ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2017 р.Справа № 922/4434/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши матеріали справи

за позовом Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, 61003, м. Харків, майдан Конституції, 16, ;

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, 61096, АДРЕСА_1;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Управління освіти адміністрації Московського району Харківської міської ради, 61146, м. Харків, вул. Валентинівська, 27-Г, ідентифікаційний код 02146334;

про розірвання договору оренди, примусове виселення та стягнення заборгованості з орендної плати,

за участю представників сторін:

позивача - Пальчонкова Д.О. (довіреність №770 від 16.01.2017)

відповідача - ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_1, виданий Комінтернівським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 05.03.1997);

третьої особи - Михайлова О.В. (довіреність №48/01-35/17 від 06.01.2017).

За відсутності клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

Суть спору:

Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору оренди нежитлових приміщень від 21.12.2004 №2029 та додаткової угоди до договору від 01.01.2012; стягнення заборгованості по орендній платі за договором оренди нежитлових приміщень від 21.12.2004 №2029 та додаткової угоди до договору від 01.01.2012 в сумі 13229,98 грн.; заборгованості по пені в сумі 66,70 грн. на р/р 2208; виселення фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з нежитлових приміщень загальною площею 163,00 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, та передання Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором оренди нежитлового приміщення (будівлі) від 21.12.2004 №2029 та додаткових угод до договору від 27.02.2006, від 03.10.2007, від 12.10.2009, від 30.12.2010, від 01.01.2012 щодо несвоєчасної сплати орендної плати. Зазначив, що відповідно до договору оренди нежитлового приміщення від 21.12.2004 №2029 та додаткових угод до договору від 27.02.2006, 03.10.2007, 12.10.2009, 30.12.2010, 01.01.2012 нежитлові приміщення загальною площею 163 кв. м. що розташовані за адресою: АДРЕСА_2. передано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2. Орендодавець свої обов'язки за договором оренди виконував у повному обсязі, проте орендарем зобов'язання за договором порушено. Так, відповідно до п.3.5 додаткової угоди від 01.01.2012 орендар зобов'язаний щомісяця протягом 15 календарних днів наступного місяця сплачувати орендну плату за орендовані приміщення. Пунктом 3.7 додаткової угоди від 01.01.2012 передбачено, що орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі стягується на користь балансоутримувача та на користь міського бюджету відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення (включаючи день проплати). Пунктами 7.1, 7.2 додаткової угоди від 01.02.2012 передбачено, що орендодавець має право відмовитись від договору і вимагати повернення майна, що передане в оренду якщо орендар не вносить орендну плату протягом трьох місяців підряд. Орендодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків, якщо орендар не виконує, зокрема п.3.5 договору. Крім того, орендодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків у разі внесення орендарем 3-х орендних платежів не в повному обсязі. Так, ФОП ОСОБА_2 не здійснювала сплату коштів за оренду нерухомого майна всупереч положенням Закону України «Про оренду державного та комунального майна», а також укладеного договору та додаткових угод до нього. Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради неодноразово зверталося до відповідача із листами про намір звернутися до господарського суду Харківської області для розірвання договору, примусового виселення та стягнення заборгованості з орендної плати, проте ФОП ОСОБА_2 на вказані листи не реагувала, заборгованість щодо орендної плати не погасила. Здійснюючи правове обґрунтування посилається на ст.ст. 10, 18, 26, 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст.ст.629, 785 Цивільного кодексу України, роз'яснення Вищого арбітражного суду України №02-5/237 від 25.05.2000 «Про деякі питання практики застосування Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Суд перейшов до розгляду справи по суті 14.02.2017.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача у письмових поясненнях (вх. №682 від 11.01.2017), а представник третьої особи у судовому засіданні, пояснив, що протягом дії договору оренди від 21.12.2004 №2029, ФОП ОСОБА_2 систематично не виконує його істотну умову, а саме несвоєчасно сплачує орендну плату. Станом на 05.01.2017 заборгованість ФОП ОСОБА_2 з орендної плати та податків перед балансоутримувачем - Управлінням освіти адміністрації Московського району Харківської міської ради складає 10386,49 грн. Тому вважає, що позовні вимоги Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради є обґрунтованими та підтримує позов.

Представник позивача у судовому засіданні 28.02.2017 на виконання вимог ухвали суду від 14.02.2017 надав супровідним листом (вх. №6941 від 28.02.2017), довідку про нарахування орендної плати по договору №2029/2004, яка була досліджена судом та долучена до матеріалів справи.

Відповідач відзив на позовну заяву не надала, у судовому засіданні 28.02.2017 пояснила, що сплатила заборгованість по орендній платі у розмірі 14990,00 грн., на підтвердження цього подала суду супровідним листом (вх. №6942 від 28.02.2017) копію квитанції №17278175 від 27.02.2017, яка була досліджена судом та долучена до матеріалів справи.

