КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"13" березня 2017 р. Справа №911/3441/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Кропивної Л.В.

Дідиченко М.А.

за участю представників:

від позивача - Корнєєв В.В., представник за довіреністю №б/н від 05.09.2016р.;

від відповідача - Руденко В.В., представник за довіреністю №0302/17-2 від 03.02.2017,

розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-КТТ" про вжиття заходів забезпечення позову у справі за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" на рішення господарського суду Київської області від 05.01.2017р. у справі №911/3441/16 (суддя Горбасенко П.В.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-КТТ" до товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" про розірвання договору, зобов'язання повернути майно та стягнення 1 243 944, 06 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-КТТ" звернулося з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" про розірвання договору поставки № ТО8-10/14 від 24.10.2014, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-КТТ" та товариством з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго", зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" негайно повернути власнику - товариству з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-КТТ" самохідну навантажувальну машину Terex MHL 354 E у технічно справному стані, стягнення з відповідача на користь позивача 208 386,69 грн. пені та 194 090,34 грн. 3 % річних (з урахуванням зменшення розміру позовних вимог).

Рішенням господарського суду Київської області від 05.01.2017р. у справі №911/3441/16 позов задоволено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Київської області від 05.01.2017р. у справі №911/3441/16 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В ході здійснення апеляційного провадження позивачем було подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу відчужувати будь-яким способом майно, а саме самохідну навантажувальну машину Terex MHL 354 E, а також шляхом накладення арешту на майно та кошти, що знаходяться на банківських рахунках товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" у межах суми стягнення, до моменту виконання рішення.

Дана заява мотивована тим, що невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду, оскільки, на думку заявника, невиконання відповідачем зобов'язань в частині сплати авансових платежів за товар, неповернення покупцем цього товару на вимогу продавця, пропозиція укладення договору про новацію в договорі поставки, витрачення коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, несправність переданого по договору товару свідчить про ухилення відповідача від покладених на нього договором обов'язків та у позивача у зв'язку з цим існує обґрунтоване припущення, що грошові кошти, які є у відповідача на момент виконання рішення суду можуть зменшитись або зникнути.

У судовому засіданні 13.03.2017 представник позивача підтримав подану заяву лише в частині накладення арешту на кошти відповідача у межах суми стягнення та відповідно відмовився від вжиття заходів забезпечення позову в частині заборони відповідачу відчужувати будь-яким способом майно, а саме самохідну навантажувальну машину Terex MHL 354 E, а також в частині накладення арешту на майно.

Представник відповідача в судовому засіданні 13.03.2017 заперечив проти вжиття заходів забезпечення позову.

Колегія суддів, розглянувши заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, дійшла висновку про її часткове задоволення, з наступних підстав.

Умовою застосування заходів забезпечення позову законодавцем в статті 66 Господарського процесуального кодексу України визначено утруднення чи неможливість виконання рішення суду у разі невжиття таких заходів.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" №16 від 26.12.2011р. при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічні положення містяться у Інформаційному листі Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики забезпечення позову" від 12.12.2006р. №01-8/2776.

Згідно із п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" №16 від 26.12.2011р. умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Як зазначалося вище, метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Предметом позову у даній справі є вимоги позивача (з урахуванням пояснення по відзиву на позовну заяву від 30.12.2016) про розірвання договору поставки № ТО8-10/14 від 24.10.2014, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-КТТ" та товариством з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго", зобов'язання відповідача повернути товариству з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-КТТ" самохідну навантажувальну машину Terex MHL 354 E у технічно справному стані, а також стягнення з відповідача на користь позивача 208 386,69 грн. пені та 194 090,34 грн. 3 % річних.

Як вбачається з матеріалів справи, за умовами укладеного договору поставки № ТО8-10/14 від 24.10.2014 відповідач зобов'язався сплачувати позивачу товар у строки встановлені п. 3.2 договору.

В порушення умов цього договору відповідач допустив прострочення оплати вартості товару.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами про сплату заборгованості.

У зв'язку з простроченням оплати товару позивач, користуючись наданим йому п. 4.7 договору правом, звернувся до відповідача з вимогою про повернення товару.

Вказана вимога була отримана відповідачем 30.07.2016, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 27), проте залишена без відповіді та задоволення.

Наведене, як неоплата товару, так і його неповернення, свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх зобов'язань за договором.

