РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2017Справа №910/1489/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мультитранс"

До Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1

Про відшкодування шкоди 193 556,00 грн.

треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Еска Капітал" ;

ОСОБА_2;

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Перша";

Суддя Лиськов М.О.

Представники сторін:

від позивача: Вербицький Я.В.

від відповідача: ОСОБА_4

від третіх осіб: не з'явились

В судовому засіданні 20.03.2017, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Обставини справи:

30.01.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Мультитранс" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідач) заборгованості в розмірі 193 556,00 грн.

Ухвалою суду 03.02.2017 порушено провадження у справі № 910/1489/17, залучено в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Еска Капітал" ;ОСОБА_2, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Перша" та призначено до розгляду на 13.02.2017.

10.02.2017 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Еска Капітал" через канцелярію суду надійшли письмові пояснення по суті спору.

10.02.2017 від представника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 через канцелярію суду надійшли письмові пояснення по суті спору.

13.02.2017 відкладено розгляд справи на 09.03.2017.

В судове засідання, призначене на 09.03.2017, представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, причин неявки суд не повідомили, хоча про час та місце судового розгляду були належним чином повідомлені.

В судове засідання, призначене на 09.03.2017, представники позивача та відповідача з'явились та надали пояснення по суті справи.

Ухвалою суду розгляд спраи відкладено на 20.03.2017.

В судове засідання, призначене на 20.03.2017, представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, причин неявки суд не повідомили, хоча про час та місце судового розгляду були належним чином повідомлені.

В судове засідання, призначене на 20.03.2017, представники позивача та відповідача з'явились та надали пояснення по суті справи.

Представник відповідача заявив клопотання про залучення іншого відповідача. Судом відмовлено в задоволенні вказаного клопотання.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

07.06.2016 близько 00:15 на 96 км. траси Київ - Одеса сталося ДТП, під час якого гр. ОСОБА_2 на вантажному автомобілі НОМЕР_1 врізався на узбіччі в напівпричіп «SCHMITZ» д.н. НОМЕР_8, який був в зчепленні з автомобілем НОМЕР_2, який за інерцією врізався в напівпричіп «Кроне», д.н. НОМЕР_3, що був в зчепленні з автомобілем «Вольво», д.н. НОМЕР_4.

Внаслідок ДТП пошкоджено майно, яке належить ТОВ «МУЛЬТИТРАНС», а саме: автомобіль НОМЕР_2.

Винуватцем ДТП є гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 26.07.2016 р. якою його визнали винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Відповідно до Висновку судового експерта №126/16 від 15.06.2016 вартість матеріальної шкоди, завданої ТОВ «Мультитранс» дорівнює вартості автомобіля НОМЕР_2 на дату ДТП ( 07.06.2016) і складає 243 026,06 грн.

Володільцем джерела підвищеної небезпеки - автомобіля НОМЕР_1, яким спричинено ДТП - є ТОВ «Еска Капітал».

Разом з тим, вказаний автомобіль НОМЕР_1 було придбано Лізингоодержувачем та передано в користування за договором фінансового лізингу № 280815/ФЛ-341 від « 28» серпня 2015 року фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 .

Відповідно до умов п. 2.7. Договору фінансового лізингу, «Ризики випадкової втрати та/або пошкодження Предмета лізингу, а також відповідальність за шкоду, що заподіяна третім особам під час користування (експлуатації) Предметом лізингу переходять до Лізингоодержувача з моменту підписання Акту прийому-перелачі Предмета лізингу в лізинг». Предмет лізингу було передано Лізингоодержувачу на підставі акту приймання - передачі від 04 вересня 2015 року.

В п.4 полісу №АІ/8252002 укладеного між ТОВ «Еска Капітал» та ПАТ «СК «Перша» страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну складає 50 тисяч гривень.

Враховуючи ліміт відповідальності. ПАТ «СК «Перша» відшкодувала ТОВ «Мультитранс» матеріальну шкоду завдану автомобілю НОМЕР_5, в розмірі 49 490,00 грн.. однак Лізингоодержувач ФОП ОСОБА_1 має відшкодувати різницю в розмірі 193 536,06 грн.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до положень частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6 під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.).

Оскільки ФОП ОСОБА_1 володіє вантажним сідловим тягачем-Е «Ренаульт» д.н. НОМЕР_6 на законних підставах, що підтверджується договором фінансового лізингу № 280815/ФЛ-341 від 28.08.2015, то саме він має нести відповідальність за матеріальну шкоду завдану ТОВ «Мультитранс».

Відповідно до правової позиції ВСУ у справі № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювана шкоди застрахована.

Згідно ч. 2. ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом. іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

ФОП ОСОБА_1 надіслав відповідь на претензію ТОВ «Мультитранс», в якій вказав на те, що ОСОБА_2 не перебуває з ним в трудових відносинах. Тому, на його думку, саме ОСОБА_2 є особою, яка на правових підставах володів станом на дату скоєння ДТП транспортним засобом «Ренаульт» д.н. НОМЕР_6 та фактично здійснював діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортного засобу.

Судом встановлено, Відповідно до п.п. 3.2.2. п. 3.2. Договору фінансового лізингу № 280815/ФЛ -341 від 28.08.2015 року, Лізингоодержувач має право, зокрема, лише з попереднього письмового дозволу Лізингодавця, передавати Предмет лізингу в суборенду (сублізинг).

Аналогічна норма міститься в ч. 2 ст. 5 ЗУ «Про фінансовий лізинг», а саме: У разі передачі предмета лізингу в сублізинг обов'язковою умовою договору сублізингу є згода лізингодавця за договором лізингу, що надається в письмовій формі.

Представник ТОВ «ЕСКА КАПІТАЛ» зазначив, що Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 не звертався до ТОВ «ЕСКА КАПІТАЛ» з проханням надати дозвіл на передачу предмету лізингу в суборенду (сублізинг), та, відповідно, жодних дозволів на передачу Предмету лізингу в суборенду (сублізинг) Лізингодавцем не надавалося. Окрім того в матеріалах відсутні будь-які докази отримання вказаного дозволу відповідачем.

А отже надані відповідачем докази передання транспортного засобу ОСОБА_6 судом не приймаються, у зв'язку із тим, що така передача відбулась без достатньої правової підстави.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням ).

У постанові Верховного суду України у справі № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року зазначено, якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода завдана майну фізичної або юридичної особі відшкодується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до Висновку судового експерта №126/16 від 15.06.2016 вартість матеріальної шкоди, завданої ТОВ «Мультитранс» дорівнює вартості автомобіля НОМЕР_2 на дату ДТП ( 07.06.2016) і складає 243 026,06 грн.

Частиною 1 статті 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зважаючи на все вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1 (04210, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_7) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мультитранс" (67822, Одеська область, Овідіопольський район, село Нова Долина, вул. Крупської, 2 В; ідентифікаційний код: 25024651) грошові кошти в сумі 193 556 грн. коп. та судовий збір в сумі 2 903 грн. 07 коп.

3.Видати наказ.

4. Копію рішення надіслати сторонам

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 21.03.2017

Суддя М.О. Лиськов