РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2017Справа №910/1779/17

За позовом Публічного акціонерного товариства «Перший інвестиційний банк»

до Приватного підприємства «Компанія «Інексукрпаркет»

про звернення стягнення заборгованості на предмет застави

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Курінний В.П. - по дов. № 1847/0/2-16 від 09.08,2016

від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Публічного акціонерного товариства «Перший інвестиційний банк» до Приватного підприємства «Компанія «Інексукрпаркет» про

- звернення стягнення на заставне майно за договором застави товарів в обороті та переробці № 01/0611-3 від 12.01.2006 шляхом продажу майна в примусовому порядку, яке належить Приватному підприємству «Компанія «Інексукрпаркет», на праві власності, а саме: ліс-пиловик в кількості 356 метрів кубічних, продукти переробки: пиломатеріали в незавершеному виробництві в кількості 967 метрів кубічних, паркет штучний з дуба в кількості 19 850 метрів квадратних, паркет мозаїчний геометричний в кількості 1 890 метрів квадратних, паркет мозаїчний дворовий в кількості 674 метри квадратних заставною вартістю 4 000 000,00 грн.;

- направлення коштів, отриманих від реалізації заставного майна в рахунок погашення заборгованості Приватного підприємства «Компанія «Боат Трейд Студіо», за кредитним договором 01/0611-КЮ від 12.01.2006 перед Публічним акціонерним товариством «Перший інвестиційний банк» за кредитним договором № 21/0611-КЮ від 12.01.2006, яка станом на 23.01.2017 становить: 36 589 дол. США 05 центів, що за курсом НБУ станом на 23.01.2017 становить 1 003 582,49 грн. та 296 982,38 грн. в тому числі:

- прострочена заборгованість за кредитом - 32 613 дол. США 09 центів, що за курсом НБУ станом на 23.01.2017 становить 894 527,81 грн.;

- прострочена заборгованість за відсотками - 3 657 дол. США 08 центів, що за курсом НБУ станом на 23.01.2017 становить 100 308,18 грн.;

- строкова заборгованість за відсотками - 318 дол. США 88 центів, що за курсом НБУ станом на 23.01.2017 становить 8 746,48 грн. ;

- пеня за прострочення сплати кредиту - 273 620,27 грн.;

- пеня за прострочення сплати відсотків - 23 362,12 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2017 порушено провадження у справі № 910/1779/17 та розгляд справи призначено на 23.02.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/1779/17 від 23.02.2017, у зв'язку нез'явленням в засідання суду представника відповідача та невиконанням відповідачем вимог суду, викладених в ухвалі про порушення провадження у справі від 07.02.2017, розгляд справи було відкладено до 09.03.2017.

Позивач в судовому засіданні 09.03.2017 позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/1779/17 від 09.03.2017, у зв'язку нез'явленням в засідання суду представника відповідача та невиконанням відповідачем вимог суду, викладених в ухвалі про порушення провадження у справі від 07.02.2017, розгляд справи було відкладено до 16.03.2017.

Відповідач в судове засідання 16.03.2017 не з'явився, письмовий відзив на позов не подав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, оскільки

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме: 03127, м. Київ, просп.. Голосіївський, 120, корпус 1, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 07.02.2017 є місцезнаходженням відповідача.

Стаття 64 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.

Про поважні причини неявки в судове засідання повноважного представника відповідача суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

У відповідності до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського сулу України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника відповідача.

В судовому засіданні 16.03.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.01.2006 між Відкритим акціонерним товариством «Перший інвестиційний банк» (банк) та Приватним підприємством «Компанія «Боат трейд студіо» (позичальник) було укладено кредитний договір № 01/0611-КЮ (далі - кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору банк відриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію у розмірі 200 000,00 дол. США для поповнення обігових коштів.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальником за кредитним договором 12.01.2006 між Відкритим акціонерним товариством «Перший інвестиційний банк» (заставодержатель) та Приватним підприємством «Компанія «Інексукрпаркет» (заставодавець) укладено договір застави товарів в обороті та переробці № 01/0611-3.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначає, що позичальником порушено зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за кредитним договором, у зв'язку з чим у позивача виникло право звернення стягнення заборгованості на майно відповідача.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Договором, відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні норми закріплені також і в Господарському кодексі України.

Так, відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу положень ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором та надав позичальникові кредит в розмірі 200 000,00 дол. США (меморіальний ордер № 4384515 від 13.01.2006).

Відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 2 ст. 345 Господарського кодексу України встановлено, що у кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно з п. 2.3 кредитного договору кінцевий термін погашення заборгованості за траншами кредитної лінії, наданими банком позичальнику, встановлюється 12.01.2009.

Плата за кредит встановлена у розмірі 15% річних (п. 2.2 кредитного договору).

Договором № 1 від 27.02.2008 внесено зміни до кредитного договору та визначено позичальником - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Боат трейд студіо».

Договором № 2 від 31.12.2008 внесено зміни до кредитного договору та визначено кінцевий термін погашення заборгованості встановлено 12.04.2009.

Договором № 3 від 13.04.2009 кредитний договір викладено в новій редакції, при цьому кредитний ліміт залишено в розмірі 200 000,00 дол. США, за користування кредитом встановлена плата у розмірі 17% річних, термін повернення крдиту встановлено до 12.05.2010.

Договором № 4 від 10.09.2009 внесено зміни до кредитного договору та термін повернення крдиту встановлено до 11.05.2011, визначено графік повернення сум отриманих кредитних коштів.

Договором № 5 від 30.06.2011 внесено зміни до кредитного договору та термін повернення кредиту встановлено до 11.06.2013; встановлено плату за користування кредитом в розмірі 14,5% річних, визначено графік повернення сум отриманих кредитних коштів.

Договором № 6 від 05.07.2013 внесено зміни до кредитного договору та термін повернення кредиту встановлено до 11.06.2014; встановлено плату за користування кредитом в розмірі 15% річних, визначено графік повернення сум отриманих кредитних коштів.

Договором № 7 від 20.11.2014 внесено зміни до кредитного договору та термін повернення кредиту встановлено до 25.09.2016; встановлено плату за користування кредитом в розмірі 16% річних, визначено графік повернення сум отриманих кредитних коштів.

Згідно з п. 2.4 кредитного договору (в редакції договору № 7 від 20.11.2014) банк надає позичальнику кредитні кошти у користування строком до 25.09.2016 (включно) з встнаволення графіку повернення визначених сум отмрианих кредитних коштів (частин кредиту), а позичальник зобов'язуєжться своєчасно сплатити проценти за користування кредитними коштами та в межах встановленого строку своєчасно здійснювати повернення визначених сум отмрианих кредитних коштів (частин кредиту) з дотриманням нступного графіку, врахувавши, що заборгованість станом 20.11.2014 складає 34 500,00 дол. США:

- до 30.09.2014 (включно) суму у розмірі 1 000,00 дол. США, причому 30.09.2014 вважається граничним терміном виконання зобов'язань по поверненню визначеної частини кредиту;

- щомісячно до кожного 10 числа (включно) кожного місяця в період з жовтня 2014 року по травень 2015 року у розмірі 1 000,00 дол. США, причому кожне десяте число кодного місяця є граничним терміном виконання зобов'язань по поверненню визначеної частини кредиту;

- щомісячно до кожного 10 числа (включно) кожного місяця в період з червня 2015 року по липень 2016 року у розмірі 1 500,00 дол. США, причому кожне десяте число кодного місяця є граничним терміном виконання зобов'язань по поверненню визначеної частини кредиту;

- щомісячно до кожного 10 числа (включно) кожного місяця в період з серпня 2015 року по грудень 2015 року у розмірі 2 000,00 дол. США, причому кожне десяте число кодного місяця є граничним терміном виконання зобов'язань по поверненню визначеної частини кредиту;

- щомісячно до кожного 10 числа (включно) кожного місяця в період з січня 2016 року по лютий 2016 року у розмірі 1 000,00 дол. США, причому кожне десяте число кодного місяця є граничним терміном виконання зобов'язань по поверненню визначеної частини кредиту;

- щомісячно до кожного 10 числа (включно) кожного місяця в період з березня 2016 року по червень 2016 року у розмірі 2 000,00 дол. США, причому кожне десяте число кодного місяця є граничним терміном виконання зобов'язань по поверненню визначеної частини кредиту;

- щомісячно до кожного 10 числа (включно) кожного місяця в період з липня 2016 року по серпень 2016 року у розмірі 1 000,00 дол. США. причому кожне десяте число кодного місяця є граничним терміном виконання зобов'язань по поверненню визначеної частини кредиту;

- до 25.09.2016 (включно) у розмірі 500,00 дол. США. причому 25.09.2016 вважається граничним терміном виконання зобов'язань по поверненню визначеної частини кредиту.

