ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

14 березня 2017 року Справа № 915/120/16

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. - головуючий (доповідач), судді Палій В.В. і Студенець В.І.

розглянув матеріали касаційної скарги публічного акціонерного товариства з газопостачання та газифікації "Миколаївгаз", м. Миколаїв (далі - Товариство),

на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 23.06.2016

зі справи № 915/120/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Дім "Роскосметика", м. Миколаїв (далі - ТОВ "ТД " Роскосметика"),

до товариства з обмеженою відповідальністю "Роскосметика", м. Миколаїв (далі - ТОВ "Роскосметика"),

про стягнення штрафних санкцій у сумі 198 809,89 грн.

Судове засідання проведено за участю представників:

Товариства - Волощука П.Ю.,

ТОВ "ТД " Роскосметика" - не з'яв.,

ТОВ "Роскосметика" - не з'яв.

За результатами розгляду матеріалів касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов було подано про стягнення штрафних санкцій у сумі 198 809, 89 грн.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 01.03.2016 (суддя Корицька В.О.) у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 23.06.2016 (колегія суддів у складі: Будішевська Л.О. - головуючий, Мишкіна М.А. і Таран С.В.): рішення місцевого господарського суду скасовано; прийнято нове рішення, яким позов задоволено; стягнуто з ТОВ "Роскосметика" на користь ТОВ "ТД "Роскосметика": 198 809,89 грн. штрафних санкцій ; 2 982,14 грн. витрат зі сплати судового збору за подання позову; 3 280,35 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Товариство просить скасувати постанову апеляційної інстанції та залишити без змін рішення місцевого господарського суду. Скаргу мотивовано винесенням згаданої постанови з порушенням норм матеріального і процесуального права.

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "ТД "Роскосметика" заперечує проти доводів скаржника, посилаючись, зокрема, на вимоги статті 1117 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), і просить оскаржувану постанову залишити без змін, а скаргу - без задоволення. Також відзив містить клопотання про розгляд касаційної скарги "за відсутності представника ТОВ "ТД "Роскосметика".

ТОВ "ТД "Роскосметика" у відзиві на касаційну скаргу так само заперечує проти доводів скаржника з посиланням, окрім іншого, на ту ж норму процесуального права, і просить оскаржувану постанову залишити без змін, а скаргу - без задоволення. У зазначеному відзиві також міститься клопотання щодо розгляду скарги "за відсутності представника" товариства.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду матеріалів касаційної скарги.

За результатами цього розгляду Вищий господарський суд України дійшов висновку про наявність підстав для припинення касаційного провадження з урахуванням такого.

Судові інстанції у розгляді справи виходили, зокрема, з таких обставин та висновків.

01.07.2008 ТОВ "Роскосметика" (постачальник) та ТОВ "ТД"Роскосметика" (покупець) укладено договір поставки №01318 (далі - Договір), відповідно до якого:

- постачальник прийняв на себе зобов'язання поставляти покупцю, а покупець зобов'язався прийняти і оплатити товар в асортименті й кількості, передбачених накладними, які є невід'ємною частиною договору (пункт 1.1);

- у випадку несвоєчасної поставки товару продавець сплачує штрафні санкції в розмірі 0,2% за кожен день прострочення (пункт 6.3);

- продавець несе передбачену договором відповідальність за невиконання взятих на себе за договором зобов'язань незалежно від його вини (пункт 6.7 у редакції додаткової угоди від 02.07.2014 №1);

- строк дії договору до 31.12.2011, проте у будь-якому випадку до повного виконання сторонами фактично взятих на себе зобов'язань (пункт 9.1).

Постачальником умови Договору щодо поставки товару у 2015 році виконані частково, що підтверджується відповідними накладними та не заперечується сторонами.

05.03.2015 позивач направив відповідачу листа, в якому просив належним чином виконати умови Договору та поставити недопоставлений товар.

11.03.2015 у відповідь на зазначеного листа відповідач повідомив позивача про неможливість здійснення поставок товару у зв'язку з відсутністю на підприємстві газопостачання.

05.05.2015 позивач листом повідомив відповідача про розірвання Договору в односторонньому порядку у зв'язку з грубим порушенням останнім строків поставки товару.

