсутні підстави для застосування відповідальності до відповідача на підставі зищенаведених вимог. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Крім того, як зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву, відповідно до ч. 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою Одеського адміністративного апеляційного суду від 20 вересня 2016 року по справі № 821/370/16 встановлено, що «контролюючим органом не надано належних доказів, що вказане забруднення земельної ділянки відбулось саме внаслідок господарської діяльності підприємства з виробництва добрив, а не внаслідок будь-яких інших факторів, зокрема, діяльності попереднього користувача». Необхідною умовою для належного встановлення факту забруднення земель господарською діяльністю підприємства є порівняння виявлених хімічних показників даної земельної ділянки під час проведеної перевірки контролюючим органом з іншими показниками, виявленими за певний період часу до її проведення, що згідно зібраних матеріалів справи останнім не вчинено. При цьому, як зазначається контролюючим органом, земельну ділянку на якій підприємством здійснюється господарська діяльність з виробництва добрив орендовано у ФГ «Антонівське» 2013 року. На думку відповідача, в даному випадку, контролюючим органом не надано належних доказів, що вказане забруднення земельної ділянки відбулось саме внаслідок господарської діяльності ТОВ СП «Херсон ОСОБА_1», а не внаслідок будь-яких інших факторів, зокрема, діяльності попереднього користувача. Того, що ТОВ СП «Херсон ОСОБА_1» є суб'єктом господарської діяльності у сфері поводження з відходами, позивачем доведено не було. Відповідач вважає, що Позивачем не доведено обставин щодо забруднення чи засмічення спірної земельної ділянки ТОВ «Херсон ОСОБА_1».

Ухвалою по справі від 24.02.17 продовжено строк вирішення даного спору на 15 днів.

У судовому засіданні 14.03.17 оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в :

14-15.12.2015 та 09.03.2016 року державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Херсонської області (надалі за текстом рішення Держекоінспекція, Позивач) відповідно до пункту «а» статті 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», та Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» була проведена позапланова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Херсон ОСОБА_1».

При проведенні перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Херсон ОСОБА_1» (надалі за текстом рішення Відповідач) Держекоінспекцією встановлено, що відповідно до відомостей з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 24.11.2915 № 14-07/1237 основним видом діяльності відповідача за КВЕД є: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; вирощування прядивних кульїур; вирощування інших однорічних і дворічних культур; вирощування зерняткових і кісточкових фруктів; вирощування пряних, ароматичних і лікарських культур; розведення великої рогатої худоби молочних порід; розведення свиней; допоміжна діяльність у рослинництві; виробництво фруктових і овочевих соків; виробництво продуктів борошномельно-крупяної промисловості; виробництво добрив і азртних сполук.

Држекоінспекцією за результатами перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечним хімічними речовинами виявлено забруднення та засмічення земель шляхом розміщення обробленого курячого посліду на земельніих ділянках площею: ділянка 1 - 95,48м2 та ділянка 2 - 78,12м2 (загальна площа 173,6 м2) на території земель Антонівської селищної ради Дніпровського району м. Херсона (кадастровий номер :03:001:0051).

При здійсненні інструментально-лабораторного контролю Інспекції від 14.12.2015 № 16-15, та відповідно, до протоколу вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів від 20.01.2016 № 16-15 встановлено, що в результаті забруднення земель товариством з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Херсон ОСОБА_1» в зразках ґрунту відібраного на забрудненій земельній ділянці, вміст амонію (обмінного) в перерахунку на азот амонійний, заліза (рухомі форми), сульфатів (у перерахунку на сульфати), фосфору (рухомі форми) та хлоридів (водна витяжка), перевищує гранично - допустиму та фонову концентрацію.

За наслідками вищевказаної позапланової перевірки позивачем складені акти перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами № 03-10/110 від 14-15.12.2015 та № 02-11/91 від 09.03.2016, Акт відбору проб ґрунтів від 14.12.2015 № 16-15, протокол вимірювань показників складу властивостей ґрунтів від 20.01.2016 № 16-15.

