ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2017 р. Справа № 920/200/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Шутенко І.А.,

при секретарі Міракові Г.А.,

за участю представників:

від позивача не зявився,

від відповідача ОСОБА_1 за довіреністю від 30.12.2016р. № 30/105,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" (вх.№658С/2) на ухвалу господарського суду Сумської області від 16.02.2017р. у справі №920/200/16,

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз", м. Суми,

про стягнення 11156248 грн. 16 коп.,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 16.02.2017р. (колегія суддів у складі: головуючий суддя Жерьобкіна Є.А., суддя Заєць С.В., суддя Сопяненко О.Ю.) повернуто ПАТ по газопостачанню та газифікації Сумигаз зустрічну позовну заяву № Sm007-СК-750-0217 від 02.02.2017р. без розгляду.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу господарського суду Сумської області від 16.02.2017р. у справі №920/200/16 в частині повернення зустрічної позовної заяви та прийняти зустрічну позовну заяву до провадження з метою спільного розгляду з первісним позовом у справі №920/200/16.

На думку заявника, з огляду на положення п. 2.2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" місцевий господарський суд повинен був прийняти зустрічну позовну заяву ПАТ "Сумське НВО", зобовязати останнього подати докази сплати судового збору у повному обсязі та відкласти розгляд справи на підставі ст. 77 ГПК України.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 02.03.2017р. апеляційну скаргу прийнято до провадження, справу призначено до розгляду.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив суд скасувати ухвалу господарського суду Сумської області від 16.02.2017р. у справі №920/200/16 та прийняти зустрічну позовну заяву до провадження з метою спільного розгляду з первісним позовом у справі №920/200/16.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 Господарського процесуального кодексу України) є правом, а не обов'язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування господарським судом Сумської області норм процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до господарського суду Сумської області подано позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь 1850958 грн. 40 коп. 3% річних, 9305289 грн. 76 коп. інфляційних збитків відповідно до укладеного між сторонами договору № 03/110/13-ПР на купівлю-продаж природного газу від 31.01.2013, у зв'язку з несвоєчасною оплатою природного газу.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 16.01.2017р. призначено розгляд справи № 920/200/16 колегіально у складі трьох суддів.

02.02.2017р. до початку розгляду судом справи по суті, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Сумигаз, звернулось з зустрічним позовом № Sm007-СК-750-0217 від 02.02.2017 до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України про визнання недійсним пункту 6.1. договору № 03/110/13-ПР на купівлю-продаж природного газу від 31.01.2013р.

Місцевий господарський суд зазначає, що позивачем за зустрічним позовом в порушення вимог ст. 56 ГПК України при поданні зустрічного позовну не надано належних доказів надсилання ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" копії зустрічної позовної заяви, а також в порушення вимог п.п. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" - доказів на підтвердження сплати судового збору в установленому законом порядку та розмірі, що у відповідності до положень п.6 та п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України є підставами для повернення зустрічного позову заявнику без розгляду.

Колегія суддів звертає увагу, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Пелевін проти України від 20.05.2010).

Згідно з ст. 60 ГПК України відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним. Подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів.

Згідно з пунктами 2 частини першої статті 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ГПК України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Недодержання вимог ст. 56 та п.п.2 і 3 ч.1 ст. 57 ГПК України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені ст. 63 ГПК України (пункт 3.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Як зазначив скаржник в судовому засіданні, до зустрічного позову було надано належні докази надсилання зустрічної позовної заяви - фіскальний чек від 02.02.2017р. № 000057683. При цьому, у п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України не вказано про необхідність подання опису вкладення, а лише містяться посилання на докази надсилання.

Проте, скаржником у даному разі не враховано припис частини першої статті 56 ГПК України, за яким, зокрема, позивач зобов'язаний при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви і доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів листом з описом вкладення.

За таких обставин належними та достатніми доказами на підтвердження виконання ПАТ по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" вказаних вище вимог є опис вкладення у цінний лист, яким підтверджується надіслання копії зустрічної позовної заяви на адресу відповідача за зустрічним позовом, чого з боку заявника зроблено не було.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не надав суду доказів направлення на адресу відповідача копії позовної заяви з усіма доданими до неї документами.

Відсутність у іншої сторони всіх документів, на підставі яких заявлені позовні вимоги, позбавляє її можливості підготувати обґрунтовані заперечення на зустрічну позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач, та поданих ним доказів.

