ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2017р. Справа№ 914/3260/16

Господарський суд Львівської області у складі судді Блавацької-Калінської О.М. при секретарі Кияк І.В. розглянувши матеріали справи

за позовом: Приватного підприємства «Тронекс», м.Львів

до відповідача: Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «На Роксоляни, 51», м.Львів

про: стягнення 26 962,22 грн.,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 - представник;

від відповідача: ОСОБА_2 представник, ОСОБА_3 - голова;

Відповідно до ст.20 ГПК України розяснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. На підставі ст.22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки сторін.

В судовому засіданні 23.01.2017 року було оголошено перерву до 20.02.2017 року.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області Приватним підприємством «Тронекс» заявлено позов до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «На Роксоляни, 51» про стягнення 26 962,22 грн.

Ухвалою суду від 28.12.2016 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 23.01.2017 року.

В судовому засіданні 23.01.2017 року відповідно до ст..77 ГПК України оголошено перерву до 20.02.2017 року.

Ухвалою суду від 20.02.2017 р. відповідно до ст.69 ГПК України продовжено строки вирішення спору на 15 днів. Розгляд справи призначено на 06.03.2017 р.

В судовому засіданні 06.03.2017 р. відповідно до ст..77 ГПК України оголошено перерву до 13.03.2017 р.

Позивач участь повноважного представника в судове засідання забезпечив, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та додаткових поясненнях (вх.№9655/17), скерованих на адресу суду 10.03.2017 р.

Відповідач участь повноважних представників в судове засідання забезпечив, позовні вимоги заперечив з підстав, викладених у відзиві відзиві на позовну заяву (вх.№6801/17 від 20.01.2017 року), додаткових поясненнях до відзиву (вх.№9668/17 від 10.03.2017 року) та усних поясненнях, наданих в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне:

Приватним підприємством «Тронекс» подано на підтвердження виникнення договірних відносин із Обслуговуючим кооперативом «ЖБК «На Роксоляни, 51» подано договір №19 від 28.10.2015 р., відповідно до умов якого замовник (ОК «ЖБК» «На Роксоляни») доручає, а підрядник (ПП «Тронекс») приймає на себе зобовязання виконати влаштування водомірного вузла в підвалі будинку за адресою: м.Львів, вул.Роксоляни, 51, а замовник зобовязується прийняти вказані роботи і оплатити їх на умовах даного договору.

Вартість робіт визначається згідно з договірною ціною, яка підписується сторонами, є невідємною частиною договору і складає загальну суму 13 855,20 грн. (п.2.1 договору)

Відповідно до п.6.1 договору замовник здійснює з підрядником розрахунки за даним договором наступним чином: замовник протягом 5 днів з моменту підписання договору перераховує аванс в розмірі 8000,00 грн. на рахунок підрядника і проводить оплату фактично виконаних робіт згідно з оформленими актами, враховуючи при цьому суму авансу, виплачену підряднику при кінцевому розрахунку. Замовник проводить з підрядником остаточний розрахунок за виконані роботи, включаючи усунення виявлених під час приймання недоліків протягом 10 днів з моменту підписання сторонами акту.

04.11.2015 р. ОК «ЖБК «На Роксоляни, 51» здійснено оплату в розмірі 6000,00 грн.

Згідно з п.11.5 договору встановлено, що договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до завершення терміну виконання робіт, передбаченого у п.3.1 договору, але в будь-якому випадку до 31.12.2015 р.

Крім того, позивачем подано договір №19/ТУ-1 та №19/ТУ-2 від 30.10.2015 р. між ПП «Тронекс» та ОСОБА_4 і ОСОБА_5, відповідно до умов яких замовник (ПП «Тронекс») доручає, а виконавець (ОСОБА_4 і ОСОБА_5П.) ,приймає на себе зобовязання виконати виготовлення та монтаж водомірного вузла і монтаж водопроводу у підвалі будинку №51 по вул.Роксоляни у м.Львові, а замовник зобовязується прийняти вказані роботи і оплатити їх на умовах даного договору.

Вартість робіт за кожним договором складає 1500,00 грн. (п.1.1 договору)

До вказаних договорів №19/ТУ-1 та №19/ТУ-2 додано акт №1 здачі-приймання виконаних робіт.

До матеріалів справи долучено локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1 від 31.10.2015 р. з монтажу водомірного вузла по вул.Роксоляни, 51, договірну ціну на будівництво ремонт системи водопостачання станом на жовтень 2015 року на суму 21 656,40 грн., локальний кошторис на ремонт системи водопостачання за жовтень 2015 року форми № 1 на суму 17169,00 грн., довідка про вартість виконаних будівельних робіт за січень 2016 року від 20.01.2016 р., акт приймання виконаних будівельних робіт за січень 2016 року, підсумкова відомість ресурсів. (усі зазначені документи підписані лише директором ПП «Тронекс», підпис відповідача на зазначених документах відсутній.)

Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що представники відповідача від підпису відмовилися та не отримують поштову документацію. Зазначає при цьому, що доказом виникнення договірних відносин між ПП «Тронекс» та відповідачем є сплата відповідачем авансового платежу в розмірі 6000,00 грн., а отже є підстави для стягнення основного боргу в сумі 21 656,40 грн., а також пені в розмірі 4764,41 грн. та 3 % річних в розмірі 541,41 грн.