За порушення статті 82 КУпАП на директора ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Херсон ОСОБА_1» ОСОБА_3 складено протоколи про адміністративне правопорушення № 6000 від 15.12.15р. та № 6519 від 09.03.2016. Постановою від 18 грудня 2015 року №03-11/241 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 82 КУпАП та накладено штраф у розмірі вісімсот шістдесят сім гривень (867 грн). Відповідно до виписки по руху коштів з 25.12.2015 по 25.12.2015 штраф сплачено.

Відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про охорону земель»: «Власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов'язані: забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур'янами, чагарниками і дрібноліссям».

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про охорону земель»: «Господарська та інша діяльність, яка зумовлює забруднення земель і грунтів понад установлені гранично допустимі концентрації небезпечних речовин, забороняється».

Відповідно до п. «в» ч. 1, ст. 211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення, як псування сільськогосподарських угідь та інших земель, іх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про охорону земель»: «Юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом.

Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.»

Відповідно до ч. 1, п. з ч. 2, ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»: Порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України »

Відповідно до статті 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»: «шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища...

Розмір збитків обчислюється на підставі затверджених у встановленому законом порядку такс та методик.»

За розрахунком позивача, відповідно до Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства (надалі за текстом рішення - Методика), затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 27.10.1997 № 171, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.05.1998 за № 285/2725 (в редакції наказу Мінприроди від 04.04.2007 № 149, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.04.2007 №422/13689), заподіяні державі збитки товариством з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарським підприємством «Херсон ОСОБА_1» внаслідок забруднення земель становить 2183,67 грн. внаслідок засмічення земель становить 7532,90 грн. Загальна сума нарахованих збитків становить 9716,57 грн.

13.05.2016 р. відповідачу направлено претензію № 09-13/18 з вимогою добровільно відшкодувати збитки заподіяні державі внаслідок порушення земельного законодавства. Відповіді або заперечення на претензію від відповідача на адресу Державної екологічної інспеції у Херсонській області не надходило.

За змістом статей 22, 1166 ЦК України відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить завдання шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний звязок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Для застосування такого заходу відповідальності як відшкодування шкоди слід встановити як наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), так і ступінь вини цієї особи у розумінні ст. 1193 ЦК України (постанови Верховного Суду України від 18 травня 2016 р. у справах № 3-194гс16, № 3-271гс16).

Збитки є грошовим виразом завданої шкоди.

Відповідно до п.п. 3.1-3.3, 3.4, 3.6 "Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства", затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України 27.10.1997 р. № 171 (у редакції наказу Мінприроди 04.04.2007 № 149) землі вважаються забрудненими, якщо в їх складі виявлені негативні кількісні або якісні зміни, що сталися в результаті господарської діяльності чи впливу інших чинників. При цьому зміни можуть бути зумовлені не тільки появою в зоні аерації нових шкодочинних речовин, яких раніше не було, а і збільшенням вмісту речовин, що перевищує їх гранично допустиму концентрацію, які характерні для складу незабрудненого ґрунту або у порівнянні з даними агрохімічного паспорта (для земель сільськогосподарського призначення).

Землі вважаються засміченими, якщо на відкритому ґрунті наявні сторонні предмети і матеріали, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища. Факти забруднення (засмічення) земель встановлюються уповноваженими особами, які здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства шляхом оформлення актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення та засмічення земель. Визначення обсягу забруднення земельних ресурсів у кожному випадку є самостійним завданням через різноманітність геоморфологічних, геологічних та гідрологічних умов. За наявності інформації про кількість (об'єм, маса) забруднюючої речовини, яка проникла у певний шар зємлі, визначаються площа, глибина проникнення. Якщо за зовнішніми ознаками забруднення земельної ділянки неможливо встановити площу забруднення чи глибину проникнення, ці параметри визначають за підпунктом 3.6 цієї Методики. У випадках складних ситуацій, коли обсяг забруднення не може бути визначеним за підпунктом 3.4 цієї Методики, спеціалізовані організації виконують еколого-геологічні роботи.

