ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2017 р.Справа № 922/3596/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"
до Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз"
про стягнення 64.785.906,73 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, довіреність №2-403 від 28.12.2016 р.;

відповідача - ОСОБА_2, довіреність №007Др-48-1216 від 29.21.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2016 року Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз", в якому просить суд, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, стягнути з відповідача на користь позивача 56.802.910,89 грн. заборгованості за надані ПАТ "Укртрансгаз" в червні, липні, серпні, вересні та жовтні 2016 року послуги з балансування обсягів природного газу, 3.866.420,64 грн. пені, 445.481,25 грн. 3% річних, 1.729.384,28 грн. інфляційних втрат та 1.941.709,67 грн. 7% штрафу.

В обґрунтування позову вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором транспортування природного газу від 17 грудня 2015 року № в частині повної та своєчасної сплати за надані ПАТ "Укртрансгаз" в червні, липні, серпні, вересні та жовтні 2016 року послуги з балансування обсягів природного газу, що в свою чергу стало підставою для нарахування пені на підставі п.13.5 Договору транспортування природного газу, трьох відсотків річних, інфляційні втрати відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України та 7% штрафу. В якості правових підстав вказує на норми статей 526, 530, 536, 612, 625 Цивільного кодексу України, статей 198, 231, 232 Господарського кодексу України та положеннями Кодексу газотранспортної системи.

03 січня 2017 року через канцелярію Господарського суду Харківської області від представника позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог (вх. №80 від 03.01.2017 р.), в якій зазначив, що Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" були надані відповідачу послуги з балансування обсягів природного газу відповідно до умов договору транспортування природного газу від 17 грудня 2015 року № не лише в червні, липні, серпні та вересні 2016 року, але й у жовтні 2016 року, що призвело до збільшення загальної суми боргу при надані послуг вказаного виду. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 56.802.910.89 грн. заборгованості за надані ПАТ "Укртрансгаз" в червні, липні, серпні, вересні та жовтні 2016 року послуги з балансування обсягів природного газу, 3.866.420,64 грн. пені, 445.481,25 грн. 3% річних, 1.729.384,28 грн. інфляційних втрат та 1.941.709,67 грн. 7% штрафу.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи, що вказана заява позивача не суперечать приписам статті 22 Господарського процесуального кодексу України та подана у відповідності до вимог ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, заява про збільшення розміру позовних вимог прийнята судом до розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні 09 березня 2017 року підтримав доводи, викладені у позовній заяві та наданих суду додаткових поясненнях, та просить суд задовольнити позов у повному обсязі, з урахуванням поданої заяви про збільшення розмірі позовних вимог. Також, надав заперечення на доповнення до відзиву відповідача (вх. №7999 від 09.03.2017 р.) та пояснення (вх. №8032 від 09.03.2017 р.) в яких зазначив, що заборгованість за надані в червні-жовтні 2016 року послуги з балансування обсягів природного газу сплачена відповідачем у повному обсязі.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечував та просив суд відмовити в позові в частині нарахування пені, 3% річних, інфляційних втрат та 7% штрафу, в частині стягнення заборгованості за надані послуги з балансування обсягів природного газу просив припинити провадження у зв'язку з відсутністю предмета спору. Надав заяву (вх. №8033 від 09.03.2017 р.) в якій просив суд долучити до матеріалів справи додаткові документи.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (Оператор) та Публічним акціонерним товариством "Харківміськгаз" (Замовник) було укладено Договір транспортування природного газу від 17 грудня 2015 року № (надалі - Договір), відповідно до предмету якого Оператор надає Замовнику послуги транспортування природного газу (Послуги) на умовах, визначених у цьому Договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлену в цьому Договорі вартість таких Послуг (пункт 2.1. Договору).

Згідно пункту 2.2. Договору, послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, затвердженому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2493, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

Пунктом 2.3. Договору передбачений перелік послуг, які можуть бути надані Замовнику за цим договором, серед яких: надання послуг балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.

Відповідно до пунктів 3.1., 4.1. Договору, Оператор зобов'язаний своєчасно надавати послуги належної якості, а Замовник своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг.

Цей договір набрав чинності з дня його укладення на строк до 31 грудня 2016 року , умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 грудня 2015 року. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (пункт 17.1 Договору).

Згідно п. 1 глави 1 розділу VIII Кодексу газотранспортної системи одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Пунктом 8 глави 1 розділу XII Кодексу газотранспортної системи передбачено, що підписані щомісячні акти приймання-передачі газу відповідно до положень пункту 2 глави 7 розділу ІІІ цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, виміряні для фізичних точок входу, поданого до газотранспортної системи, є основою для проведення алокації щомісячних обсягів природного газу для замовників послуг транспортування за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на своєму веб-сайті.

