ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2017р. Справа№ 914/227/17

Господарський суд Львівської області у складі

Суддя Фартушок Т.Б. при секретарі Кохановській Ю.І.

за позовом: Приватного акціонерного товариства «ІРОКС», м.Львів,

до відповідача: Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м.Львів,

про: визнання недійсним та скасування Рішення Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 02.12.2016 року №48 р/к у справі №1-13-34/2016 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції»

ціна позову: 45000,00 грн.

Представники:

Позивача: ОСОБА_1 представник (довіреність від 01.12.2016 року №1197);

Відповідача: ОСОБА_2 представник (довіреність від 30.12.2016 року №08-2057)

Суть спору:

Господарським судом Львівської області розглядається справа за позовом Приватного акціонерного товариства «ІРОКС» до Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування Рішення Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 02.12.2016 року №48 р/к у справі №1-13-34/2016 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції». Ціна позову 45000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області по даній справі від 06.02.2017 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 21.02.2017 року. Розгляд справи відкладався з причин та підстав, викладених в ухвалі від 21.02.2017 року у справі, зокрема, у вязку із неявкою повноважного представника Відповідача та невиконанням ним вимог ухвали суду у справі, зокрема, щодо подання відзиву на позовну заяву. В судовому засіданні 07.03.2017 року оголошувалась перерва до 10.03.2017 року, про що представники Сторін належним чином повідомлялись в судовому засіданні під розписку.

Представникам Сторін по явці оголошено права та обовязки, визначені ст.ст.20, 22, 28, 38, 59 ГПК України. Крім того, в ухвалах суду по даній справі, які скеровані чи оголошені Сторонам (підтвердженням чого є дані реєстрів вихідної кореспонденції Господарського суду Львівської області та наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштових відправлень, а також повідомлення про відкладення розгляду справи та про оголошення перерви в судовому засіданні) зазначено, що права та обовязки сторін визначені ст.ст.20, 22, 28, 38, 59 ГПК України.

Заяв про відвід судді не надходило.

Представник Позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, аналогічні до викладених у позовній заяві.

Представник Відповідача в судове засідання з'явився, проти позову заперечив, надав усні пояснення, аналогічні до викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.4-3 ГПК України, господарський суд створює Сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

На виконання зазначених вимог Кодексу, в ухвалі Господарського суду Львівської області про порушення провадження у справі, на обовязковість виконання якої вказувалось в ухвалах про відкладення розгляду справи, окрім подання відзиву на позовну заяву, Сторін зобовязувалось надати всі докази в обґрунтування правової позиції по суті спору.

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 4-3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.38 (витребування доказів) ГПК України (якою, в тому числі, передбачені права сторін, про що зазначалось в кожній з ухвал господарського суду по даній справі), сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів; у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази. Зі змісту наведеної статті вбачається, що протягом розгляду справи суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, і вправі витребовувати такі виключно за клопотання сторони або прокурора.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам процесу щодо обґрунтування їх правової позиції по суті спору та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Відповідно до вимог ст.4-7 ГПК України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

В судових засіданнях впродовж розгляду справи суд оглянув оригінали документів, долучених до матеріалів справи.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників Сторін, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Адміністративною колегією Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 02.12.2016 року прийнято Рішення №48 р/к у справі №1-13-34/2016 (надалі Рішення), яким постановлено, що Відповідач, не подавши Позивачу інформацію на вимогу Голови ОСОБА_3 від 05.04.2016 року №13/03-309 у строки, встановлені у вимозі, вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді неподання інформації Територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою ОСОБА_3 строки. Пунктом 2 резолютивної частини рішення за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що вказане у п.1 Рішення, на Відповідача накладено штраф у розмірі 45000,00 грн.

Вказаним Рішенням визначено, що рамках розгляду заяви фізичних осіб від 12.01.2016 про бездіяльність Субєкта (Позивача у справі) (забудовник житлового будинку за адресою: вул.Шевченка, 418, м.Львів) у частині водопостачання (водовідведення) і забезпечення електричною енергією, Субєкту надіслано вимогу голови Відділення від 05.04.2016 №13/03-309. Субєкт отримав вимогу 07.04.2016 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (рекомендоване) Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» №79 8 та листом Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта». Отже, як зазначено в Рішенні, Субєкт, не подавши відділенню інформацію відповідно до вимоги у встановлений головою Відділення строк, вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення Антимонопольного комітету України строк.