Наступний календарний день, що слідує за днем, який є кінцевим терміном для виконання зобов'язань по поверненню визначених відповідно до графіку частин кредиту, вважається днем початку періоду прострочення по поверненню кредитних коштів з наслідками, передбаченими законодавством України та цим договором.

Відповідно до п. 2.5 кредитного договору строк для виконання позичальником зобов'язань по сплаті процентів складає певний період, починаючи з останнього робочого дня місяця в якому позичальник отримав кредитні кошти, та закінчуючи 10 (десятим) числом наступного місяця (включно) та одночасно з настанням, встановленого в п. 2.4. цього договору, кінцевого терміну користування кредитними коштами. Наступний календарний день, що слідує за днем закінчення граничного строку для виконання зобов'язань по сплаті процентів, визначений відповідно до цього пункту договору, вважається днем початку періоду прострочення по сплаті процентів з наслідками, передбаченими законодавством України та цим договором.

Згідно з п. 2.6 кредитного договору кредитні кошти, проценти за користування ними, а також будь-які інші платежі за цим договором вважаються повернутими банку в момент зарахування цих коштів на відкриті в ВАТ «Перший інвестиційний банк» рахунки, які визначені в цьому договорі.

Відповідно до п. 3.5 кредитного договору за несвоєчасне повернення кредитних коштів згідно встановленого графіку та/або процентів за користування кредитними коштами позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення, яка обчислюється від суми простроченого платежу, та встановлюється в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період за який сплачується пеня.

Як встановлено ч.ч. 1, 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом.

За приписами ст. ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов'язковість виконання договірних зобов'язань.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Як зазначає позивач, станом на 23.01.2017 у Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Боат трейд студіо» наявна наступна заборгованість перед позивачем за кредитним договором в розмірі 36 589 дол. США 05 центів, що за курсом НБУ станом на 23.01.2017 становить 1 003 582,49 грн. та 296 982,38 грн. в тому числі:

- прострочена заборгованість за кредитом - 32 613 дол. США 09 центів, що за курсом НБУ станом на 23.01.2017 становить 894 527,81 грн.;

- прострочена заборгованість за відсотками - 3 657 дол. США 08 центів, що за курсом НБУ станом на 23.01.2017 становить 100 308,18 грн.;

- строкова заборгованість за відсотками - 318 дол. США 88 центів, що за курсом НБУ станом на 23.01.2017 становить 8 746,48 грн. ;

- пеня за прострочення сплати кредиту - 273 620,27 грн.;

- пеня за прострочення сплати відсотків - 23 362,12 грн.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про заставу» предметом застави можуть бути майно та майнові права.

Як свідчать матеріали справи, 12.01.2006 між позивачем (заставодержатель) та Приватним підприємством «Компанія «Інексукрпаркет» (заставодавець) укладено договір застави товарів в обороті та переробці № 01/0611-3 (далі - договір застави).

Згідно з п. 1.1. договору застави (в редакції договору № 6 від 20.11.2014 до договору застави) він забезпечує виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором № 01/0611-КЮ від 12.01.2006 з усіма змінами та доповненнями до нього (далі - кредитний договір), що був укладений між заставодержателем та позичальником, відповідно до умов якого позичальник зобов'язаний до 25.09.2016 включно повернути заставодержателю фактично отримані у відповідності до умов кредитного договору кредитні кошти у розмірі 34 500,00 дол. США.

Відповідно до п. 1.2 договору застави з метою забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору, заставодавець надає в заставу заставодержателю виробничі запаси, напівфабрикати та готову продукцію, а саме: ліс-пиловик в кількості 356 метрів кубічних, продукти переробки: пиломатеріали в незавершеному виробництві в кількості 967 метрів кубічних, паркет штучний з дуба в кількості 19850 метрів квадратних, паркет мозаїчний геометричний в кількості 1890 метрів квадратних, паркет мозаїчний дворцовий в кількості 674 метри квадратних. Готова продукція, вироблена з напівфабрикатів та виробничих запасів стає предметом застави без додаткового оформлення та не потребує змін до цього договору.

У п. 1.3 договору застави сторони визначили, що загальна заставна вартість майна, що є предметом застави складає суму 4 000 000,00 грн.

