РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2017 р. Справа № 903/722/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Огороднік К.М.

суддя Бучинська Г.Б. ,

суддя Філіпова Т.Л.

при секретарі судового засідання Вавринчук А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Агро" на рішення господарського суду Волинської області від 05.12.2016 року у справі № 903/722/16 (суддя Гарбар І.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " ВВ Агро"

до Ківерцівської районної державної адміністрації Волинської області

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Хорлупівська сільська рада Ківерцівського району; Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг "Зоря"

про визнання права користування земельною ділянкою та поновлення договору оренди землі

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, за довіреністю,

відповідача - не з'явився,

третьої особи ТзОВ "Агрохолдинг "Зоря" - ОСОБА_2, за довіреністю,

В судовому засіданні від 21.03.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ "ВВ Агро" звернулось до господарського суду Волинської області з позовом до Ківерцівської районної державної адміністрації про поновлення договору оренди землі та внесення змін до договору оренди землі.

Рішенням господарського суду Волинської області від 05.12.2016 року в задоволенні зазначеного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове, яким задоволити позов. Апеляційна скарга позивача обґрунтована тим, що оскаржуване рішення винесено, на думку скаржника, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі з підстав, зазначених у останній, просив скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник ТзОВ "Агрохолдинг "Зоря" вимоги апеляційної скарги заперечив з підстав, зазначених у надісланих на адресу апеляційного суду письмових поясненнях, просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представники відповідача та Хорлупівської сільської ради Ківерцівського району в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час судового засідання були належним чином повідомлені.

Згідно п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги та враховуючи обмежені строки, встановлені ст. 102 ГПК України, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідача та третьої особи.

Рівненський апеляційний господарський суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про те, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню. При цьому, апеляційний суд встановив наступні обставини та керувався такими мотивами.

Із матеріалів справи вбачається, що 05.05.2011 року між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди землі, відповідно до якого в оренду передаються земельні ділянки загальною площею 162,05 га, у тому числі рілля - 73,9197 га., сінокіс - 88,1303 га., розташовані на території Хорлупівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, а 02.04.2014 року сторонами укладено додаткову угоду до договору від 05.05.2011 року, якою внесено зміни в п. 2, 5, 9 договору, а саме стосовно площі, грошової оцінки та орендної плати. Згідно п. 8 договору його укладено на 5 (п'ять) років (у разі укладання договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою, а відтак, укладений договір мав припинити дію 04.05.2016 року.

Судами встановлено, що 01.04.2016 року позивачем було направлено відповідачу лист повідомлення про намір продовжити дію договору разом з проектом додаткової угоди оренди землі. До зазначеного листа позивачем додано проект додаткової угоди про продовження (поновлення) договору оренди на новий строк - строком на 7 років.

06.05.2016 року на сесії Хорлупівської сільської ради було розглянуто питання щодо поновлення договору оренди землі укладеного та зареєстрованого 05.05.2016 року за №000148 з проектом додаткової угоди до договору оренди землі від 05.05.2011 року та прийняте рішення №5/4 "Про погодження передачі не витребуваних паїв в оренду ТзОВ "ВВ Агро" не погоджувати поновлення договору оренди землі, з посиланням на агротехнічно неграмотне використання сільськогосподарських угідь позивачем та несвоєчасне ведення розрахунків з власниками землі недоброякісним товаром.

У відповідь на лист позивача від 01.04.2016 року, відповідач листом від 16.05.2016 року №1071/37/2-16 запропонував відповідачу провести повний розрахунок по орендній платі відповідно до умов зазначеного договору оренди землі та припинити дію договору шляхом його розірвання за взаємною згодою.

У зв'язку із зазначеними обставинами, ТзОВ "ВВ Агро" звернулось до суду першої інстанції з позовом до Ківерцівської районної державної адміністрації про поновлення вищевказаного договору оренди землі та внесення змін до нього, в задоволенні якого суд першої інстанції рішенням від 05.12.2016 року відмовив.

Колегія суддів, перевіривши правильність та законність висновків суду першої інстанції при прийнятті зазначеного рішення, дійшов висновку про їх підставність, виходячи з наступного.