ОСОБА_4 від 29.01.2016 року №13/03-60 Відповідач звертався до Позивача надати наступну інформацію та матеріали, а саме:

1. Чи укладені між ПрАТ «Ірокс» та мешканцями будинку №418 по вул. Шевченка у м. Львові договори про постачання електричної енергії? Якщо так, надати копії 5 договорів.

2. Чи є у ПрАТ «Ірокс» ліцензія на постачання електричної енергії? Якщо так, надати копію.

3. Надати копію акту або декларації про готовність будинку №418 по вул. Шевченка у м. Львові.

4. Чи були здані та введені в експлуатацію електричні мережі збудовані (реконструйовані) ПрАТ «Ірокс» про вищевказаному обєкту? Якщо так, надати копії підтверджуючих документів.

5. Описати механізм нарахування мешканцям будинку №418 по вул. Шевченка у м. Львові плати за послуги з постачання електричної енергії (відшкодування).

6. Вказати тариф, за яким ПрАТ «Ірокс» проводить нарахування мешканцям будинку №418 по вул. Шевченка у м. Львові за послугу з постачання електричної енергії з 01.07.2014 року.

7. Вказати причини відключення квартир будинку №418 по вул. Шевченка від мереж електропостачання 15.12.2015 року.

8. Копію попередження про відключення квартири заявників від мереж електропостачання.

9. Копію акта про відключення квартири Заявників від мереж електропостачання.

10. Ким давалась вказівка на відключення квартири Заявників від мереж електропостачання?

11. Чи існує у Заявників заборгованість за житлово-комунальні послуги перед ПрАТ «Ірокс»? Якщо так, то надати повну інформацію по кожному абоненту та надати відповідні підтверджуючі документи.

12. Іншу інформацію, яка, на думку ПрАТ «Ірокс», сприятиме розгляду заяви.

Листом від 10.02.2016 року №66 Позивач надіслав на ім'я Відповідача витребувану ОСОБА_4 від 29.01.2016 року №13/03-60 інформацію.

В подальшому, Відповідач звертався до Позивача ОСОБА_4 від 01.06.2016 року №13/03-441 надати наступну інформацію:

1. Копії діючих протягом установчих документів ПрАТ «Ірокс» (статут, положення, довідка з СДРПОУ, довідка про взяття на облік платника податків, свідоцтво про державну реєстрацію);

2. Чи станом на 31.05.2016 року ПрАТ «Ірокс» звертався до ПАТ «Львівобленерго» та ЛМКП «Львівводоканал» щодо опломбування лічильників, переведення мешканців будинку №418 по вул. Шевченка у м. Львові на прямі розрахунки з постачальниками послуг з енергопостачання, водопостачання? Якщо ні, надати відповідні пояснення.

3. Чи станом на 31.05.2016 року переведено мешканців будинку №418 по вул. Шевченка у м. Львові на прямі розрахунки з постачальниками послуг енергопостачання, водопостачання.

4. Копію податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2015 рік.

Листом від 06.06.2016 року №345 Позивач надіслав на ім'я Відповідача витребувану ОСОБА_4 від 01.06.2016 року №13/03-441 інформацію.

Також, ОСОБА_4 від 05.04.2016 року №13/03-309 Відповідач витребовував від Позивача інформацію щодо:

1. Копії діючих протягом установчих документів ПрАТ «Ірокс» (статут, положення, довідка з СДРПОУ, довідка про взяття на облік платника податків, свідоцтво про державну реєстрацію);

2. Чи були здані та введені в експлуатацію електричні мережі збудовані (реконструйовані) ПрАТ «Ірокс» про вищевказаному обєкту? Якщо так, надати копії підтверджуючих документів.

3. Вказати причини відключення квартир будинку №418 по вул. Шевченка від мереж електропостачання 15.12.2015 року.

4. Копію попередження про відключення квартири заявників від мереж електропостачання.

5. Копію акта про відключення квартири Заявників від мереж електропостачання.

6. Ким давалась вказівка на відключення квартири Заявників від мереж електропостачання?

