ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2017 р. Справа № 911/131/17

За позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Порше Лізинг Україна

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю МУВІКОМ

про стягнення 248 785,73грн

Суддя С.І.Чонгова

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_2 (довіреність б/н від 28.04.2016);

від відповідача не зявився.

СУТЬ СПОРУ: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Порше Лізинг Україна (далі ТОВ Порше Лізинг Україна) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю МУВІКОМ (далі ТОВ МУВІКОМ) про стягнення 248 785,73грн у т.ч.:

- 103 583,24грн сума заборгованості за лізинговими платежами;

- 41 830,29грн збитки від інфляції за період з 16.06.2014 по 14.12.2016;

- 103 372,20грн- плата за користування обєктом лізингу.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що відповідачем порушено свої зобовязання за договором про фінансовий лізинг №00004008 від 13.01.2012 в частині сплати лізингових платежів.

Відповідач у справі ТОВ МУВІКОМ документально обґрунтованого відзиву на позовну заяву не надало.

Розгляд справи здійснювався без повноважного представника відповідача, за відсутності його відзиву, за наявними у справі документами відповідно до ст. 75 ГПК України з наступних підстав:

- ухвала про порушення провадження у даній справі внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень, а інформація про розгляд справи опубліковувалась на офіційному веб-порталі господарського суду Київської області в мережі Інтернет;

- клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило;

- матеріалів справи достатньо для вирішення спору по суті.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора, позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

13.01.2012 між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Порше Лізинг Україна (лізингодавець) та ТОВ МУВІКОМ (лізингоодержувач) було укладено договір про фінансовий лізинг № 00004008, об'єктом якого є транспортний засіб VW Polo A5 1.4I Benzin, 2011 року виробництва, шасі № WVWZZZ6RZCY52495, двигун № СGG 643844.

Згідно умов вказаного договору лізингодавець зобовязався передати лізингоодержувачу вказаний предмет лізингу, а лізингоодержувач прийняти обєкт лізингу і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно з графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів (план відшкодування), що становить невідємну частину договору, на загальну суму, яка становить еквівалент у гривні 19 209,00 дол. США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент 5 762,70 дол. США, строк лізингу 60 місяців, лізинговий платіж еквівалент 384,37 дол. США, адміністративний платіж еквівалент 288,13 дол. США.

Додатком до вказаного договору про фінансовий лізинг, визначено загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу (далі - додаток), які разом із договором спільно іменуються Контракт.

Відповідно до п. 3.1 додатку, предметом лізингу за цим Контрактом є транспортний засіб, зазначений у Контракті. Об'єкт лізингу був обраний відповідно до специфікації лізингоодержувачем та в повній мірі відповідає вимогам лізингоодержувача.

За умовами п. 4.1 додатку, позивач зберігатиме за собою право власності на об'єкт лізингу, в той час як лізингоодержувач матиме право на експлуатацію об'єкта лізингу впродовж усього строку дії Контракту (окрім випадків, коли ТОВ Порше Лізинг Україна матиме право розірвати цей Контракт/відмовитися від контракту та вимагати повернення об'єкта лізингу, як зазначено в цьому Контракті).

Згідно з п. 6.1 додатку, для експлуатації об'єкта лізингу лізингоодержувач щомісяця здійснюватиме на користь ТОВ Порше Лізинг Україна лізингові платежі відповідно до Графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування), що являє собою невід'ємну частину вказаного контракту, та інших положень контракту, кожний лізинговий платіж включає: відсотки (проценти) за користування обсягом фінансування; частину від обсягу фінансування (сума, яка відшкодовує частину вартості об'єкта лізингу); комісії; покриття витрат, пов'язаних з оплатою послуг та відшкодуваннями, що підлягають виплаті у строки та на умовах, передбачених цим контрактом та інші витрати, передбачені або прямо пов'язані з контрактом. Нижчезазначені витрати та послуги по адмініструванню та обслуговуванню контракту не включаються до лізингових платежів: будь-які податки, що можуть застосовуватися до контракту після його виконання або в будь-який час у майбутньому; інші витрати та платіжні зобов'язання.