З метою надання сторонам можливості врегулювати спір мирним шляхом, судом було оголошено перерву у судовому засіданні до 06.03.2017 до 12:30 год.

Після перерви позивач у заяві (вх. №7656 від 06.03.2017), а представник позивача у судовому засіданні просив провадження в частині стягнення з ФОП ОСОБА_2 заборгованості по орендній платі у сумі 14990,00 грн. припинити, у зв'язку із тим, що відповідачем 27.02.2017 було сплачено вказану заборгованість, позовні вимоги в іншій частині підтримав, просив задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача у письмових поясненнях на позов (вх. №7749 від 06.03.2017), а представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Відповідач проти позовних вимог заперечувала у повному обсязі.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому доходить висновку про можливість розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

21.12.2004 між Управлінням освіти Московської районної ради м. Харкова (орендодавець) та суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_2 (відповідач, орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення (будівлі) №2029 (далі договір оренди), відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування майно, нежитлове приміщення загальною площею 163,0 кв.м., яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова та розташоване за адресою: АДРЕСА_2

Як вбачається із матеріалів справи, нежитлове приміщення (будівля), розташоване за адресою: АДРЕСА_2, було передано орендарю 21.12.2004, згідно з актом прийому-передачі нежитлового приміщення (будівлі), що додається до договору.

До договору оренди неодноразово вносились зміни, які оформлювались додатковими угодами до договору від 27.02.2006, від 03.10.2007, від 12.10.2009, від 30.12.2010, від 15.09.2011, від 01.01.2012.

Так, зокрема, додатковою угодою від 12.10.2009 до договору оренди продовжено строк дії договору до 15.09.2010, а додатковою угодою від 15.09.2011 до договору оренди - до 15.09.2012.

Додатковою угодою від 01.01.2012, укладеною між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (позивач, орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (відповідач, орендар), договір оренди №2029/2004 від 21.12.2004 викладено в новій редакції.

Відповідно до п.1.1 договору оренди в редакції додаткової угоди від 01.01.2012 орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно загальною площею 163,00 кв.м (майно), яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: АДРЕСА_2, та знаходиться на балансі Управління освіти адміністрації Московського району Харківської міської ради (балансоутримувач).

Уп.1.2 договору оренди в ред. від 01.01.2012 вказано, що майно передається в оренду з метою використання: розміщення виробничої діяльності суб'єкту малого підприємництва (швацьке виробництво) - 150,00 кв.м, місць загального користування - 13,00 кв.м.

Згідно із п.10.1 договору оренди в редакції додаткової угоди від 01.01.2012 договір діє до 15 вересня 2012 року.

У п. 10.5 договору оренди в редакції додаткової угоди від 01.01.2012 сторони прийшли згоди, що у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну договору протягом 30 днів після закінчення його строку, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

До матеріалів справи не надано доказів порушення питання однією зі сторін договору оренди про припинення або зміну умов договору оренди в порядку п. 10.5 договору, а саме з 15.09.2012 протягом 30 днів, таким чином, суд визнає договір оренди нежитлового приміщення (будівлі) № 2029 від 21.12.2004 продовженим на той самий термін, тобто з 15.09.2012 до 15.09.2013, і на тих самих умовах.

Із матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_2 передала, а Управління освіти адміністрації Московського району Харківської міської ради прийняло нерухоме майно площею 163,00 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 згідно із актом прийому-передачі від 01.01.2012, складеного о 09:00 год.

Водночас Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради передало, а ФОП ОСОБА_2 прийняла у орендне користування нерухоме майно площею 163,00 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 відповідно до акту прийому-передачі нежитлового приміщення від 01.01.2012, складеного о 09:01 год.

Згідно із п. 3.2. договору оренди в редакції додаткової угоди від 01.01.2012, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно, що знаходиться в комунальній власності територіальної громади м. Харкова, та пропорції її розподілу, затвердженої рішенням 12 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 23.12.2011 № 566/11. Орендна плата за січень 2012 становить 2186,96 грн. без ПДВ. Ставка орендної плати складає 15%, 5%.

Орендна плата за орендоване майно сплачується орендарем щомісяця протягом 15 календарних днів наступного місяця (п. 3.5 договору оренди в редакції додаткової угоди від 01.01.2012).

Із п.3.7 договору оренди в редакції додаткової угоди від 01.01.2012 вбачається, що орендна плата перераховується: 30% на поточий рахунок Балансоутримувача; 70% до міського бюджету: р/р №0002 в ГУДКСУ у Харківській області. *;101;;*22080401* код орендодавця* код орендаря* 70%* № договору оренди* дата укладення * 14095412 * 1 * (назва орендаря).