7. Надати пояснення чому станом на 25.02.2016 року ПрАТ «Ірокс» не звертався до ПАТ «Львівобленерго» та ЛМКП «Львівводоканал» щодо опломбування лічильників, переведення мешканців на прямі розрахунки з постачальниками послуг з енергопостачання, водопостачання.

8. Іншу інформацію, яка, на думку ПрАТ «Ірокс», сприятиме розгляду заяви.

Відповідно до подання від 01.07.2016 року №81/1пв з попередніми висновками у справі №1-0219/2016 року, справа розпочата за результатами розгляду заяви власників багатоквартирного житлового будинку по вул. Шевченка, 418 у м. Львові (адреса: 79014, м. Львів, а/с 453) від 12.01.2016 року, скеровану до Відділення Антимонопольного комітету України листом від 16.01.2016 року №14-01/43-Ко, щодо дій Приватного акціонерного товариства «Ірокс», як забудовника житлового будинку №418 по вул. Шевченка у м. Львові при здачі в експлуатацію водопровідно-каналізаційних мереж будинку та переведення мешканців даного будинку на прямі розрахунки з виробником/виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення.

У Поданні від 01.07.2016р. №81/1пв Відповідач зазначив, що: «Для зясування обставин, викладених у заяві, Відділення надало наступні вимоги про надання інформації: … 5) від 05.04.2016 №13/03-309 ПрАТ «Ірокс»(повторно).». Відтак, Відповідач у Поданні від 01.07.2016р. №81/1пв визнає, що вимога про надання інформації від 05.04.2016р. №13/03-309 була повторною; при цьому, жодних доводів щодо ненадання Позивачем відповідей на попередні вимоги Відповідачем не наведено та в матеріалах справи такі відсутні.

Також, у Поданні від 01.07.2016р. №81/1пв Відповідачем зазначено: «При визначенні розміру штрафу на ПрАТ «Ірокс» пропонуємо врахувати такі обставини: … надання всіх необхідних документів та пояснень;».

Окрім того, у вказаному Поданні зазначено, що Позивач не створював перешкод у розслідуванні обставин у справі.

У своєму поданні від 08.09.2016 року №96/1пв з попередніми висновками у справі №1-13- 34/2016 року Львівське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України зазначало, що неподання ПрАТ «Ірокс» запитуваної інформації у встановлений Головою відділення строк перешкоджає об'єктивному розгляду заяви власників багатоквартирного житлового будинку по вул. Шевченка, 418 у м. Львові (поштова адреса: 79014, м. Львів, а/с 453) від 12.01.2016 року.

У відповіді від 29.09.2016р. вих.№1003 Позивач зазначає Відповідачу, що твердження, зазначені у Поданні від 08.09.2016 року №96/1пв про ненадання Позивачем інформації, зазначеної у вимозі від 05.04.2016р., на думку Позивача, не відповідають дійсності, оскільки: Позивач листами від 10.02.2016р. №66 та від 06.06.2016р. №345 надав Відповідачу витребувану інформацію; у поданні Відповідача від 01.07.2016р. №81/1пв з попередніми висновками у справі №1-02-19/2016 року зазначається, що Позивач надав всі необхідні документи для розгляду справи та визначення штрафу.

Також Позивач звертає увагу суду на те, що ОСОБА_4 від 05.04.2016 року №13/03-309 у пункті 1 дублює вимогу від 01.06.2016 року №13/03-441 (пункт 1); у пункті 2 вимогу від 29.01.2016 року №13/03-60 (пункт 4); у пункті 3 вимогу від 29.01.2016 року №13/03-60 (пункт 7); у пункті 4 вимогу від 29.01.2016 року №13/03-60 (пункт 8); у пункті 5 вимогу від 29.01.2016 року №13/03-60 (пункт 9); у пункті 6 вимогу від 29.01.2016 року №13/03-60 (пункт 10); у пункті 7 вимогу від 01.06.2016 року №13/03-441 (пункт 2); у пункті 8 вимогу від 29.01.2016 року №13/03-60 (пункт 12). Наведене відповідає матеріалам справи.