Акт перевірки - це документ, який фіксує факт проведення планових, позапланових перевірок суб'єктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання (пункт 1.4 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008р. № 464).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відходи» відходами вважаються будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворюються у процесі виробництва чи споживання і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.

Утилізацією відходів є використання відходів як вторинних матеріальних чи енергетичних ресурсів. Відходи тваринного походження визначені вказаною нормою як - загиблі тварини, відходи, що утворилися внаслідок виготовлення продукції із тваринної сировини, непридатної для споживання людиною і твариною, а також підлягають обов'язковій утилізації, крім продуктів метаболізму, що використовується для виробництва біогазу або органічних добрив.

Щодо протиправної поведінки: як зазначено позивачем у позовній заяві, до основних видів діяльності відповідача за КВЕД віднесено, зокрема, виробництво добрив і азртних сполук. Позивачем не доведено, відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, протиправної поведінки відповідача під час здійснення зазначеного виду господарської діяльності, яка б могла привести до заподіяння шкоди (збитків) навколишньому природному середовищу, не зазначено норму права, яка порушена відповідачем під час здійснення господарської діяльності та внаслідок порушення якої відбулось забруднення та засмічення земель шляхом розміщення обробленого курячого посліду на земельніих ділянках. Натомість відповідачем доведено доданими до відзиву на позовну заяву письмовими доказами (результатами аналізів органічного добрива, протоколами дослідження Державної установи «Інституту охорони ґрунтів України»), що оброблений відповідачем курячий послід є органічним добривом, оскільки за застосованою на підприємстві технологією не накопичується у чистому вигляді, а вступає в процес взаємодії з іншими речовинами, внаслідок чого утворює корисне органічне добриво, яке систематично використовується у сільськогосподарській діяльності товариства з метою покращення врожайності вирощуваних культур.

Щодо причинного звязку між шкодою та протиправною поведінкою: судом приймається до уваги посилання відповідача на те, що необхідною умовою для належного встановлення факту забруднення земель внаслідок господарської діяльності підприємства - відповідача є порівняння виявлених хімічних показників зазначеної у позові земельної ділянки під час проведеної перевірки контролюючим органом з іншими показниками, виявленими за певний період часу до її проведення, а також інших земельних ділянок, що знаходяться поруч, що відповідно до матеріалів справи позивачем не здійснено. При цьому, як встановлено в ході судового розгляду справи, земельну ділянку на якій відповідачем здійснюється господарська діяльність з виробництва добрив орендовано у ФГ «Антонівське» з 2013 року. Отже, в даному випадку, позивачем не надано належних та допустимих доказів, що вказане забруднення земельної ділянки відбулось саме внаслідок господарської діяльності ТОВ СП «Херсон ОСОБА_1», а не внаслідок будь-яких інших факторів, зокрема, діяльності попереднього користувача.

Суд звертає увагу на те що, як стверджує позивач у позовній заяві, в зразках ґрунту відібраного на забрудненій земельній ділянці перевищує гранично - допустиму та фонову концентрацію вміст наступних хімічних речовин: амонію (обмінного) в перерахунку на азот амонійний; заліза (рухомі форми); сульфатів (у перерахунку на сульфати); фосфору (рухомі форми) та хлоридів (водна витяжка).

У той час, як відповідно до інформації про результати аналізів органічного добрива, виробленого відповідачем, у складі останнього не виялено зазначених хімічних речовин (крім заліза, вміст якого у добриві відповідає ДСТУ).

Щодо вини (ступеня вини) відповідача, судом береться до уваги той факт, що до основних видів діяльності відповідача за КВЕД віднесено, зокрема, виробництво добрив і азртних сполук (внаслідок обробки курячого посліду), розміщення яких на землі, у відповідних пропорціях, призводить до покращення її стану, що свідчить про доведеність невинуватості відповідача у забрудненні зазначеної у позові земельної ділянки вказаними позивачем хімічними речовинами.

З огляду на вказані обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, а заперечення відповідача проти позову приймаються судом до уваги.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі зазначених вище норм матеріального права, керуючись ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

в и р і ш и в :

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

(Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом).

Повне рішення складено 20 березня 2017 р.

Суддя Ю.В. Гридасов