ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.03.2017 Справа № 920/161/17

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В., розглянувши матеріали справи № 920/161/17

за позовом: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ПСЬОЛ ЛТД»,

м. Кременчук, Полтавська область

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ТЕХНО-БІО-ЕНЕРГО-

СЕРВІС», м. Суми

про виділ майна, що є у спільній частковій власності,

За участю представників сторін:

від позивача: предст. ОСОБА_2 (довіреність № 17 від 21.03.2017),

від відповідача: не прибув,

при секретарі судового засідання Малюк Р.Б.

Суть спору: позивач у позовній заяві від 27.02.2017 № 170227/1 просить суд:

- виділити товариству з обмеженою відповідальністю «ПСЬОЛ ЛТД» в натурі долю із спільної часткової власності у вигляді частини нежитлового приміщення загальною площею 170,4 м. кв., розташоване на першому поверсі в будинку № 26 по вул. Героїв Крут в місті Суми;

- визнати виділену частку нежитлове приміщення загальною площею 170, 4 кв. м., розташоване на першому поверсі в будинку № 26 по вулиці Героїв Крут в місті Суми окремим обєктом нерухомості;

- припинити право спільної часткової власності на нежитлове приміщення загальною площею 170,4 кв.м, розташоване на першому поверсі в будинку № 26 по вулиці Героїв Крут в місті Суми.

Окрім цього, в позові позивач зазначає окрім позивача та відповідача третю особу Реєстраційну службу Сумського міського управління юстиції Сумської області. В ухвалі суду про порушення провадження у справі від 06.03.2017 судом запропоновано позивачу надати пояснення та документи в обгрунтування необхідності залучення до участі у розгляді справи третю особу.

Позивачем документів та письмових пояснень щодо залучення третьої особи суду надано не було.

Враховуючи вищезазначене суд відмовляє в залучення до участі у справу в якості третьої особи - Реєстраційну службу Сумського міського управління юстиції Сумської області.

17.03.2017 відповідачем подано суду відзив за № 12 на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що відносно позовних вимог щодо виділу у натурі, визнанні права власності на належний ТОВ «ПСЬОЛ ЛТД» обєкт нерухомого майна та припинення права спільної часткової власності заперечує. Зазначаючи при цьому, що відповідно до Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.01.2017 та Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.01.2016 відповідач є власником окремого об'єкту нерухомого майна, який не знаходиться у спільній частковій (або сумісній) власності. В зв'язку з чим зазначає, що будь-яких прав та законних інтересів позивача він не порушував.

Окрім цього відповідач просить суд справу розглядати без участі представника відповідача.

В судовому засіданні 21.03.2017 позивачем надано усні пояснення щодо позовних вимог, на запитання суду чим саме порушене право позивача саме відповідачем, а також стосовно того, що чи звертався позивач до відповідача щодо укладення договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна. Представник позивача зазначила, що надати доказів щодо порушення прав позивача відповідачем чи щодо намагання укласти договір у позивача відсутні.

В свою чергу представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

В судове засідання 21.03.2017 представником позивача та відповідача клопотань про відкладення розгляду справи суду надано не було.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Як зазначає позивач в обґрунтування поданого позову, 12 червня 2002 року між Закритим акціонерним товариством «Торговий дім «Укртатнафта» (Продавець) та Закритим акціонерним товариством «ПСЬОЛ» (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №ТД-05 00/99, відповідно до якого Продавець зобов'язався передати у власність Покупця нерухоме майно: 30/100 частин нежитлових приміщень в м. Суми по вулиці Черепіна у тринадцяти поверховому житловому будинку під номером 26 (двадцять шість) на першому поверсі загальною площею 170,7 кв.м, а Покупець зобов'язався прийняти та оплатити зазначене майно згідно з умовами цього Договору.

Згідно з реєстраційним посвідченням Сумське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації зареєструвало за ЗАТ «ПСЬОЛ» право власності на вищевказаний об'єкт нерухомості 02.07.2002 за № 474.

26.07.2010 Закрите акціонерне товариство «ПСЬОЛ» було реорганізовано в ОСОБА_1 з обмеженою відповідальність «ПСЬОЛ ЛТД» (надалі ТОВ «ПСЬОЛ ЛТД», Позивач). Відповідно до п. 2.1. Статуту ТОВ «ПСЬОЛ ЛТД», воно є повним правонаступником ЗАТ «ПСЬОЛ» по всім правам та обов'язкам. Таким чином, станом на дату подання позову, нерухоме майно - 30/100 частин не житлових приміщень в м. Суми по вулиці Черепіна у тринадцяти поверховому житловому будинку під номером 26 (двадцять шість) на першому поверсі загальною площею 170,7 кв.м належить ТОВ «ПСЬОЛ ЛТД» на праві приватної власності.

Розпорядженням Голови Сумської обласної державної адміністрації № 252-ОД від 19.05.2016 «Про перейменування об'єктів топоніміки в містах області» вулицю «Черепіна» було перейменовано на «Героїв Крут».

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 29128687 від 06.11.2014 за ТОВ «ПСЬОЛ ЛТД» зареєстровано право власності на нежитлове приміщення в будинку 26 по вулиці Героїв Крут в місті Суми Сумської області, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01, розмір частки 30/100, дата державної реєстрації 05.11.2014 року.