З підстав наведеного Позивач робить висновки про те, що ним належно виконувались ОСОБА_4 Відповідача, надавалась запитувана Відповідачем інформація, не чинились перешкоди у розслідуванні обставин справи, а відтак, Рішення від 02.12.2016 року №48 р/к у справі №1-13-34/2016 прийнято з порушенням норм чинного законодавства України, оскільки передбачена пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» санкція наступає за неподання інформації на вимогу Антимонопольного комітету України, а не за невиконання вимоги Антимонопольного комітету України.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву, поданому до суду 27.0.2017 року за вх. №7859/17, проти заявленого позову заперечує, вважає його безпідставним та необґрунтованим, просить суд відмовити Позивачу в його задоволенні з підстав того, що Позивачем отримано ОСОБА_4 про надання інформації та не надано запитувану інформацію у встановлені у вимозі строки, що є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції та стало підставою для постановлення Рішення від 02.12.2016 року №48 р/к у справі №1-13-34/2016.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями Господарського кодексу України, Закону України «Про захист економічної конкуренції», Законом України «Про Антимонопольний комітет України», Законом України «Про здійснення державних закупівель».

Приписами ст.1 ГПК України встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною третьою статті 42 Конституції України визначено, що держава забезпечує захист конкуренції у підприємницькій діяльності. Не допускаються зловживання монопольним становищем на ринку, неправомірне обмеження конкуренції та недобросовісна конкуренція. Види і межі монополії визначаються законом.

Частиною 1 статті 25 Господарського кодексу України визначено, що держава підтримує конкуренцію як змагання між суб'єктами господарювання, що забезпечує завдяки їх власним досягненням здобуття ними певних економічних переваг, внаслідок чого споживачі та суб'єкти господарювання отримують можливість вибору необхідного товару і при цьому окремі суб'єкти господарювання не визначають умов реалізації товару на ринку. Аналогічне за своєю суттю поняття відображено і в статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Згідно з ч.1 та ч.6 ст.40 Господарського кодексу України державний контроль за дотриманням антимонопольно-конкурентного законодавства, захист інтересів підприємців та споживачів від його порушень здійснюються Антимонопольним комітетом України відповідно до його повноважень, визначених законом. Антимонопольний комітет України та його територіальні відділення у встановленому законом порядку розглядають справи про недобросовісну конкуренцію та інші справи щодо порушення антимонопольно-конкурентного законодавства, передбачені законом.

Згідно із ст.5 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України «Про захист економічної конкуренції», «Про захист від недобросовісної конкуренції», цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

У відповідності до ч.1 ст.7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами; розглядати справи про адміністративні правопорушення, приймати постанови та перевіряти їх законність та обґрунтованість; звертатися до суду з позовами, заявами і скаргами у зв'язку із застосуванням законодавства про захист економічної конкуренції, а також із запитами щодо надання інформації про судові справи, що розглядаються цими судами відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції тощо.

Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Антимонопольний комітет України і його територіальні відділення становлять систему органів Антимонопольного комітету України, яку очолює Голова Комітету. Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України приймається від імені територіального відділення Антимонопольного комітету України (згідно з положеннями статей 1, 6, 12-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»).

У відповідності з пунктом 11 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням Комітету від 23.02.2001р. № 32-р, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30.03.2001р. за №129/5482 передбачено, що діяльність щодо виявлення, попередження та припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції здійснюється територіальним відділенням з додержанням процесуальних засад, визначених законодавчими актами України, а також Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що затверджуються Комітетом.

Згідно статті 27 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» процесуальні засади діяльності органів Антимонопольного комітету України щодо захисту від недобросовісної конкуренції, зокрема розгляд справ про недобросовісну конкуренцію, порядок виконання рішень та розпоряджень органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень, їх перевірка, перегляд, оскарження та гарантії учасників процесу, інші питання щодо захисту від недобросовісної конкуренції регулюються законодавством про захист економічної конкуренції з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Статтею 30 вищевказаного Закону визначено, що органи Антимонопольного комітету України у справах про недобросовісну конкуренцію приймають обов'язкові для виконання рішення, зокрема, про визнання факту недобросовісної конкуренції; накладання штрафів, тощо.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 1ст.48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, накладення штрафу тощо.

Відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання.