Пунктом 6.3 додатку до договору визначено, що сторони погоджуються, що лізингові платежі та інші платежі, що підлягають виплаті за цим контрактом на користь позивача, відображають справедливу вартість обєкта лізингу та забезпечують отримання позивачем суми, очікуваної станом на дату виконання контракту на основі діючого курсу обміну євро/долара США, встановленого Національним банком України або українським комерційним банком (ПАТ КІБ Креді Агріколь або іншим банком), або на основі обмінних курсів, за якими на встановлену дату укладалися угоди з клієнтами банку (ПАТ КІБ Креді Агріколь або іншого банку) з купівлі та продажу євро/доларів США до української гривні (надалі обмінний курс), як буде обрано за рішенням позивача, станом на дату, коли кожен платіж підлягає виплаті. З цією метою лізингові платежі, інші платежі, а також будь-які інші платіжні зобовязання, передбачені цим контрактом, розраховуються в євро/доларах США (як обумовлено сторонами в контракті) на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях за обмінним курсом вказаного вище банку, чинним на дату виставлення рахунку.

Як визначено в п. 6.5 додатку до договору лізингу, лізингові платежі перераховуються лізингоодержувачем на рахунок, зазначений ТОВ Порше Лізинг Україна у графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (плані відшкодування) не пізніше дати, вказаної у графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (плані відшкодування).

Строк лізингу за цим Контрактом визначається у договорі про фінансовий лізинг та графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (плані відшкодування). Строк лізингу починається з дати підписання Акта приймання-передачі лізингоодержувачем об'єкта лізингу (п.п.12.1, 12.2 додатку).

Пунктом 8.3 додатку сторони погодили, що якщо лізингоодержувач прострочить виплату лізингового платежу більше, ніж на 10 робочих днів, ТОВ Порше Лізинг Україна має право надіслати лізингоодержувачу першу платіжну вимогу у письмовій формі. Якщо лізингоодержувач не здійснив оплату протягом 7 робочих днів з моменту отримання першої вимоги, ТОВ Порше Лізинг Україна надсилає в такий же спосіб другу вимогу щодо сплати, яка продовжує строк здійснення оплати ще на 8 робочих днів. У випадку, якщо лізингоодержувач не здійснить оплату у вказаний термін, ТОВ Порше Лізинг Україна має право направити лізингоодержувачу третю вимогу щодо сплати та відмовитися від контракту в односторонньому порядку, за пунктом 12.6.1 Контракту. Сторони погодились, що невиконання зобов'язань після надсилання другої вимоги щодо сплати означає, що лізингоодержувач не має наміру в подальшому виконувати свої зобов'язання за цим контрактом. Якщо лізингоодержувач повністю або частково не здійснить оплату одного лізингового платежу, при цьому якщо прострочення лізингового платежу триває більш, ніж 30 днів (у відповідності до Закону України „Про фінансовий лізинг"), ТОВ Порше Лізинг Україна має право розірвати контракт/відмовитися від контракту і витребувати об'єкт лізингу від лізингоодержувача, в тому числі у примусовому порядку згідно з виконавчим написом нотаріуса.

Поряд з цим, у п. 12.6.1 додатку встановлено, що ТОВ Порше Лізинг Україна має право в односторонньому порядку розірвати цей контракт/відмовитися від контракту, а також серед іншого, право на повернення об'єкта лізингу, у випадку, якщо лізингоодержувач не сплатив 1 (один) наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує 30 календарних днів.

У випадках, передбачених пунктами 12.6 та 12.12, контракт вважається розірваним на 10-й робочий день з дня надіслання письмового повідомлення стороною на адресу іншої сторони (п. 12.13 додатку).

Згідно з п. 12.9 додатку, у разі припинення лізингу відповідно до пункту 12 контракту, відмови лізингоодержувача придбати об'єкт лізингу, як передбачено п. 4.2, а також якщо ТОВ Порше Лізинг Україна вимагає повернення об'єкта лізингу відповідно до інших положень контракту, лізингоодержувач зобов'язаний повернути об'єкт лізингу за свій власний рахунок у відмінному робочому та технічному стані за адресою місцезнаходження ТОВ Порше Лізинг Україна, якщо інша адреса не вказана ТОВ Порше Лізинг Україна, впродовж 10 робочих днів від дати одержання відповідного запиту. В цей же строк лізингоодержувач сплачує ТОВ Порше Лізинг Україна будь-яку різницю між вартістю об'єкту лізингу та лізинговими платежами, що залишилися несплаченими відповідно до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ Порше Лізинг Україна були належним чином виконані зобовязання за договором про фінансовий лізинг № 00004008від 13.01.2012, що підтверджується, зокрема, актом прийому-передачі предмета лізингу від 23.01.2012 (а.с.34).

