РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2017 р. Справа № 906/459/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Розізнана І.В. ,

суддя Грязнов В.В.

при секретарі судового засідання Петрук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Житомирській області на рішення господарського суду Житомирської області від 09.12.2016 р. у справі №906/459/16

за позовом ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Житомирській області

до 1) Виконавчого комітету Малинської міської ради,

2) Малинської міської ради

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1) відкритого акціонерного товариства "Сервіс" в особі ліквідатора ОСОБА_2,

2) Управління Держгеокадастру у Малинському районі Житомирської області

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) ОСОБА_3,

2) ОСОБА_4,

3) ОСОБА_5

про 1) визнання протиправним та скасування п.1.38 рішення від 17.12.1992 №293,

2) визнання протиправним та скасування п.20.31 рішення 11 сесії 5 скликання від 14.11.2006 р.

За участю представників:

позивача - ОСОБА_6

відповідача 1 - не з'явився

відповідача 2 - не з'явився

третьої особи на стороні позивача 1 - не з'явився

третьої особи на стороні позивача 2 - не з'явився

третьої особи на стороні відповідача 1 - не з'явився

третьої особи на стороні відповідача 2 - не з'явився

третьої особи на стороні відповідача 3 -не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 09.12.2016 року у справі №906/459/16 (суддя Лозинська І.В.) у позові регіонального відділення Фонду державного майна України про визнання протиправним та скасування п. 1.38 рішення виконавчого комітету Малинської міської ради від 17.12.2992 №293, визнання протиправним та скасування п. 20.31 рішення Малинської міської ради від 14.11.2016 року відмовлено.

В обґрунтування рішення, суд, зокрема зазначив, що як вбачається з Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку станом на 20.10.2016, земельній ділянці РВ ФДМУ по Житомирській області присвоєно кадастровий номер :01:006:0732, а земельній ділянці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - :01:006:0424, тобто мають місце навіть різні номери кадастрової зони, що дає суду підстави прийти до висновку, що геопросторове розташування ділянок визначалося без належної точності, без виходу на місцевість, без привязки поворотних точок меж ділянок та без погодження меж суміжними землевласниками, що свідчить про неналежне виконання посадових обов'язків фахівцями землевпорядної організації, яка оформляла відповідну землевпорядну документацію позивачу та третім особам. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5, маючи право власності на спірну земельну ділянку, не повинні нести будь-які негативні наслідки у звязку з недотриманням посадовими особами органів влади та місцевого самоврядування вимог діючого земельного законодавства

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, регіональне відділення Фонду державного майна України по Житомирській області звернулось до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 09.12.2016 року у справі №906/459/16 та прийняти нове рішення, яким позов задоволити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, вказує, що суд першої інстанції не надав належну оцінку тому факту, що земельна ділянка, яка знаходиться за адресою вул. Чернишевича, 23, рішенням виконавчого комітету Малинської міської ради №207 від 13.07.1989р. вже була виділена державному підприємству "Малинський дослідно-експерементальний завод", також вказаним підприємством були здійснені заходи по будівництву обєкта, побудований фундамент. Незавершений будівництвом одноквартирний одноповерховий житловий будинок, розташований на земельній ділянці площею 0,0600 га в м. Малині по вул. Чернишевича, 23 є об'єктом державної власності та обліковується в Єдиному реєстрі об'єктів державної власності. Наказом Фонду державного майна України від 21.01.2000 № 89 до переліку об'єктів незавершеного будівництва, які перебувають у державній власності та підлягають приватизації був включений вказаний об'єкт, що при приватизації не увійшов до статутного капіталу ВАТ "Малинський дослідно-експериментальний завод "Малекс" та переданий у процесі його реорганізації на баланс ВАТ "Сервіс". Рішенням Малинської міської ради від 16.08.2011 РВ ФДМУ надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки державної власності під об'єктом незавершеного будівництва - одноквартирним одноповерховим житловим будинком по вул. Чернишевича, 23 в м. Малині орієнтовною площею 0,06 га. Рішенням Малинської міської ради від 30.12.2011 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Чернишевича, 23 в м. Малині площею 0,0604 га. З огляду на викладені обставини, вищевказані спірні рішення виконавчого комітету Малинської міської ради від 17.12.1992 № 293 та рішення Малинської міської ради від 14.11.2006 прийнято відповідачами без законних підстав, оскільки ними передано належний державі об'єкт та земельну ділянку під ним поза волею власника та поза межами приватизаційних процедур у приватну власність.

Третьою особою, ОСОБА_3, подано відзив на апеляційну скаргу, в якому третя особа просить суд відмовити з задоволенні апеляційної скарги.

