ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.03.2017 Справа № 904/7209/16

За позовом Державного підприємства "Андижанська ГЕС", м. Ханабад, Андижанська область, Республіка Узбекистан

до Закритого акціонерного товариства "Промислово-фінансова компанія "СОЖ ІНВЕСТ", м. Дніпро, Україна

про стягнення 75 300,00 доларів США

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1, дов. від 04.10.16р.

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Андижанська ГЕС" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Закритого акціонерного товариства "Промислово-фінансова компанія "СОЖ ІНВЕСТ" про стягнення 75 300,00 доларів США, сплачених в якості передплати в рахунок поставки продукції, передбаченої Контрактом №0208 SL-UZB від 17.02.2012р.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що він на виконання умов контракту №0208 SL-UZB від 17.02.2012р. здійснив передплату в розмірі 75 300,00 доларів США. Однак відповідач не поставив товар у визначений контрактом строк, попередню оплату не повернув.

Відповідач проти позову заперечує, зазначає, що необхідну технічну документацію, згідно якої завод-виробник мав виготовити комплектуючі для Андижанської ГЕС, повинен був розробити та передати позивач. Саме через це п.4.2. контракту передбачалось, що строк поставки комплектуючих відраховується не лише з дати відкриття акредитиву, але й з дати підписання акту передачі комплекту технічної документації. Відповідач зазначає, що з приводу необхідності передачі технічної документації його представники, які знаходились у Республіці Узбекистан, довгий час вели переговори з керівництвом Андижанської ГЕС, але успіху вони не мали. Відповідач вважає безпідставним посилання позивача на те, що технічна документація передана відповідачу агентством "Узбектендерконсалтинг", оскільки ця агенція, яка займалась організацією торгів, надавала учасникам торгів лише специфікацію на продукцію ще до початку торгів і не мала жодного відношення до виконання контракту, укладеного після торгів. Відповідач зазначає, що змушений був взяти на себе функцію із замовлення технічної документації за власний рахунок та запропонував позивачу погодити її, однак, останній на цю пропозицію не пристав. І як виявилось пізніше з надісланих позивачем документів, обслуговуючий позивача "Туронбанк" у зв'язку зі збігом терміну акредитиву продав у серпні 2013р. залишок суми акредитиву. Через неузгодженість технічної документації завод-виробник повідомив відповідача, що змушений виключити замовлення на виготовлення комплектуючих з плану завантаження виробництва. Також через затягування часу з відкриттям акредитиву і наданням технічної документації завод-виробник повідомив про зміну умов оплати виготовлення продукції у разі відновлення замовлення. Крім того, відповідач подав до суду заяву про застосування позовної давності, пояснюючи пропущенням позивачем строку позовної давності в 3 роки відповідно до ст.150 Цивільного кодексу Республіки Узбекістан.

У судовому засіданні оголошувалась перерва згідно ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

06.12.2016р. позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

16.03.2017р. по даній справі оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

17.02.2012р. між Державним підприємством "Андижанська ГЕС" (покупець) та Закритим акціонерним товариством "Промислово-фінансова компанія "СОЖ ІНВЕСТ" (продавець) укладено контракт №0208 SL-UZB, за умовами якого продавець зобовязався поставити покупцю товар, а покупець -прийняти та оплатити його в кількості та за цінами, визначеними у додатку №1, який є невідємною частиною контракту.

Країна походження товару, який поставляється за контрактом - Російська Федерація (п.1.2. контракту).

Відповідно до п.1.4. контракту поставка товару продавцем на адресу покупця здійснюється на умовах СІР залізничною станцією ОСОБА_2 залізниці, Ташкентська область, Республіка Узбекистан, код станції 722701, згідно Інкотермс-2010.

Згідно п.2.1. контракту загальна сума контракту, з урахуванням послуг з шеф-монтажу, пуско-налагоджування та навчання персоналу, складає 251 000,00 доларів США.