Згідно з п. 4.4. договору оренди, орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (у грошовій формі).

Відповідно до п. 3.10 договору оренди в редакції додаткової угоди від 01.01.2012 орендна плата, перерахована несвоєчасно або в неповному обсязі, стягується на користь Балансоутримувача та міського бюджету відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення (включаючи день проплати).

З матеріалів справи вбачається, що позивач (орендодавець) обов'язки, передбачені договором оренди виконав у повному обсязі.

Проте, відповідач (орендар) систематично порушує умови договору оренди щодо своєчасного внесення орендних платежів.

Листом від 16.06.2016 № 9589, направленим позивачем на адресу відповідача, останнього було повідомлено про намір розірвати договір оренди № 2029 від 21.12.2004, у зв'язку з порушенням орендарем суттєвої умови договору, а саме несплатою орендної плати до місього бюджету, в результаті чого утворилась заборгованість, яка на 01.06.2016 складає 11734,34 (в т.ч. пеня на 15.06.2016 - 183,82 грн.).

Крім того, в свою чергу Управління освіти адміністрації Московського району Харківської міської ради направило на адресу відповідача лист №3087/01-28/16 від 06.09.2016, в якому повідомило, що не виконується суттєва умова договору оренди №2029 від 21.12.2004, а саме не сплачується орендна плата, станом на 05.09.2016 заборгованість з орендної плати та податків складає 13114,85 грн. Крім того, до Управління освіти не надана додаткова угода на пролонгацію договору оренди (в наявності додаткова угода до 15.09.2012), відсутня експертна оцінка орендованого приміщення (строк проведення сплив 09.08.2015), відсутній договір страхування до 27.112012). У листі третя особа повідомила, що вважає за необхідне розірвати договір оренди у зв'язку із систематичним порушенням умов договору оренди, заборгованості з орендної плати та податків, а також Управліня освіти наполягало терміново сплатити зазначену заборгованість та звільнити нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 з оформленням акту приймання-передачі про повернення майна балансоутримувачу.

Однак, відповідач відповіді на вищевказані листи не надала, та продовжує порушувати умови договору оренди №2029 від 21.12.2004, серед іншого в частині своєчасності перерахування та обсягу орендної плати за користування майном, у зв'язку із чим заборгованість за вказаним договором станом на 15.07.2016 складає 13296,68 грн., з яких 13229,98 грн. - заборгованість по орендній платі;. 66,70 грн. - заборгованість по пені, що і стало підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачено договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи між сторонами у справі виникли договірні зобов'язання, які за своєю правовою природою є правовідносинами, що випливають із договору найму (оренди), відповідно до якого та в силу ст. 759 Цивільного кодексу України, наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Крім того, суд зазначає, що на вказані правовідносини поширюється дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 № 2269-XII із відповідними змінами, згідно із ч. 1 ст. 2 якого, орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до положень ч.1, 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Статтею 19 цього Закону передбачено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об'єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об'єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об'єктів, що перебувають у державній власності.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язання з оплати орендної плати за період з 01.01.2016 до 01.07.2016 в розмірі 13229,98 грн.

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 3 ч.1 ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до положень ч.1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Умовами договору оренди в редакції додаткової угоди від 01.01.2012, зокрема, п. 3.10 передбачена можливість нарахування пені.

Так, позивачем нараховано пеню за несвоєчасну та не у повному обсязі сплату відповідачем орендної плати, яка станом на 15.07.2016 складає 66,70 грн.

Разом з тим, беручи до уваги те, що відповідачем, після звернення позивача до суду, було сплачено 14990,00 грн. в рахунок погашення загальної заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення (будівлі) №2029 від 21.12.2004 відповідно до копії квитанції №17278175 від 27.02.2017, що визнається позивачем, та підтверджується наданою ним довідкою від 03.03.2017 по платежам по договору №2029/2004, у зв'язку із чим провадження у справі в частині стягнення заборгованості у сумі 13296,68 грн., з яких 13229,98 грн. - заборгованість по орендній платі за договором; 66,70 грн. - заборгованість по пені, підлягає припиненню на підставі п.1-1 ст. 80 ГПК України через відсутність предмету спору на день його розгляду,

Позивачем також заявлена вимога про розірвання вищезазначеного договору оренди та додаткової угоди від 01.01.2012.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" виконання зобов'язання є істотною умовою договору оренди.

Згідно із ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 291 ГК України передбачено, що договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 ГК України.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною 1 ст. 783 ЦК України передбачено право орендодавця вимагати розірвання договору оренду, якщо орендар користується приміщенням всупереч договору.