Відповідно до Довідки від 13-01-2017, виданої Департаментом забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, згідно даних архіву за вищевказаною адресою станом на 29.12.2012 зареєстровані 4 власники приміщень:

1) ПП «Архітон» : 7/100 частка, 43,1 кв. м;

2) ЗАТ «ПСЬОЛ» : 30/100 частка, 170,7 кв.м;

3) Гр. ОСОБА_3: частка 1/1, 79,3 кв.м (приміщення на 16-у поверсі);

4) АКБ «Індустріалбанк»: частка 1/1, 272,6 кв.м.

Однак, станом на 16.01.2017, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №78154210 від 16.01.2017 за адресою: м. Суми, вул. Героїв Крут, 26 зареєстровані наступні власники:

1) ТОВ «УКРТОРГЕКСПОРТ»: частка 1, 79,3кв.м.;

2) ТОВ «ПСЬОЛ ЛТД»: 30/100 частка, 170,7 кв.м;

3) ТОВ «ТЕХНО-БЮ-ЕНЕРГО-СЕРВІС»: частка 1/1, 273,4 кв.м.

На підставі зазначених документів та враховуючи рішення Господарського суду Сумської області від 06.10.2015 по справі № 920/1411/15 про виділення ПП «Архітон» в натурі долю із спільної часткової власності у вигляді нежитлового приміщення площею 42,5 кв.м, що складає 7/100 частин, розташованого на першому поверсі в будинку № 26 по вул. Черепіна в м. Суми, та визнання даної частки окремим об'єктом нерухомості, позивач у позовній заяві робить висновок про те, що єдиним власником частини нерухомого майна будинку № 26 по вул. Героїв Крут в м. Суми станом на 16.01.2017, у якого частка не виділена в окремий об'єкт нерухомості, є ТОВ «ПСЬОЛ ЛТД» з часткою 30/100. Тобто, відсутні інші особи, які б були співвласниками у спільній частковій власності разом з ТОВ «ПСЬОЛ ЛТД» у будинку за вищевказаною адресою.

На даний час у ТОВ «ПСЬОЛ ЛТД» виник намір виділити зі спільної часткової власності своє нерухоме майно шляхом приведення 30/100 частин до 1/1 частин, загальною площею 170,4 квадратних метри в будинку № 26 по вул. Героїв Крут в м. Суми.

Розглянувши подані матеріали в сукупності, суд приходить до висновку про неможливість покладення в основу данного рішення позицію позивача враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до приписів ст. ст. 317, 328 Цивільного кодексу України право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування та розпорядження майном; право власності придбавається з підстав, не заборонених законом, у тому числі на підставі угод; право власності вважається таким, що виникло правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. ст. 355, 356 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві; власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

У відповідності до ч. 1 ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Кожен із співвласників, в порядку ч. 3 ст. 358 Цивільного кодексу України, має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Право співвласника самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності передбачено ст. 361 Цивільного кодексу України. В силу положень ч. 1 ст. 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Частиною 4 статті 364 Цивільного кодексу України передбачено, що виділ такої частки здійснюється на підставі договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна, який укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

У разі недосягнення згоди про спосіб і умови виділу в натурі частки із спільного майна учасник спільної часткової власності вправі звернутися з відповідним позовом до суду (лист Верховного Суду України від 01 липня 2013 року "Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ").

В матеріалах справи відсутні будь які докази, які б свідчили, про те, що позивач звертався до відповідача з пропозицією укласти договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна.

Окрім цього, з матеріалах справи, наявний відзив відповідача на позовну заяву від 17.03.2017 № 12 в якому відповідач зазначає, що будь-яких прав та законних інтересів позивача не порушено та не оспорюється відповідачем, оскільки як зазначає відповідач він є власником окремого обєкту нерухомості, який не знаходиться у спільній частковій (або сумісній) власності, придбаний за Договором купівлі-продажу нерухомого майна від 29.01.2016.

Клопотань позивача про заміну відповідача суду під час судового розгляду справи суду надано не було.

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Звернення до суду з позовом про визнання права власності на майно можливе лише за наявності спору про право.

З огляду на вказане, відповідачем за таким позовом, повинна бути особа, яка оспорює або не визнає право власності позивача.

Підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності згідно з вказаною нормою є оспорення існуючого права, а не намір набути вказане право за рішенням суду.

Зазначене відповідає правовій позиції Вищого господарського суду України, що наведена постанові ВГСУ від 10.04.2012 р. у справі N 5016/2236/2011(6/141), позов про визнання права власності є речово-правовим, і при зверненні до суду позивач повинен підтвердити наявність у нього права власності на спірне майно. Крім цього, позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно, не з'єднане з конкретними вимогами про повернення майна чи усунення інших перешкод. Об'єктом нього позову є усунення невизначеності відносин права власності позивача щодо індивідуально визначеного майна. Підставою ж позову, є обставини, що підтверджують право власності позивача на майно. Умовами задоволення позову про визнання права власності на майно є наявність у позивача доказів на підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Такими доказами можуть бути правовстановлюючі документи, а також будь-які інші докази, що підтверджують приналежність позивачеві спірного майна.

Тобто, звертаючись з позовом до господарського суду позивач повинен був довести належними та допустимими доказами, що саме відповідачем оспорюється або не визнається право власності позивача на спірний обєкт, саме відповідачем вчиняються перешкоди у здійсненні всіх правомочностей власника, проте позивачем означене не було доведене.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про виділ в натурі долі із спільної часткової власності, про визнання права власності на виділену частку та припинення права спільної часткової власності на нежитлове приміщення є необґрунтованими та такими, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 22.03.2017.

Суддя ОСОБА_4