Ціна контракту є твердою та зміні не підлягає. Валюта платежу - долари США (п.п.2.2., 2.3. контракту).

За п.3.1. контракту товар буде сплачуватись та поставлятись сторонами в рамках Додатку №1.

Відповідно до п.3.2. контракту платіж здійснюється у формі поповнюваного, безвідкличного, документального непідтвердженого акредитиву в розмірі 100% від загальної вартості товару (далі - акредитив), який відкривається за дорученням покупця в ВАК "Турон-банк" ГоловОПЕРУ м. Ташкент, Республіка Узбекистан. Виконавчий банк: ВАК "Туронбанк" ГоловОПЕРУ м. Ташкент, Республіка Узбекистан.

Акредитив повинен бути відкритий протягом 5 банківських днів з дати конвертації сумових коштів покупця на УЗРВБ на долари США (п.3.3. контракту).

Відповідно до п.3.5. контракту строк дії акредитиву встановлюється в 240 календарних днів з моменту його відкриття покупцем.

Пунктом 3.6. контракту передбачено, що списання грошових коштів з акредитиву здійснюється таким чином:

Платіж з акредитиву в розмірі 30% вартості партії товару здійснюється після надання у виконавчий банк таких документів:

- рахунок-фактура (інвойс) продавця на суму партії товару - 1 оригінал;

- лист продавця на адресу покупця про відкриття замовлення-наряду на виготовлення партії товару на заводі-виробнику - 1 оригінал (п.3.6.1.).

Платіж з акредитиву в розмірі 50% вартості партії товару сплачується після надання у виконавчий банк таких документів:

- рахунок-фактура (інвойс) комерційний інвойс продавця на суму партії товару - 1 оригінал;

- сертифікат відповідності продукції (паспорт продукції) зі штампом ОТК заводу-виробника - 1 оригінал;

- акт (сертифікат) передвідвантажувальної інспекції незалежної міжнародної інспекційної організації, акредитованої в агентстві "Узстандарт" - 1 оригінал (п.3.6.2.).

Платіж з акредитиву в розмірі 20% вартості партії товару сплачується після надання у виконавчий банк таких документів:

- рахунок-фактура (інвойс) продавця на суму партії товару - 1 оригінал;

- сертифікат якості продукції - 1 копія;

- сертифікат походження - 1 копія;

- дублікат транспортної накладної, що вказує в якості вантажоотримувача ДП "Андижанська ГЕС", Республіка Узбекистан з відміткою станції відправлення - 1 оригінал;

- страховий поліс на 110% вартості партії товару, що поставляється, що вказує в якості бенефіціара ДП "Андижанська ГЕС", Республіка Узбекистан - 1 оригінал (3.6.3.).

Відповідно до п.4.1. контракту вся документація, необхідна для виробництва товару, передається за Актом передачі комплекту технічної документації, який підписується покупцем, продавцем та заводом-виробником.

Товар, який відвантажується за даним контрактом, буде поставлений на умовах СІР залізнична станція ОСОБА_2 залізниці, протягом 180 днів з дати відкриття акредитиву, який відповідає вимогам п.п.3.2.-3.6. контракту, та підписання Акту передачі комплекту технічної документації (п.4.2. контракту).

У відповідності до п.4.4. контракту доставка товару буде здійснюватись залізничним транспортом.

Датою відвантаження товару вважається дата календарного штемпеля станції відправлення на транспортній накладній (п.4.6. контракту).

Пунктом 9.1. контракту передбачено, що всі спори та розбіжності, які не можуть бути вирішені шляхом переговорів, передаються на вирішення господарського (арбітражного) суду за місцем знаходження відповідача у відповідності до Угоди про порядок вирішення спорів, повязаних із здійсненням господарської діяльності, підписаної 20.03.1992р. урядами держав - учасниць Співдружності незалежних держав, ратифікованою Україною 19.12.1992р. та Республікою Узбекистан 06.05.1993р.

