ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2017 року Справа № 904/4641/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.В. (доповідач),

Судді: Антонік С.Г., Джихур О.В.,

Секретар судового засідання Манчік О.О.

Представники сторін:

від позивача: Іванова С.О., представник, довіреність №3295-К-Н-О від 04.07.2016 р.;

від відповідача-2: ОСОБА_2 паспорт серії НОМЕР_1, виданий Зарічним ВМ СМВ УМВС України в Сумській області 31.01.2016; ;

представник відповідача-1 у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2016 року у справі № 904/4641/16

за позовом публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", м. Дніпро

до відповідача-1: товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Фінансист", м. Дніпро

відповідача-2: фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Суми

про стягнення 21609 грн.14 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2016р. (суддя Рудовська І.А.) позов задоволено. Стягнуто солідарно з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТ-ФІНАНСИСТ" на користь публічного акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" 5300,00 грн. - заборгованості за кредитом, 6464,19 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 8100,15 грн.- пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 1744,80 грн.- заборгованості по комісії за користуванням кредитом. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" 1378,00 грн.- судового збору.

Не погодившись з даним рішенням, ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Посилається в апеляційній скарзі на відсутність в заяві від 15.07.2013р. про відкриття поточного рахунку про розмір, умови надання кредитного ліміту, відповідальність за порушення договірних відносин, тобто відсутні істотні умови та вимоги законодавства України щодо укладення договірних відносин.

Представник відповідача-1 у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що коло представників у судовому засіданні не обмежено та те, що залучені до справи докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача-1, якого належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні 06.03.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників позивача та відповідача-2, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали місцевого господарського суду в повному обсязі, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, 15.07.2013 року між Публічним акціонерним товариством "АКЦЕНТ-БАНК" (позивачем) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (відповідачем-2) підписано заяву про відкриття поточного рахунку.

Згідно вказаної вище заяви, відповідач приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (надалі - Умови), тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://a-bank.com.ua, які разом із заявою складають Договір банківського обслуговування № б/н від 15.07.2013 року.

Відповідно до договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок НОМЕР_2, в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, sms-повідомлення чи інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг".

Відповідно до п.3.18.1.16. Умов, при укладенні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до "Умов та правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладення договорів та угод у письмовій формі.

Згідно п.3.18.1.1. Умов, кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту, Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банка та Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт-банк, смс-повідомлення чи інших). Банк здійснює обслуговування ліміту Клієнта, що полягає в проведенні його платежів поверх залишку коштів на поточному рахунку Клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.

За умовами п.3.18.1.3. Умов, кредит надається в обмін на зобов'язання Клієнта щодо його повернення, сплати відсотків та винагороди.

Проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі - "Угода") (п.3.18.1.8. Умов).

Пункт 3.18.1.6. Умов зазначає, що ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт-банк, смс-повідомлення чи інших).

Відповідно до п.3.18.4. Умов, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт сплачує проценти виходячи із процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

За порушення зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, термінів повернення кредиту, винагороди, Клієнт сплачує Банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який виплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочки платежу (п.3.18.5.1.Умов).

За умовами договору (п.3.18.5.4.), нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань здійснюється протягом трьох років із дня, коли відповідне зобов'язання повинне було бути виконане Клієнтом.

У випадку непогашення кредиту на протязі 90-та днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91 дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання Клієнта по погашенню заборгованості вважаються порушеними.

При порушенні Клієнтом будь-якого із грошових зобов'язань, Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом в розмірі 56 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

На виконання умов договору позивачем було надано кредитний ліміт ОСОБА_2 в розмірі 5300,00грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку (т.1, а.с. 40-41).

ОСОБА_2, в порушення умов укладеного кредитного договору, зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 5300,00, 1744,80 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом та заборгованість із сплати відсотків у сумі 6464,19 грн.

Оскільки відповідачем умови договору виконані несвоєчасно, позивач, окрім основного боргу, нарахував пеню в розмірі 8100,15 грн.

11.08.2015 р. між відповідачем-1 (поручитель) та позивачем (кредитор) укладено Договір поруки № 30715А31US06G, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання боржником (відповідачем-2) всіх своїх обов'язків за договором №б/н від 15.07.2013 р. (п.1. Договору поруки).