Крім того, відповідач вчиняє дії на уникнення від негайного погашення боргу та повернення товару.

Так, зокрема, відповідач запропонував вчинити новацію, направивши позивачу проект договору про новацію. За таким договором про новацію покупець запропонував змінити предмет договору поставки на правовідносини оренди з правом викупу. При цьому, у проекті договору строк оренди встановлюється на 5 років - до 31.10.2019 та, як зазначає позивач, покупець прощає собі невиконані зобов'язання з оплати.

Позивач, вважає це свідченням того, що відповідач не має наміру здійснювати оплату боргу та намагається усіляко від цього ухилитися або затягнути.

Також, позивач вказує на те, що відповідач, як діюче підприємство, на чому наголошувалося представником відповідача, не може не мати витрат у своїй господарській діяльності, та відповідно здійснюючи витрати на поточну господарську діяльність не розраховується з позивачем тривалий час. На підтвердження цього можна зокрема вказати на наступний доказ. Так, в адресованому позивачу листі від 17.04.2015 відповідач вказує зокрема на те, що він є власником теплової електростанції потужністю 18 МВт та вироблену енергію продає Державному підприємству "Енергоринок", проте перебуває у досить скрутному становищі. Отже, наведеним в листі підтверджується, що відповідач здійснює господарську діяльність, зокрема, продає електроенергію та відповідно отримує кошти від продажу. В наведеному листі не вказано, що відповідач припинив поставку електроенергії та/або взагалі не отримує за неї кошти. Отже, відповідач повинен був сплачувати кошти позивачу по договору поставки. Проте, відповідач повністю припинив здійснення оплат, не здійснюючи навіть часткового погашення боргу. Так, ведення господарської діяльності та не здійснення погашення боргу позивачу свідчить про намагання відповідача уникнути виконання своїх зобов'язань, внаслідок чого може бути утруднено виконання рішення про стягнення з нього суми боргу.

Враховуючи вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання своїх зобов'язань за договором, що в свою чергу свідчить про можливість утруднення виконання судового рішення, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах суми 374 097, 82 грн.

Аналогічного висновку про необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах суми боргу, у зв'язку з існуванням заборгованості перед позивачем, ухиленням відповідачами від виконання взятих на себе зобов'язань та їх збитковою діяльністю, дійшов господарський суд Київської області у справі № 911/2677/16, позиція якого була підтримана постановою Вищого господарського суду України від 29.11.2016.

Слід також зазначити, що заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах суми 374 097, 82 грн. не призведуть до припинення господарської діяльності відповідача, оскільки накладення арешту застосовується в межах суми визнаної апеляційним судом обґрунтованою.

Крім цього, вказаний захід забезпечення позову пов'язаний з предметом спору, не блокує господарську діяльність учасників процесу та не порушує права осіб, що не є учасниками процесу.

Арешт накладається лише на кошти в межах ціни позову, що не може заважати нормальному функціонуванню підприємства відповідача та вільному використанню інших коштів на банківських рахунках, які перевищують зазначену суму, що свідчить про співрозмірність та адекватність вжитого судом заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Що ж до накладення арешту на майно відповідача, то позивачем не конкретизовано на яке саме майно він просить накласти арешт, а також позивачем не доведено того, що банківські рахунки відповідача не містять необхідної кількості грошових коштів.

Стосовно заборони відповідачу відчужувати майно, слід зазначити, що оскільки товариство з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" не набуло права власності на це майно та відповідно можливість його відчуження у нього відсутня.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-КТТ" про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити частково.

2. Накласти арешт на грошові кошти товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" (07201, Київська обл., Іванківський район, смт. Іванків, вул. Розважівська, буд. 192; ідентифікаційний код 33593431), що знаходяться на будь-яких виявлених рахунках, у межах суми позову 374 097 грн. 82 коп.

3. Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з 13.03.2017р., підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред'явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку протягом трьох років з дати її прийняття - до 13.03.2020.

4. Стягувачем за даною ухвалою є товариство з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-КТТ" (65045, Одеська обл., м. Одеса, вул. Троїцька, 18; ідентифікаційний код 34379765).

Боржником за даною ухвалою є товариство з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" (07201, Київська обл., Іванківський район, смт. Іванків, вул. Розважівська, буд. 192; ідентифікаційний код 33593431).

5. Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Дідиченко