Алокація, згідно п.5 глави 1 розділу 1 Кодексу газотранспортної системи, це підтвердження поділу за певний розрахунковий період фактичного обсягу (об"єму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між замовниками послуги транспортування, у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів), що здійснюється відповідно до вимог розділу ХІІ цього Кодексу.

Як вбачається з наведених положень Кодексу, алокація здійснюється на основі підписаних щомісячних актів приймання-передачі газу, згідно яких замовник послуг на транспортування подає певні обсяги природного газу до газотранспортної системи та здійснює їх відбір з такої системи.

Відповідно до п.п.1, 2 глави 3 розділу XIV Кодексу оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу (у тому числі щодо власних споживачів) за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи.

Згідно п.п.1, 3 глави 1 розділу XIV Кодексу замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу та зобов'язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення. Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом.

Місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок таких заходів, зокрема як: при негативному місячному небалансі - за рахунок надання послуг балансування (п. 7 глави 3 розділу XIV Кодексу).

Пунктами 1-4 глави 4 розділу XIV Кодексу встановлено, що розрахунок вартості послуг балансування (ПБ), що були надані замовнику послуг транспортування за місяць, проводиться оператором газотранспортної системи після закінчення газового місяця на підставі даних про місячний небаланс замовника послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу. Базова ціна газу (БЦГ) - ціна, яка формується протягом розрахункового періоду оператором газотранспортної системи на основі витрат на закупівлю природного газу, транспортування та його зберігання. Підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є дані, визначені у звіті про надані послуги з транспортування. Оператор газотранспортної системи до 14-го числа наступного місяця надає замовнику послуг транспортування звіт про надані послуги та рахунок на оплату. Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів.

Крім того, пунктами 9.1, 9.4, 11.4 Договору також передбачено наступне:

- у разі виникнення у Замовника негативного місячного небалансу та не врегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу у строк до 12 числа місяця, наступного за газовим місяцем, Замовник зобов'язаний сплатити Оператору за послуги балансування;

- Оператор до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає Замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та розрахунок-фактуру. Замовник зобов'язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів;

- послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього договору.

На виконання умов Договору, позивач встановив наявність у відповідача негативного місячного небалансу у червні 2016 року в обсязі 829,438 тис. куб. м, в липні 2016 року в обсязі 147,749 тис. куб. м, в серпні 2016 року в обсязі 12,997 тис. куб. м, в вересні 2016 року в обсязі 1.447,278 тис. куб. м, в жовтні 2016 року в обсязі 5.675,901 тис. куб. м., що не були врегульовані відповідачем у строк та в порядку, визначеними умовами Договору та Кодексом.

У зв'язку з цим, позивачем відповідно до вимог Договору було складено акти про надання послуг балансування обсягів природного газу: №06-16--БАЛАНС від 30 червня 2016 року на суму 5.633.542,90 грн.; № 07-16--БАЛАНС від 31 липня 2016 року на суму 993.582,48 грн.; № 08-08-16--БАЛАНС від 31 серпня 2016 року на суму 94.935,29 грн.; № 09-16--БАЛАНС від 30 вересня 2016 року на суму 9.786.493,84 грн.; № 10-16--БАЛАНС від 31 жовтня 2016 року на суму 40.294.356,38 грн.

Листами від 15.07.2016 №10069/12, від 15.08.2016 №11508/12, від 15.09.2016 №12798/12, від 17.10.2016 №14147/12, від 16.11.2016 №15704/12 позивач повідомив відповідача про надання йому послуг балансування обсягів природного газу та направлено на адресу відповідача складені згідно з умовами Договору та Кодексу - акти надання послуг балансування обсягів природного газу, розрахунки вартості послуг балансування та рахунки за відповідні місяці.

За доводами позивача, невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати вартості послуг з балансування природного газу в червні, липні, серпні, вересні та жовтні 2016 року протягом п'яти банківських днів з моменту отримання актів та рахунків, є підставою для нарахування відповідачу додаткових санкцій у вигляді пені, 3% річних, інфляційних втрат та 7% штрафу.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Згідно приписів статей 6, 627, 628, 638 Цивільного кодексу України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як встановлено господарським судом, між сторонами у справі було укладено транспортування природного газу від 17 грудня 2015 року №, згідно з яким у позивача виникло зобов'язання щодо надання відповідачу послуг та одночасно право на отримання грошових коштів, а у відповідача виникло зобов'язання щодо сплати цих грошових коштів в строк, передбачений пунктом 9.1 Договору, та одночасно право на отримання послуг належної якості та в обумовлені строки.