За п.6 ч.1 ст.63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Крім того, згідно з п.3 ч.1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

01.09.2015р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 р. N 1774-VIII, яким було внесено зміни до Закону України "Про судовий збір" щодо розміру ставок судового збору.

Відповідно до п.1 ч.5 ст.6 Закону України "Про судовий збір" за подання зустрічних позовних заяв судовий збір справляється на загальних підставах.

Згідно з п.п 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2017р. встановлено у розмірі 1600 грн.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, заявником за подання зустрічної позовної заяви (вих.№ Sm007-CK-750-0217 від 02.02.2017р.) на підставі платіжного доручення від 30.01.2017р. № 251 сплачено судовий збір у розмірі 1247,00 грн., обставини чого скаржником спростовано не було.

Зважаючи на вище вказані вимоги Закону заявником в порушення вимог ст. 57 Господарського процесуального кодексу України не надано доказів на підтвердження сплати судового зору за подання зустрічного позову у встановленому Законом порядку та розмірі.

Законом передбачено, що суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (частина друга статті 9).

При цьому господарський суд може з'ясувати відповідну обставину, використовуючи способи, передбачені ГПК, зокрема у разі необхідності отримувати таку інформацію від територіальних органів казначейства, яким судовий збір перераховано від позивача або особи, що подала апеляційну (касаційну) скаргу чи заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до 2.22 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року N 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі або (за необхідності) документів, що підтверджують звільнення від його сплати, заява (скарга) повертається господарським судом з підстав, передбачених ГПК, а саме: статтею 43-5, пунктом 4 частини першої статті 63, пунктом 3 частини першої статті 97, пунктом 4 частини першої статті 111-3, частиною другою і пунктом 1 частини четвертої статті 111-20, пунктом 3 частини шостої статті 113, частиною п'ятою статті 122-2, частиною п'ятою статті 122-8.

При цьому якщо таке повернення здійснюється у зв'язку з недодержанням заявником вимог закону щодо порядку та/або розміру сплати судового збору (сплата його не до спеціального фонду Державного бюджету України або в меншому розмірі, ніж необхідно), то у відповідній ухвалі господарського суду має бути зазначено правильний порядок сплати та/або розмір судового збору.

Відповідно до п. 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" якщо передбачені у пунктах 2, 3, 4, 5 і 6 частини першої статті 63 ГПК підстави повернення позовної заяви виявлено господарським судом після прийняття позовної заяви до розгляду, справа підлягає розглядові по суті.

У разі необхідності розгляд справи може бути відкладено (стаття 77 ГПК), зокрема, з метою: одержання необхідних доказів чи обґрунтованого розрахунку стягуваної (оспорюваної) суми; надіслання відповідачеві чи іншим особам, які беруть участь у справі, копій позовних матеріалів. Повне найменування і поштові адреси сторін може бути з'ясовано безпосередньо у судовому засіданні. Не сплачені у встановленому порядку та розмірі суми судового збору можливо стягнути за результатами розгляду справи.

Так, п. 2.23 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від від 21.02.2013 року N 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" якщо факт недоплати судового збору з'ясовано господарським судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд у залежності від конкретних обставин справи може:

- зобов'язати позивача (заявника, скаржника) доплатити належну суму судового збору і подати суду відповідні докази у встановлений ним строк та за необхідності відкласти розгляд справи або оголосити перерву в засіданні (стаття 77 ГПК);

- у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням приписів частин першої - четвертої статті 49 ГПК.

За таких обставин, зобовязання здійснення стороною доплати судового збору у встановленому законом розмірі є правом суду, яке може бути реалізовано за наслідками встановлення вказаних недоліків у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги).

За п.4 ч.1 ст.63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до встановлених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає порушень Закону України "Про судовий збір" та ст. 63 ГПК України в застосуванні господарським судом, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду відповідає вимогам закону.

Посилання скаржника на порушення норм процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали господарського суду Сумської області від 16.02.2017р. не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування зазначеного судового акту колегія суддів не вбачає.

На підставі вищевикладеного, доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки місцевого господарського суду, у звязку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржувана ухвала господарського суду Сумської області від 16.02.2017р. у справі №920/200/16 залишенню без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 99, 101, п.1 ч.1 ст. 103, ст.ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Сумської області від 16.02.2017р. у справі №920/200/16 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 21.03.2017р.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя І.А. Шутенко