Пунктом 2.1.1 договору застави (в редакції договору № 6 від 20.11.2014 до договору застави) передбачено, що заставодержатель має право здійснити реалізацію предмета застави (звернути стягнення на предмет застави) або набути його у власність у разі невиконання позичальником зобов'язань за кредитним догворром та/або порушення справи про банкрутство заставодавця.

Відповідно до п. 5.6 договору застави за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент задоволення, включаючи суму кредиту, відсотки за користування кредитом, неустойку, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання, відшкодування витрат, понесених заставодержателем при здійсненні забезпеченої заставою вимоги.

Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України та ст. 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Статтею 589 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Судом встановлено, що позичальник свої зобов'язання з повернення кредиту та сплати процентів всупереч положень кредитного договору виконано не було, внаслідок чого у позивача виникло право звернути стягнення на предмет застави.

За приписами ст. 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зазначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається, в тому числі, спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст.26 вказаного нормативно правового акту.

Згідно із ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати, в тому числі, такий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.

Відповідно до п.п. б) п. 5.2 договору застави реалізація майна може проводитись зкоерема шляхом продажу майна в примусовому порядку на підставі рішення господарського суду у відповідності до чинного законодавства України.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Таким чином, вимоги Публічного акціонерного товариства «Перший інвестиційний банк» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Звернути стягнення на заставне майно за договором застави товарів в обороті та переробці № 01/0611-3 від 12.01.2006 шляхом продажу майна в примусовому порядку, яке належить Приватному підприємству «Компанія «Інексукрпаркет» (03127, м. Київ, просп. Голосіївський, 120, корпус 1, ), на праві власності, а саме: ліс-пиловик в кількості 356 метрів кубічних, продукти переробки: пиломатеріали в незавершеному виробництві в кількості 967 метрів кубічних, паркет штучний з дуба в кількості 19 850 метрів квадратних, паркет мозаїчний геометричний в кількості 1 890 метрів квадратних, паркет мозаїчний дворовий в кількості 674 метри квадратних заставною вартістю 4 000 000 (чотири мільйона) грн. 00 коп.

3. Направити кошти, отримані від реалізації заставного майна в рахунок погашення заборгованості Приватного підприємства «Компанія «Боат Трейд Студіо», за кредитним договором 01/0611-КЮ від 12.01.2006 перед Публічним акціонерним товариством «Перший інвестиційний банк» (01135, м. Київ, пл. Перемоги, 1, ) за кредитним договором № 21/0611-КЮ від 12.01.2006, яка станом на 23.01.2017 становить: 36 589 (тридцять шість тисяч п'ятсот вісімдесят дев'ять) дол. США 05 центів, що за курсом НБУ станом на 23.01.2017 становить 1 003 582 (один мільйон три тисячі п'ятсот вісімдесят дві) грн. 49 коп. та 296 982 (двісті дев'яносто шість тисяч дев'ятсот вісімдесят дві) грн. 38 коп. в тому числі:

- прострочена заборгованість за кредитом - 32 613 (тридцять дві тисячі шістсот тринадцять) дол. США 09 центів, що за курсом НБУ станом на 23.01.2017 становить 894 527 (вісімсот дев'яносто чотири тисячі п'ятсот двадцять сім) грн. 81 коп.;

- прострочена заборгованість за відсотками - 3 657 (три тисячі шістсот п'ятдесят сім) дол. США 08 центів, що за курсом НБУ станом на 23.01.2017 становить 100 308 (сто тисяч триста вісім) грн. 18 коп.;

- строкова заборгованість за відсотками - 318 (триста вісімнадцять) дол. США 88 центів, що за курсом НБУ станом на 23.01.2017 становить 8 746 (вісім тисяч сімсот сорок шість) грн. 48 коп.;

- пеня за прострочення сплати кредиту - 273 620 (двісті сімдесят три тисячі шістсот двадцять) грн. 27 коп.;

- пеня за прострочення сплати відсотків - 23 362 (двадцять три тисячі триста шістдесят дві) грн. 12 коп.

4. Стягнути з Приватного підприємства «Компанія «Інексукрпаркет» (03127, м. Київ, просп. Голосіївський, 120, корпус 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Перший інвестиційний банк» (01135, м. Київ, пл. Перемоги, 1, ) 19 508 (дев'ятнадцять тисяч п'ятсот вісім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 21.03.2017.

Суддя В.В.Сівакова