Через невиконання ТОВ "Роскосметика" взятих на себе за Договором зобов'язань щодо своєчасної поставки товару ТОВ "ТД"Роскосметика" звернулося до суду з позовом про стягнення з ТОВ "Роскосметика" штрафних санкцій у сумі 198 809, 89 грн.

Судом першої інстанції відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ "Роскосметика" про залучення до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ПАТ "Миколаївгаз" через недоведеність відповідачем того, що рішення господарського суду у цій справі може вплинути на права або обов'язки ПАТ "Миколаївгаз" щодо однієї із сторін.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанцій виходив з того, що сторони не узгодили у пункті 6.3 Договору умову щодо вихідної складової, з якої повинні нараховуватися штрафні санкції в розмірі 0,2%. Крім того, визначена у пункті 6.3 Договору санкція містить частково положення, які застосовуються виключно при розрахунку пені та застосовуються тільки до грошового зобов'язання, зокрема це умова щодо нарахування штрафних санкцій "за кожен день прострочення".

Скасовуючи рішення місцевого господарського суду та приймаючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний господарський суд зазначив, що, укладаючи договір поставки і обумовлюючи в ньому відповідальність, умови її настання та розмір, обидві сторони вправі розраховувати на належне виконання договору, дієвість механізмів санкцій, передбачених цим договором, які спонукають сторін до його належного виконання. Перевіривши розрахунок нарахування штрафних санкцій (пені) у розмірі 198 809, 89 грн., наданий позивачем до матеріалів справи, апеляційний господарський суд визнав його обґрунтованим і таким, що не суперечить вимогам чинного законодавства та умовам договору.

Як зазначено в пункті 63 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 11 "Про деякі питання практики застосування розділу XII1 Господарського процесуального кодексу України", у розгляді касаційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи господарським судом нижчої інстанції і яка вважала, що таким господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, касаційна інстанція, прийнявши касаційну скаргу до провадження (якщо вона не підлягає поверненню з передбачених ГПК підстав), повинна з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі. Якщо при цьому буде встановлено, що права такої особи судовими рішення місцевого та апеляційного господарських судів не порушено та що питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі попередніми судовими інстанціями не вирішувалися, то суд касаційної інстанції своєю ухвалою припиняє касаційне провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт касаційного оскарження.

Оскаржуване не залученою особою судове рішення повинно безпосередньо стосуватися її прав та обов'язків. Тобто в рішенні суду має бути безпосередньо вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або міститися судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не повинен братися до уваги.

Верховним Судом України в його постановах також неодноразово викладався висновок щодо застосування норм права, який полягає в тому, що судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Крім того, в силу приписів статті 1117 ГПК України суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями стосовно дослідження та оцінки правомірності доводів особи, яка не приймала участі в розгляді справи, щодо наявності у неї матеріального права, яке підлягає захисту, оскільки така оцінка пов'язана з необхідністю встановлення та перевірки фактичних обставин, які не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду, але якими скаржник обґрунтовує підставність власних вимог (постанова Верховного Суду України від 02.09.2008 № 23/294). Цією постановою Верховний Суд України з урахуванням викладеного припинив касаційне провадження за касаційною скаргою з відповідної справи.

Аналогічний правовий висновок наведено і в постанові Верховного Суду України від 23.12.2015 № 5024/1463/2012.

Відповідно до частини першої статті 11128 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З рішення господарського суду Миколаївської області від 01.03.2016 у даній справі не вбачається, що воно прийняте про права та обов'язки особи, яку не було залучено до участі у справі (Товариства), оскільки в його мотивувальній частині відсутні висновки суду про права та обов'язки цієї особи і в резолютивній частині не вказано прямо про права та обов'язки такої особи.

До того ж, як зазначалося Верховним Судом України, в силу приписів статті 1117 ГПК України, суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями щодо дослідження та оцінки правомірності доводів особи, яка не брала участі у розгляді справи, щодо наявності у неї матеріального права, яке підлягає захисту, оскільки така оцінка пов'язана з необхідністю встановлення та перевірки фактичних обставин, які не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду, але якими скаржник обґрунтовує підставність власних вимог.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України. Статтею 1115 названого Кодексу передбачено, що у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням.

З огляду на викладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 80, статтями 86, 1115 ГПК України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Припинити касаційне провадження у справі № 915/120/16 за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства з газопостачання та газифікації "Миколаївгаз".

Суддя В. Селіваненко

Суддя В. Палій

Суддя В. Студенець