Представник ПП «Тронекс» стверджує, що роботи виконувались в листопаді 2015 року, про збільшення обсягу виконаних робіт було домовлено усно, а потім представники кооперативу відмовились від підписання будь-яких документів, і не допускали представників позивача на обєкт - в підвал будинку за адресою м. Львів, вул. Роксоляни, 51 для завершення робіт.

Відповідач в заперечення позовних вимог посилається на те, що договір, договірна ціна на монтаж водомірного вузла на суму 13855,20 грн., акт виконаних робіт за жовтень 2015 року на суму 12 189,60 грн., не були підписані представником ОК «ЖБК «На Роксоляни, 51», оскільки роботи по влаштуванню водомірного вузла, які були розпочаті ПП «Тронекс» не відповідали домовленостям, не було змонтовано водомірний вузол, встановлено іншу трубу, монтаж труб проведено фрагментами труб, а не суцільною трубою, при монтажі в підвалі будинку було порушено стояк № 5, який став протікати, змонтовано лічильник, але не встановлено його, в договірну ціну та акт виконаних робіт, що надані ПП «Тронекс», включено вартість машин і механізмів, які не використовувались підрядником на обєкті, а отже підписати запропоновані позивачем документи до їх виправлення, згідно зауважень було неможливим. Керівництво ПП «Тронекс» було повідомлено про відмову від його послуг та запропоновано підготувати звіт підрядника про понесені витрати із підтвердженням витрат на закупівлю матеріалів для виконання робіт н обєкті та оплату праці, однак ПП «Тронекс» звіту не надало, підтверджуючих документів нав понесені витрати не надало, що ОК «ЖБК «На Роксоляни, 51» розцінило, як зарахування оплати понесених витрат за рахунок отриманого авансу.

Відповідачем також подано акти № 1/16 від 08.03.2016 р. № 2/16 від 10.06.2016 р. та № 3/16 від 17.07.2016 р., які складено членами кооперативу, з доданими копіями накладних та товарних чеків для закупівлі матеріалів, на виконання рішення загальних зборів 30 січня 2016 року, на засіданні якого було вирішено відмовитись від послуг фірми ПП «Тронекс» та завершити роботи по приєднанню 24-х квартирного житлового будинку з нежитловими приміщеннями до централізованої системи водопостачання м.Львова своїми силами. Відповідач також вказав, що позивачем не закінчено роботи із встановлення водомірного вузла, що зазначено в акті з працівниками ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки не подано підтверджуючих документів на понесені витрати на обєкті позивачем як докази на понесення витрат на обєкті замовника. Договір №19 від 28.10.2015 р. на який посилається позивач при нарахуванні пені за несвоєчасну оплату мав термін дії до 31.12.2015 р., а отже відсутні підстави для нарахування пені за несвоєчасну сплату.

Встановивши наведені обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного:

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

У відповідності до вимог ст.174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських зобовязань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Поряд з цим, відповідно до ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно з положеннями статей 638, 639 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Стаття 181 Господарського кодексу України визначає загальний порядок укладання господарських договорів, зокрема, у частині 1 цієї статті йдеться, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками; допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

З викладеного вище вбачається, що між позивачем та відповідачем було укладено договір у спрощений спосіб.

За своєю правовою природою правочин, який відбувся між позивачем та відповідачем, є договором підряду.

Згідно з ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Судом встановлено, що 04.11.2015 р. ОК «ЖБК «На Роксоляни, 51» здійснено авансовий платіж ПП "Тронекс" в розмірі 6000,00 грн.

Доказів надсилання договорів, договірної ціни, кошторисів, актів виконаних робіт зі сторони позивача на адресу відповідача за період з жовтня 2015 року по січень 2016 року (період виникнення домовленості) не надано, окрім довідки Поштамту-ЦПЗ №1 від 31.03.2016 р. та повідомлення про відправлення поштової кореспонденції від 05.03.2016 року., яке отримане адресатом 14.03.2016 р. через ОСОБА_6

Наданий суду акт виконаних робіт за січень 2016 року, на суму 21 6564 грн. не відповідає договору № 19 від 28.10.2015 р. на монтаж водомірного вузла та договірній ціні на суму 13855,20 грн., що надані позивачем на підтвердження виникнення договірних відносин між ним та відповідачем. Також судом встановлено, що позивачем не виконано роботи по встановленню водомірного вузла, що зазначено в актах з працівниками ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які подані позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог, як додатки до позову.

Натомість відповідачем спростовано доводи позивача та надано суду докази завершення робіт по приєднанню 24-х квартирного житлового будинку з нежитловими приміщеннями до централізованої системи водопостачання м.Львова власними силами.

Згідно ст.547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобовязання (неустойка (пеня) є одним з видів забезпечення зобовязання) вчиняється у письмовій формі, і правочин щодо забезпечення виконання зобовязання, вчинений із недодержанням письмової форми є нікчемним.

Відповідно до ч.1 ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому кожна суттєва для справи обставина повинна підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст.32 ГПК України).

При цьому за умовами ст.34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст.43 ГПК України).

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позивачем не підтверджено доводи позовної заяви, не надано суду інших доказів, які свідчили б про виникнення договірних відносин, про виконання робіт на обєкті та їх вартість, а також не встановлено інших обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи. Натомість відповідачем подано суду докази, що заперечують доводи позовної заяви та підтверджують відсутність обовязку щодо сплати заборгованості та інших документів, що підтверджують виконання робіт та їх вартість, що є підставою для відмови позивачу в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні 13.03.2017 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення складений та підписаний 20.03.2017 р.

Суддя Блавацька-Калінська О. М.