Матеріальним правом, що застосовується, є право Республіки Узбекистан (п.9.2. контракту).

Відповідно до п.9.3. контракту мовою арбітражного розгляду є російська мова.

Згідно п.11.5. контракту, даний контракт набуває чинності після проходження експертизи у МВЕСІіТ РУз та поставлення його на облік в уповноважених органах Республіки Узбекистан у відповідності до діючого законодавства Республіки Узбекистан та діє до повного виконання сторонами своїх обовязків.

Так, відповідно до додатку №1 до контракту - специфікації №1 на поставку комплектуючих до гідротурбін відповідач зобовязався поставити позивачу:

- втулки лопаток направляючого апарату гідротурбін Андижанської ГЕС згідно технічного опису (додаток №2) у кількості 300 шт., вартістю 490,00 доларів США за 1 шт., загальна вартість - 147 000,00 доларів США;

- графітові та стояночні ущільнення підшипника турбіни Андижанської ГЕС згідно технічного опису (додаток №2) у кількості 4 шт., вартістю 26 000,00 доларів США за 1 шт., загальна вартість - 104 000,00 доларів США.

За ч.1 ст.5 Закону України "Про міжнародне приватне право" у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Враховуючи, що сторони у контракті обрали матеріальним правом право Республіки Узбекистан, що підлягає застосуванню до правовідносин, господарський суд на підставі статті 4 Господарського процесуального кодексу України застосовує це право у вирішенні спору.

Відповідно до ч.1 ст.386 Цивільного кодексу Республіки Узбекистан за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) зобовязується передати товар у власність іншій стороні (покупцю), а покупець зобовязується прийняти цей товар та сплатити за нього відповідну грошову суму (ціну).

Продавець зобовязаний передати покупцю товар, передбачений договором купівлі-продажу. Якщо інше не передбачено договором купівлі-продажу, одночасно з передаванням речі продавець зобовязаний передати покупцю її приладдя, а також документи, які відносяться до неї (технічний паспорт, сертифікат якості, інструкцію з експлуатації тощо), які передбачені законодавством чи договором (ст.388 Цивільного кодексу Республіки Узбекистан).

Згідно ч.1 ст.389 Цивільного кодексу Республіки Узбекистан строк виконання продавцем обовязку передати товар покупцю визначається договором купівлі-продажу, а якщо договір не дозволяє визначити строк, - у відповідності до правил, передбачених ст.242 даного Кодексу.

За ст.390 Цивільного кодексу Республіки Узбекистан якщо інше не передбачено договором купівлі-продажу, обовязок продавця передати товар покупцю вважається виконаним в момент:

- вручення товару покупцю чи вказаній ним особі, якщо договором передбачений обовязок продавця з доставки товару;

- надання товару в розпорядження покупця, якщо товар повинен бути переданий покупцю в місці знаходження товару. Товар вважається наданим в розпорядження покупця, коли в строк, передбачений договором, товар готовий до передачі в належному місці та покупець у відповідності до умов договору обізнаний про готовність товару до передачі. Товар не визнається готовим до передачі, якщо він не ідентифікований для цілей договору шляхом маркування або іншим чином.

У випадку, якщо із договору купівлі-продажу не випливає обовязок продавця з доставки товару чи передачі товару в місці його знаходження покупцю, обовязок продавця передати товар покупцю вважається виконаним в момент здачі товару перевізнику чи організації звязку для доставки покупцю, якщо інше не передбачено договором.

Частиною 1 статті 420 Цивільного кодексу Республіки Узбекистан передбачено, що у випадках, коли договором купівлі-продажу передбачений обовязок покупця сплатити ціну повністю або частково до передачі продавцем товару (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, передбачений договором, а якщо такий строк договором не передбачений, - в строк, визначений у відповідності до ст.242 даного Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.12.2012р. був відкритий акредитив, після чого позивач на виконання умов контракту здійснив попередню оплату у розмірі 30% загальної вартості товару у розмірі 75 300,00 доларів США.