У п. 2. Договору поруки, встановлено, що поручитель (відповідач-1) відповідає перед кредитором (позивачем) за виконання обов'язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагороди, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків, зазначених в Кредитному договорі.

За кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники (п. 4 Договору поруки).

За умовами п. 5 Договору поруки, у випадку невиконання боржником будь-якого обов'язку, передбаченого п.1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного обов'язку.

Поручитель зобов'язаний виконати обов'язок, зазначений в письмовій вимозі Кредитора впродовж 5-ти календарних днів з моменту отримання вимоги (п. 6. Договору поруки).

ТОВ "Приват-Фінансист" зобов'язання за договором поруки № 30715А31US06G виконано не було, що і стало підставою для звернення з позовом до суду.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За умовами ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб (ст. 553 ЦК України).

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Станом на час прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення факт наявності боргу за договором у відповідачів- 1, 2 перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачами не спростований, а тому висновки суду про солідарне стягнення боргу в сумі 5300,00 грн. заборгованості за кредитом, 6464,19 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1744,80 грн. - заборгованості по комісії за користуванням кредитом ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають приписам ст.526 ЦК України, ст.173,193 ГК України та умовам договору.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на те, що в заяві від 15.07.2013р. про відкриття поточного рахунку про розмір, умови надання кредитного ліміту, відповідальність за порушення договірних відносин, тобто відсутні істотні умови та вимоги законодавства України щодо укладення договірних відносин, не можуть бути прийняті судом до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Як вбачається з банківської виписки по рахунку ОСОБА_2, ним, відповідачем-2, неодноразово було здійснено оплату заборгованості за кредитом, наданим згідно заяви від 15.07.2013р. про відкриття поточного рахунку, що свідчить про визнання ним свого боргу.

Крім того, відповідач-2 не надав доказів звернення до суду з позовом про визнання Договір банківського обслуговування № б/н від 15.07.2013 року. недійсним, а тому з урахуванням положень ст. 204 ЦК України вказаний договір є дійсним.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Позивачем було нараховано та заявлено до стягнення пеню в сумі 8100,15 грн.

Вказане нарахування було задоволено господарським судом в повному обсязі.

У відповідності до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Приписами ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України надає право суду у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до підпункту 3.17.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. (із змін. і доп.) "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції " вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Апеляційний суд при вирішенні питання про визначення розміру пені враховує невідповідність розміру стягуваної пені наслідкам порушення зобов'язання, значне перевищення розміру пені розміру збитків.

У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст.509 та ч.ч.1-2 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (Постанова ВГСУ №904/5711/15 від 14.04.2016р.)

Враховуючи правову позицію Вищого господарського суду України у постановах від №904/5711/15 від 14.04.2016р.904/7227/14 від 08.06.2016р., конкретні обставини даної справи та інтереси обох сторін, апеляційний суд вважає за можливе визначити зменшення розміру пені, яка підлягала стягненню, на 60%, а саме: до 3240,00грн.

Крім того, колегія суддів вважає, що при вирішені питання щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції помилково дійшов до висновку про те, що витрати по сплаті судового збору по справі покладається на відповідача-2, оскільки спір доведено з його вини.

В порядку ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у справі покладаються на відповідачів, з вини яких виник спір, порівну, а саме: по 689,00 грн.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2016 року у справі № 904/4641/16 змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

«Стягнути солідарно з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТ-ФІНАНСИСТ" на користь Публічного акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" 5300,00 грн. (п'ять тисяч триста грн. 00 коп.) - заборгованості за кредитом, 6464,19 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 3240,00грн.- пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 1744,80 грн.- заборгованості по комісії за користуванням кредитом.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" 689,00 грн.- судового збору,

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТ-ФІНАНСИСТ" на користь Публічного акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" 689,00 грн.- судового збору.».

Видачу відповідних наказів доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий Л.О. Чимбар

Суддя О.В. Джихур

Суддя С.Г. Антонік

Постанова виготовлена в повному обсязі 13.03.2017 року.