Згідно ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

В силу ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, чинній на момент виникнення переважного права позивача на поновлення договору оренди земельної ділянки) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Стаття 33 Закону України "Про оренду землі" містить дві правові конструкції поновлення договору оренди земельної ділянки (з використанням переважного права орендаря та за наслідками продовження використання земельної ділянки за відсутності відповідного заперечення орендодавця), що відрізняються підставами виникнення та механізмом реалізації.

Так, у частинах першій - п'ятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

У разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Відтак, для застосування ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Скаржником, ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції, не надано доказів на підтвердження того, що сторонами було досягнуто вищезазначених юридичних фактів щодо зміни орендної плати, строку дії договору, площі за укладеним договором, а відповідач, якому належать повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування, не бажає передавати земельну ділянку, яка перебувала в оренді позивача за договором, в оренду ні позивачу, ні іншим особам, а відтак, переважне право позивача на укладення договору оренди припинилось.

Як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, позивач звернувся з клопотанням про поновлення договору оренди на підставі ст. 33 Закону України "Про оренду землі", яке було отримано відповідачем 01.04.2016 року. Листом від 16.05.2016 року № 1071/37/2-16 відповідач повідомив позивача про відмову у поновленні договору оренди землі та запропонував припинити дію договору. Крім цього, цим же листом відповідач висловив заперечення щодо продовження подальшого користування земельними ділянками позивачем. Відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Колегія суддів вважає, що оскільки, лист відповідача був направлений позивачу протягом місяця з моменту закінчення терміну дії договору оренди, то виходячи з цього, відмова орендодавця у поновленні договору оренди є правомірною. Оскільки, законодавством не передбачено форми повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди, тому твердження позивача, що лист від 16 травня не є запереченням не приймається колегією суддів до уваги.

Зважаючи на все вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що договір оренди землі між сторонами не поновлений, а припинив свою дію відповідно до положень ст. 31 Закону України "Про оренду землі".

Колегія суддів також зазначає, що як зазначено вище, згідно п. 2 договору від 05.05.2011 року, в оренду передаються земельні ділянки загальною площею 162,05 га, у тому числі рілля - 73,9197 га., сінокіс - 88,1303 га., розташовані на території Хорлупівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області.

02.04.2014 року сторонами було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 05.05.2011 року, згідно якої п. 2 договору оренди землі викладено а наступній редакції: "В оренду передаються земельні ділянки загальною площею 71,6338 га, у тому числі рілля - 39,6594 га, сіножаті 31,9744 га."

15.07.2016 року позивач направив відповідачу клопотання про поновлення договору оренди землі на новий строк, мотивуючи його тим, що з 5 по 16 травня 2016 року він добросовісно продовжував користуватися орендованою земельною ділянкою, а тому, договір оренди землі від 2011 року слід вважати таким, що поновлений на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені укладеним договором.

В зазначеній надісланій додатковій угоді передбачено оренду земельних ділянок загальною площею 162,05 га, з них рілля - 73,9197 та сінокіс 88,1303 га та термін оренди на 7 (сім) років, хоча, як зазначено вище, додатковою угодою від 02.04.2014 року було зменшено площу орендованих земельних ділянок, переданих в оренду, а саме встановлена передача земельних ділянок загальною площею 71,6338 га, у тому числі рілля - 39,6594 сіножаті - 31,9744 га та орендна плата за землю у розмірі 12295,35 грн. на рік.

В силу ч. 10 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" у разі зміни межі земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється в порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Згідно ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Райдержадміністрація нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки на підставі розпорядження може передати в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди землі згідно ст. 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних часток (паїв)".

В ході господарської діяльності позивача, власники земельних часток (паїв) - витребували свої земельні ділянки та посвідчили право на них державними актами чи зареєстрували та отримали витяги згідно Закону України "Про державну реєстрацію речових на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно змінилися істотні умови договору оренди землі: обєкт оренди (розмір земельної ділянки зменшився у звязку з витребуванням земельних ділянок); строк дії договору оренди (переглядається з моменту витребування власниками земельних ділянок); орендна плата із зазначенням її розміру (3 % від нормативної грошової оцінки).

В силу ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. В силу ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

У даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції, таким чином, апеляційні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, 105 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ Агро" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Волинської області від 05.12.2016 року - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.