Законом України «Про захист економічної конкуренції» встановлено спеціальний порядок виконання рішень органів Антимонопольного комітету України, тобто, під час виконання Рішення необхідно дотримуватись наступного порядку щодо:

виконання рішень частина 2 статті 56 рішення органів Антимонопольного комітету України є обов'язковими до виконання;

сплати штрафу частина 3 ст.56 особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», рішення органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Відповідно до ч.3 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» - особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно приписів ч.1 ст.59 Закону України «Про захист економічної конкуренції», підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Приписами частини другої вказаної статті визначено, що рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарських судів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Відповідно до преамбули Закону України «Про інформацію» цей Закон регулює відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації.

Статтею 1 відповідного Закону передбачено, що інформація це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Пунктом 13 cт.50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлено, що порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.

Відтак, диспозиція вказаної статті визначає порушенням законодавства про захист економічної конкуренції саме ненадання запитуваної інформації, а не відмову у наданні відповіді на повторну вимогу про надання ідентичної інформації.

Крім того суд зазначає, що згідно п.13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є неподання інформації на вимогу Антимонопольного комітету України, а не за невиконання вимоги Антимонопольного комітету України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.49 ЗУ «Про захист економічної конкуренції», розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції підлягає закриттю без прийняття рішення по суті, якщо не доведено вчинення порушення.

З врахуванням вищенаведеного, в тому числі підтвердження Позивачем та відсутності належних, достатніх та допустимих доказів в спростування факту отримання Відповідачем ОСОБА_5 від 10.02.2016 року №66 та від 06.06.2016 року №345; встановлення факту надання Позивачем вказаними листами Відповідачу запитуваної інформації та її ідентичність до запитуваної інформації, яка витребовувалась ОСОБА_4 від 05.04.2016 року №13/03-309; враховуючи визнання Відповідачем повторності вимоги від 05.04.2016 №13/03-309 беручи до уваги визнання Відповідачем у Поданні від 01.07.2016р. №81/1пв надання Позивачем всіх необхідних документів та пояснень; враховуючи те, що пунктом 13 ст.50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є саме ненадання запитуваної інформації, а не відмову у наданні відповіді на повторну вимогу про надання ідентичної інформації; беручи до уваги те, що згідно п.13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є неподання інформації на вимогу Антимонопольного комітету України, а не за невиконання вимоги Антимонопольного комітету України, суд дійшов висновків про те, що Рішення Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного від 02.12.2016 року №48 р/к у справі №1-13-34/2016 прийнято з порушенням норм пункту 13 cт. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», оскільки Позивача притягнуто до відповідальності та накладено штраф не за неподання інформації на вимогу Відповідача, а за ненадання відповіді на запит про надання інформації, яка вже витребовувалась Відповідачем та була надана Позивачем. Таким чином, позовні вимоги є мотивованими та обґрунтованими, підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.4-7 Господарського процесуального кодексу України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

Принцип об'єктивної істини, тобто відповідності висновків, викладених у судовому акті, дійсним обставинам справи реалізується також положеннями ст.43 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

10.03.2017р. у відповідності до вимог ст.85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення, про що зазначено в протоколі судового засідання. Повний текст рішення виготовлений та підписаний, з врахуванням вихідних, 15.03.2017р.

На підставі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід покласти на Сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, стягнути з Відповідача на користь Позивача 1600,00 грн. судового збору.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 42, п. 4 ч. 3 ст.129 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 4-3, 4-7, 33, 34, 43, 49, 82-87, 115-116 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 1, 11, 15, 16 Цивільного кодексу України, ст.ст. 25, 40 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 5, 6, 7, 22 Закону України «Про антимонопольний комітет України», ст.ст. 1, 7, 48, 50, 56, 59, 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Визнати недійсним та скасувати Рішення Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного від 02.12.2016 року №48 р/к у справі №1-13-34/2016.

3. Стягнути з Львівського обласного територіального відділення антимонопольного комітету України (79005, Львівська область, м.Львів, вул.І.Франка, буд.61; ідентифікаційний код 20812013) на користь Приватного акціонерного товариства «ІРОКС» (79034, Львівська область, м.Львів, вул.проф.Буйка, буд.17-А; ідентифікаційний код 23958651) 1600,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному та касаційному порядку.

Суддя Фартушок Т. Б.