Відповідно до вимог статей 901, 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як зазначалось вище, позивач виконав свій обов'язок щодо надання послуг з балансування обсягів природного газу, про що свідчать акти надання послуг за червень, липень, серпень, вересень та жовтень 2016 року на загальну суму 56.802.910,89 грн.

Положення статті 526 Цивільного кодексу України передбачають, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Станом на дату подання позову, відповідач за надані послуги не розрахувався.

Судом взято до уваги, що на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Харківській області, Департаментом фінансів Харківської обласної державної адміністрації, Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі", Публічним акціонерним товариством "Харківміськгаз" та Публічним акціонерним товариством були укладені Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог вищезазначеної постанови №18/УТГ від 19 січня 2017 року на суму 20.000.000,00 грн., №19/УТГ від 19 січня 2017 року на суму 20.000.000,00 грн., №36/УТГ від 20 січня 2017 року на суму 16.000.000,00 грн. та №37/УТГ від 20 січня 2017 року на суму 14.000.000,00 грн.

Укладаючи зазначені спільні протокольні рішення, позивач і відповідач керувалися спеціальними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11 січня 2005 р., якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03 серпня 2015 р. № 493/688, яким затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію.

Підписання сторонами у 2017 році спільних протокольних рішень і виконання їх положень, а також положень постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11 січня 2005 р., наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03 серпня 2015 р. № 493/688 свідчить, що сторони фактично погодились, що оплата наданих послуг газу за Договором транспортування природного газу від 17 грудня 2015 року №, підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного спільного протокольного рішення.

Позивачем визнається у судовому засіданні факт отримання на свій рахунок 70.000.000,00 грн. на виконання зазначених спільних протокольних рішень та зазначено, що борг за період червень-жовтень 2016 року відсутній.

Відтак, в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 56.802.910,89 грн. основного боргу провадження у справі слід припинити у відповідності до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмета спору.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3.866.420,64 грн. пені, 445.481,25 грн. 3% річних, 1.729.384,28 грн. інфляційних втрат та 1.941.709,67 грн. 7% штрафу.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 13.5 Договору встановлено, що у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим Договором, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарський суд вважає зазначені вимоги такими, що заявлені безпідставно та таким, що не підлягають задоволенню, оскільки підписавши спільні протокольні рішення, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за послуги транспортування природного газу (як і за послуги з балансування обсягів природного газу) за Договором транспортування природного газу від 17 грудня 2015 року №, тому наслідки порушення грошового зобов'язання, як передбачені договором, так і ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України не застосовуються, а також у зв'язку з тим, що відповідач є гарантованим постачальником природного газу і сплачує кошти позивачу за певним алгоритмом та зобов'язаний дотримуватися вимог законодавства, в тому числі і постанови Кабінету Міністрів України.

Даний висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 10.02.2016 у справі № 3-1267гс15.

Крім того, для застосування до спірних правовідносин частини 2 статті 231 Господарського кодексу України, господарський суд повинен встановити наявність усіх обставин з якими законодавець пов`язує можливість стягнення зазначеного виду штрафних санкцій.

Статтею 231 Господарського кодексу України визначено розмір штрафних санкцій за порушення господарського зобов'язання. Так, частиною 2 зазначеної статті встановлено, що у разі, якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Отже, посилання позивача на ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, є безпідставним, оскільки частина 2 вказаної статті, встановлює розмір пені та штрафу за прострочення виконання робіт, надання послуг, а не за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача 3.866.420,64 грн. пені, 445.481,25 грн. 3% річних, 1.729.384,28 грн. інфляційних втрат та 1.941.709,67 грн. 7% штрафу є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи припинення провадження в частині стягнення 56.802.910,89 грн. заборгованості за надані позивачем в червні, липні, серпні, вересні та жовтні 2016 року послуги з балансування обсягів природного газу, Публічному акціонерному товариства "Укртрансгаз" має бути повернутий з державного бюджету сплачений ним судовий збір у розмірі 181.230,18 грн. після надходження відповідного клопотання.

В іншій частині витрати зі сплати судового збору відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 6, 204, 526, 530, 612, 627, 628, 638, 901, 903 Цивільного кодексу України, статтями 33, 34, 43, 49, 75, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України , суд -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити частково.

2. В частині стягнення 56.802.910,89 грн. заборгованості за надані Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" в червні, липні, серпні, вересні та жовтні 2016 року послуги з балансування обсягів природного газу провадження у справі припинити.

3. В частині стягнення 3.866.420,64 грн. пені, 445.481,25 грн. 3% річних, 1.729.384,28 грн. інфляційних втрат та 1.941.709,67 грн. 7% штрафу - відмовити.

Повне рішення складено 13.03.2017 р.

Суддя ОСОБА_3

/Справа №922/3596/16/