Отже, враховуючи умови контракту, строк поставки товару є таким, що настав 19.06.2013р., однак, як вбачається із матеріалів справи, відповідач не поставив позивачу товар у цей строк.

Згідно ч.3 ст.420 Цивільного кодексу Республіки Узбекистан у випадку, коли продавець, який отримав суму попередньої оплати, не виконує обовязок з передачі оплаченого товару, покупець має право вимагати передачі оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати за товар, не переданий продавцем.

Відповідно до ст.242 Цивільного кодексу Республіки Узбекистан якщо строк виконання зобов"язання не встановлений або визначений моментом пред"явлення вимоги, кредитор має право вимагати виконання, а боржник має право здійснити виконання у будь-який час. Боржник зобов"язаний виконати такий обов"язок у семиденний строк від дня пред"явлення вимоги кредитором, якщо обов"язок негайного виконання не випливає із закону, договору або сутності зобов"язання.

У звязку з невиконанням відповідачем умов контракту позивач направив йому претензію за №178 від 09.07.2013р., в якій просив протягом 3 календарних днів перерахувати передплату в розмірі 75 300,00 доларів США.

Крім того, позивач надіслав відповідачу претензійну вимогу-повідомлення за №209 від 16.08.2013р., якою, у звязку із порушенням відповідачем строків виконання контракту, просив в десятиденний строк з моменту отримання даної вимоги проінформувати про прийняття пропозиції щодо розірвання контракту, повернути суму попередньої оплати у розмірі 75 300,00 доларів США.

Згідно ст.236 Цивільного кодексу Республіки Узбекистан зобовязання повинні виконуватись належним чином у відповідності до умов зобовязання та вимог законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - у відповідності до звичаїв ділового обороту чи іншими зазвичай висунутими вимогами.

Одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законодавством чи договором (ст.237 Цивільного кодексу Республіки Узбекистан).

Враховуючи викладене, строк повернення попередньої оплати є таким, що настав.

Суд вважає необгрунтованими доводи відповідача про ненадання позивачем технічної документації, оскільки у своїх листах відповідач жодним чином не посилався на це, а лише просив продовжити строк поставки товару.

05.12.2016р. відповідач подав до суду заяву про застосування позовної давності до вимог позивача, оскільки строк позовної давності для звернення з позовом сплинув.

Відповідно до ст.149 Цивільного кодексу Республіки Узбекистан позовна давність - це строк, у межах якого особа може захистити своє порушене право шляхом подання позову.

Згідно ст.150 Цивільного кодексу Республіки Узбекистан загальний строк позовної давності - три роки.

Відповідно до ст.154 Цивільного кодексу Республіки Узбекистан перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або повинна була довідатись про порушення свого права. Винятки з цього правила встановлюються даним кодексом та іншими законами. За обовязками з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається по закінченню строку виконання. За обовязками, строк виконання яких не визначений або визначений моментом пред"явлення вимоги, перебіг позовної давності починається з моменту, коли у кредитора виникає право пред"явити вимогу про виконання зобов"язання, а якщо боржнику надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається після закінчення вказаного строку.

Згідно ч.ч.2, 3 ст.153 Цивільного кодексу Республіки Узбекистан позовна давність застосовується судом тільки за заявою сторони в спорі, наданою до винесення судом рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для винесення судом рішення про відмову у позові.

Враховуючи те, що позивач звернувся до відповідача з претензією перерахувати передплату в розмірі 75 300,00 доларів США - 09.07.2013р., а позовну заяву подав до суду 15.08.2016р., тобто після спливу позовної давності, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати по справі відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.153 Цивільного кодексу Республіки Узбекистан, ст.ст.49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позивачу у позові відмовити.

Судові витрати у справі покласти на позивача.

Повне рішення складено 21.03.2017р.

Суддя ОСОБА_3