Частиною 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Відповідно до п.п. 5 п. 7.2 договору оренди орендодавець має право вимагати розірвання договору у разі внесення орендарем 3-х орендних платежів не в повному обсязі.

Пунктом 7.3 договору оренди в редакції додаткової угоди від 01.01.2012 передбачено, що у разі прострочення орендарем виконання зобов'язання щодо сплати орендної плати в повному обсязі чи частково, нарахування та стягнення пені проводиться до моменту сплати основної суми боргу у встановленому п. 3.10 порядку незалежно від строку та моменту, коли зобов'язання повинно бути виконано.

Судом встановлено, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує орендну плату, що є суттєвим порушенням умов договору оренди.

Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Управлінням освіти адміністрації Московського району Харківської міської ради на адресу відповідача в порядку ст. 188 ГК України було направлено листи від 16.06.2016 №9589 та від 06.09.2016 №3087/01-28/16 відповідно з повідомленням про намір розірвання договору, стягнення заборгованості з орендної плати та пені, а також виселення у зв'язку з невиконанням орендарем суттєвих умов договору оренди.

Повідомлення позивача та третьої особи залишено відповідачем без відповіді, сума заборгованості не сплачена, об'єкт оренди не звільнений.

За таких обставин, суд вважає вимоги про розірвання договору оренди нежитлового приміщення (будівлі) від 21.12.2004 №2029 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про розірвання додаткової угоди від 01.01.2012 до договору оренди, суд зазначає, що відповідно до п.10.2 договору оренди в редакції додаткової угоди від 01.01.2012 зміни та доповнення, що вносяться до договору оренди, розглядаються сторонами протягом 20 днів і оформлюються додатковими угодами, які є невід'ємними частинами цього договору. У зв'язку із чим, додаткові угоди договору оренди нежитлового приміщення №2029 від 21.12.2004 від 27.02.2006, від 03.10.2007, від 12.10.2009, від 30.12.2010, від 15.09.2011, від 01.01.2012 є невід'ємними частинами договору оренди, а тому не підлягають розірванню окремо від цього договору, тому вимога про розірвання додаткової угоди від 01.012012 є безпідставною, та не підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить суд виселити фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 з нежитлового приміщення загальною площею 163,00 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та передати Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Пунктом 7.1. договору про оренду в редакції додаткової угоди від 01.01.2012 визначено, що орендодавець має право відмовитися від цього договору і вимагати повернення майна, що передане в оренду, якщо орендар не вносить орендну плату протягом трьох місяців підряд.

Положеннями ч.1 ст. 785 ЦК України передбачено, що у разі припинення договору найму на наймача покладено обов'язок негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно з ч.2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Суд зазначає, що аналіз вказаної норми свідчить, що особа на підтвердження виконання зобов'язання за договором найму вправі в судовому порядку вимагати передачі їй майна, що було предметом договору, за актом приймання-передачі.

На теперішній час, як зазначає позивач, нежитлове приміщення загальною площею 163,00 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 не звільнене та Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради не передане, що тягне за собою неможливість власника розпоряджатися своїм майном та спричиняє збитки місцевому бюджету, доказів протилежного відповідач суду не надав, у зв'язку із чим заявлена вимога в частині виселення відповідача, підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ч.2 ст. 49 ГПК України, відповідно до якої якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Беручи до уваги, те що відповідачем здійснено дії щодо погашення існуючої заборгованості за договором оренди після звернення позивача з позовом до суду, тобто з його (відповідача) неправильних дій справу доведено до розгляду господарським судом, витрати по сплаті судового збору у розмірі 4134, 00 грн. згідно із положеннями ч.2 ст.49 ГПК України покладаються на відповідача.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 1, 4, 32-34, 43, 44, 49, п.1-1 ст.80, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Розірвати договір оренди нежитлового приміщення (будівлі) від 21.12.2004 № 2029, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, 16, ) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (61096, АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_1, виданий Комінтернівським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 05.03.1997).

3. Виселити фізичну особу-підприємця ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (61096, АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_1, виданий Комінтернівським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 05.03.1997) з нежитлового приміщення загальною площею 163,00 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та передати Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.

4. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (61096, АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_1, виданий Комінтернівським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 05.03.1997) на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, 16, ) 4134,00 грн. судового збору.

5. Видати накази суду після набрання рішенням законної сили.

6. Провадження у справі в частині стягнення заборгованості по орендній платі за договором у сумі 13229,98 грн. та заборгованості по пені у сумі 66,70 грн. припинити за відсутністю предмету спору на день його розгляду.

7. В розірванні додаткової угоди від 01.01.2012 до договору оренди №2029/2004 від 21.12.2004 нежитлового приміщення - відмовити.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 14.03.2017 р.

Суддя Н.А. Новікова