Від третьої особи, ОСОБА_5, також надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому третя особа просить рішення господарського суду Житомирської області від 09.12.2016 року у справі №906/459/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Управлінням Держгеокадастру у Малинському районі надано письмові пояснення, з яких вбачається, що земельна ділянка (кадастровий номер №:01:006:0732 та №:01:006:0424) розташована за адресою: Житомирська область, м. Малин, вул.. Чернишевича,23. Наявність двох різних кадастрових номерів, присвоєних одній і тій самі земельній ділянці виникла в результаті запровадження нового КОАТАУ м. Малина НОМЕР_1. На час присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Житомирській області у програмі відобразився новий КОАТАУ і визначився новий кадастровий номер земельної ділянки.

Розглянувши апеляційну скаргу, відзиви на неї, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням виконкому Малинської міської ради від 13.07.1989 № 207, зокрема, надано дозвіл ВАТ "Малинський дослідно-експериментальний завод "Малекс" на будівництво одноквартирного одноповерхового житлового будинку в м. Малині по вул.Чернишевича, 23 та закріплено за ним земельну ділянку площею 0,06 га (а. с .32, т. 1).

Відповідно до листа ВАТ "Малинський дослідно-експериментальний завод "Малекс" від 09.08.1999 р. № 18/191, з січня 1990 року будівництво припинено (законсервовано); ступінь готовності об'єкта незавершеного будівництва - 5% (а. с. 33, т. 1).

Згідно з листом директора Малинського дослідно-експериментального заводу №08/3496 від 29.10.1992 р. (а. с. 166, т.1), що адресований архітектору Малинського району, повідомлено, що завод не заперечує проти виділення ОСОБА_3 земельної ділянки для будівництва індивідуального одноквартирного житлового будинку по вул. Чернишевича, 23 в районі індивідуального житлового будівництва заводу та вказано, що початий житловий будинок (фундамент) на цій ділянці завод продає ОСОБА_3

17.12.1992 року виконавчим комітетом Малинської міської ради прийнято рішення №292 про надання у довічне володіння земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва ОСОБА_7 по вул. Чернишевича, 23, площею 600 кв. метрів (а. с.167, т.1).

Рішенням виконавчого комітету Малинської міської ради № 293 від 17.12.1992 р. (а. с. 18- 9, т. 1), зокрема, надано дозвіл на будівництво індивідуального жилого будинку на виділеній земельній ділянці ОСОБА_3

Згідно з накладною № 361 від 22.12.1992 р. ОСОБА_3 сплачено Малинському дослідно-експериментальному заводу 5993,00 крб. відшкодування за виконані будівельні роботи (а. с. 168, т. 1).

Рішенням Малинської міської ради від 14.11.2006 р. (а. с. 20, т. 1), передано безоплатно у власність присадибну земельну ділянку ОСОБА_3 по вул. Чернишевича, 23, площею 0,0600 га.

19.12.2006 р. ОСОБА_3 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0600 га, яка розташована за адресою: Житомирська область, м. Малин, вул. Чернишевича, 23, за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а. с. 174, т.1).

27.02.2007 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу вищевказаної земельної ділянки (а. с.175,176, т.1). Вказаний договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Малинського районного нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_8 27.02.2007 р., за номером у реєстрі нотаріальних дій - 721, згідно з витягом з Державного реєстру правочинів (а. с. 177, т.1).

На підставі вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27.02.2007 р. (зареєстрованого в реєстрі за № 721), 03.04.2008 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0600 га, за адресою: м. Малин, вул. Чернишевича, 23, за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а. с. 179, т.1).

Відповідно до ч.1 ст.13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 9 ст. 10 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року, що діяла на момент винесення спірного рішення від 17.12.1992р.) до відання міських Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить погодження будівництва жилих, виробничих, культурно-побутових та інших будівель і споруд на земельних ділянках, що перебувають у власності або користуванні.

Статтею 18 Закону України "Про основи містобудування" (в редакції 1992 року, чинній на момент прийняття рішення від 17.12.1992 року) спорудження об'єктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних Рад народних депутатів. Це право Ради народних депутатів можуть делегувати відповідним виконавчим органам.

Надаючи дозвіл на будівництво житлового будинку ОСОБА_3, виконавчий комітет Малинської міської ради діяв в межах повноважень та у спосіб визначений чинним на той час законодавством.

Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Частиною 1 п. 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (у ред. чинній на момент прийняття рішення від 14.11.2006 року) передбачено, що виключною компетенцією міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування наділені повноваженнями розпоряджатися землями, які перебувають відповідно у державній та комунальній власності. Таке розпорядження вони здійснюють шляхом продажу земель, безоплатної передачі у приватну власність громадянам, надання їх в оренду чи передачі їх у постійне користування (статті 118, 122, 123 Земельного кодексу України).

