КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2017 р. Справа№ 910/1748/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Жук Г.А.

За участю секретаря судового засідання Москаленко Г.С.

представників сторін:

від позивача - Федоренко О.А., дов. № 4/Д-е від 13.01.2017 р.,

від відповідача - Устіч Ю.С., дов. № 01.05.20-05/80 від 23.02.2017р.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Державного підприємства «Державний експертний центр

Міністерства охорони здоров'я України»

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 03.02.2017 року

у справі № 910/1748/17 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Державного підприємства «Державний експертний центр

Міністерства охорони здоров'я України»

до Державного підприємства «Укрвакцина» МОЗ України

про стягнення 1 053 479,23 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2017 року по справі № 910/1748/17 позовну заяву та додані до неї матеріали повернуті без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Державне підприємство «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.02.2017 року по справі № 910/1748/17 скасувати та передати її на розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2017 року апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії суддів головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Алданова С.О., Зеленін В.О. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 06.03.2017 року.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.03.2017 року, у зв'язку з перебуванням судді Алданової С.О. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/1748/17 колегію суддів у складі головуючого судді: Ткаченка Б.О., суддів: Зеленіна В.О., Жук Г.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2017 року справу № 910/1748/17 прийнято до провадження у вказаному складі колегії суддів.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представник Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.02.2017 року по справі № 910/1748/17 скасувати та передати її на розгляд до суду першої інстанції.

Представник Державного підприємства «Укрвакцина» МОЗ України у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

02.02.2017 року до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України» (далі - позивач, ДП «Державний експертний центр МОУ») з вимогами до Державного підприємства «Укрвакцина» Міністерства охорони здоров'я України (далі - ДП «Укрвакцина» МОУ) про стягнення 1 053 479,23 грн.

Оскаржуваною ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2017 року по справі № 910/1748/17 позовну заяву та додані до неї матеріали повернуті без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з порушенням позивачем правил об'єднання позовних вимог в одній позовній заяві, відповідно до ч. 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Згідно з ч. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила поєднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Пунктом 3.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 року № 18 передбачено, що позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо). Право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, надане також судді. При цьому останній вправі вирішувати питання про об'єднання лише тих заяв (справ), які перебувають в його провадженні.

Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов'язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (стаття 58 та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК). Наприклад, господарський суд повинен повернути позовну заяву без розгляду, якщо: позов поданий одночасно до залізниці та вантажовідправника (вантажоодержувача), і в цій позовній заяві об'єднані вимоги, що ґрунтуються на комерційному акті, з вимогами, які обґрунтовані іншими документами; об'єднано вимоги про стягнення сум боргу, який виник з різних договорів або інших правочинів, і т. п.

Судова колегія звертає увагу, що навіть у випадку коли позивач правомірно об'єднав вимоги, пов'язані між собою, суд вправі повернути позовну заяву, якщо вважатиме, що сумісний розгляд об'єднаних вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Тобто, вирішення даного питання є прерогативою саме суду першої інстанції.

У позовній заяві ДП «Державний експертний центр МОУ» об'єднало вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договорами оренди транспортного засобу:

- № 2/А1/21/3-14 від 08.01.2014 року,

- № 2/А1/22/3-14 від 08.01.2014 року,

- № 2/А1/23/3-14 від 08.01.2014 року.

Заборгованість за кожним із договорів складається з основного боргу, пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

У даному випадку підставою позову є неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань, які виникли з трьох договорів і хоча правова природа договорів (договори оренди) та правове обґрунтування вимог є однаковим (неналежне виконання), проте вони є хоча й аналогічними, але окремими договорами не пов'язаними між собою підставами виникнення і не є похідними один від одного.

Для вирішення спору, суду під час розгляду справи потрібно встановити обставини щодо виконання відповідачем кожного окремо договору, необхідно з'ясувати чи відповідають дійсності та підтверджуються відповідними доказами вимоги що виникли по кожному договору, з'ясувати обставин щодо належного/неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по оплаті оренди транспортних засобів, судом має бути надана правова оцінка договорів з точки зору настання строку виконання зобов'язання, нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат, при вирішенні вимог що виникли з договорів суд має надати оцінку договірним відносинам сторін по трьох договорах, встановити чи є обставини на які зроблені посилання про наявність порушення відповідачем своїх зобов'язань підставою вважати їх такими що виникли з договорів тощо.

За вказаних обставин, по кожній із заявлених вимог суду необхідно проводити окрему процесуальну процедуру із визначенням та дослідженням різного кола доказів щодо встановлення обставин, пов'язаних з невиконанням відповідачем свого зобов'язання за кожним договором, що перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору в межах однієї справи.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлені вимоги щодо стягнення заборгованості не пов'язані підставою їх виникнення та сумісний розгляд об'єднаних вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво ускладнить вирішення спору.

Щодо посилання апелянта на аналогічні спір, у якому об'єднано вимоги про стягнення за цими ж договорами, але за інший період, який було прийнято судом першої інстанції до розгляду, колегія суддів звертає увагу на викладений вище висновок про те, що саме суд першої інстанції встановлює у кожному конкретному випадку чи ускладнить вирішення спору відповідне об'єднання позовних вимог та відповідно приймає його до розгляду або повертає.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обставини, викладені Державним підприємством «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України» в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.02.2017 року по справі № 910/1748/17 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Державне підприємство «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 58, 63, 99, 101-103, 105, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України» залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.02.2017 року по справі № 910/1748/17 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/1748/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

Г.А. Жук

Повний текст рішення складено 10.03.2017 року.