Таким чином, передаючи безоплатно у власність присадибну земельну ділянку ОСОБА_3 по вул. Чернишевича, 23, площею 0,0600 га, Малинська міська рада діяла в межах своїх повноважень та на підставі ст.ст. 116, 118, 122, 123 Земельного кодексу України та ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування".

Доводи апелянта, про те, що земельна ділянка по вулиці Чернешевича, 23, рішенням виконавчого комітету Малинської міської ради №207 від 13.07.1989 року вже була виділена державному підприємству "Малинський дослідно-експериментальний завод" та державним підприємством було здійснено заходи по будівництву обєкта (побудовано фундамент), а тому ОСОБА_3 безпідставно було виділено земельну ділянку під державним обєктом (обєктом незавершеного будівництва) спростовуються наявним в матеріалах справи листом директора Малинського дослідно-експериментального заводу від 29.10.2992 року №08/3496 відповідно до якого завод не заперечував проти виділення ОСОБА_3 земельної ділянки для будівництва індивідуального одноквартирного житлового будинку по вул. Чернишевича, 23 та вказано, що фундамент, розміщений на вказаній земельній ділянці продається ОСОБА_3 (а.с. 60, т. 1).

Конституційний Суд України в п. 5 мотивувальної частини рішення від 16.04.2009р. № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів.

З огляду на викладе, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що прийняті виконавчим комітетом Малинської міської ради та Малинською міською радою рішення про надання дозволу на будівництво житлового будинку та передачу ОСОБА_3 у власність земельної ділянки є ненормативними актами органу місцевого самоврядування, які вичерпали свою дію внаслідок їх виконання.

Скасування таких актів не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку або укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

За таких обставин, позов, предметом якого є скасування рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово, і, з прийняттям якого, виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання.

Скасування такого рішення не породжує наслідків для власника земельної ділянки, оскільки у такий спосіб виникло право власності на земельну ділянку і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний суд України у постановах від 11.11.2014 року у справі №21-405а14, від 30.09.2015 року у справі №3-553гс15, від 09.11.2016 року у справі №916/654/15-г.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що вирішення спору про визнання недійсними та скасування п. 1.38 рішення виконавчого комітету Малинської міської ради від 17.12.1992 р. №293 та п. 20.31 рішення Малинської міської ради від 14.11.2006 року не впливає на законність правовстановлюючих документів (не породжує юридичних наслідків) щодо права власності на земельну ділянку, а тому підстави для визнання протиправними та скасування вищевказаних рішень - відсутні.

Згідно зі ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини (рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23.09.1982, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21.02.1986, "Щокін проти України" від 14.10.2010, "Сєрков проти України" від 07.07.2011, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23.11.2000, "Булвес АД" проти Болгарії" від 22.01.2009, "Трегубенко проти України" від 02.11.2004, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Враховуючи наведене, а також оцінюючи посилання апелянта на рішення Малинської міської ради від 16.08.2011 РВ ФДМУ про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки державної власності під об'єктом незавершеного будівництва - одноквартирним одноповерховим житловим будинком по вул. Чернишевича, 23 в м. Малині орієнтовною площею 0,06 га та рішенням Малинської міської ради від 30.12.2011 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Чернишевича, 23 в м. Малині площею 0,0604 га, як доказ перебування спірної земельної ділянки в землях не наданих у власність в межах населеного пункту м. Малин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що треті особи - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, маючи право власності на спірну земельну ділянку, не повинні нести будь - які негативні наслідки у зв'язку з недотриманням посадовими особами органів влади та місцевого самоврядування вимог діючого земельного законодавства.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 року "Стретч проти Об'єднаного Королівства Великобританії і Північної Ірландії" (Stretch v. United Kingdom, 44277/98) визнання недійсним договору, згідно з яким покупець отримав майно від держави, та подальше позбавлення його цього майна (на підставі того, що державний орган порушив закон при укладенні договору) є неприпустимим.

Отже, застосування законодавства про захист права власності є межі допустимого (розумного) втручання держави в справи власника. Власник може володіти, користуватися і розпоряджатися майном у межах, передбачених законом, а безпідставне та необґрунтоване втручання у власність особи та подальше позбавлення його цього майна є недопустимим.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно зясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Житомирської області від 09.12.2016 р. у справі №906/459/16 залишити без змін, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Житомирській області - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи №906/459/16 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Грязнов В.В.