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, у ТОВ "Мувіком" станом на 15.10.2015 виникла заборгованість за договором у вигляді несплачених лізингових платежів за період з червня 2014 по жовтень 2015 у загальному розмірі 103 583,24грн.

У звязку з цим ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Порше Лізинг Україна через курєрську службу - ТОВ Експрес Мото Україна на адресу відповідача ТОВ "Мувіком" була здійснена спроба доставки за вказаною в накладній адресою вимоги щодо сплати заборгованості (а.с.67-68), повернення обєкту лізингу та повідомлення про відмову від договору. Проте, здійснити доставку вимоги не вдалося, оскільки за місцезнаходженням відповідача осіб для вручення не знайдено (лист служби доставки № 105-55 від 14.03.2016, а.с.69-70).

Згідно з п. 20.5 додатку всі повідомлення сторони відправляють за адресою, вказаною у договорі, у письмовій формі особисто, курєром або поштою.

Як зазначалося вище, пунктом 12.13 додатку встановлено, що сторони погодили, що у випадках, передбачених, зокрема, пунктом 12.6, договір вважається розірваним на 10 (десятий) робочий день з дня надіслання письмового повідомлення стороною на адресу іншої сторони. У цей же строк лізингоодержувач зобов'язаний був повернути об'єкт лізингу, втім докази своєчасного повернення ТОВ "Мувіком" об'єкту лізингу ТОВ "Порше Лізинг Україна" в матеріалах справи відсутні та відповідачем під час розгляду справи надані не були.

У свою чергу, оскільки лізингоодержувач не виконав зобов'язання щодо повернення об'єкту лізингу у визначені договором строки та продовжував користуватись транспортним засобом після повідомлення про відмову лізингодавця від договору фінансового лізингу та вимоги про повернення майна, у позивача виникла необхідність повернення предмету лізингу у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса згідно ч. 2 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг".

Як встановлено судом, 27.04.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 800 про повернення лізингоодержувачем ТОВ "Мувіком" на користь лізингодавця ТОВ Порше Лізинг Україна об'єкта фінансового лізингу - автомобіля марки VW Polo A5 1.4I Benzin, 2011 року виробництва, шасі № WVWZZZ6RZCY52495, двигун № СGG 643844, що був переданий в користування на підставі договору про фінансовий лізинг № 00004008 від 13.01.2012.

Відповідачем під час розгляду справи не надано суду доказів повернення предмету лізингу.

Оцінюючи подані позивачем докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Договір, укладений між позивачем та відповідачем, за своєю правовою природою є договором фінансового лізингу. Правовідносини сторін щодо фінансового лізингу регулюються нормами Закону України "Про фінансовий лізинг" та Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 292 Господарського кодексу України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Об'єктом лізингу може бути нерухоме і рухоме майно, призначене для використання як основні фонди, не заборонене законом до вільного обігу на ринку і щодо якого немає обмежень про передачу його в лізинг.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг", за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг", сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що до складу лізингових платежів можуть включатися сума, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагорода лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсація відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі - кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 524 Цивільного кодексу України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно з ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що позивач взяті на себе зобовязання виконав належним чином, надав відповідачу предмет лізингу, однак відповідач у строки, встановлені договором, свій обовязок зі сплати лізингових платежів, в порушення погодженого сторонами графіку, виконував частково, та починаючи з травня 2014 припинив сплачувати лізингові платежі відповідно до погодженого графіку. Відтак, на момент звернення позивача з позовом відповідач має заборгованість за лізинговими платежами за період з червня 2014 року по жовтень 2015 року в розмірі 103 583,24грн.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача 103 583,24грн основного боргу за лізинговими платежами є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення 103 372,20грн плати за фактичний час користування обєктом лізингу за період з листопада 2015 року по грудень 2016 року, слід зазначити таке.

Судом встановлено, що оскільки вимога відповідачеві була направлена 05.10.2015, то датою розірвання договору є 19.10.2015 р., що передбачено п. 12.13 додатку.

Відповідно до абз. 2 п. 6.18 додатку сторони погодили, що у випадку розірвання договору/відмови від договору за ініціативою позивача відповідно до пункту 12 договору, лізинговий платіж буде вважатися платою за користування обєктом лізингу.

Враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача про стягнення плати за фактичний час користування об'єктом лізингу за період з листопада 2015 року по грудень 2016 року, то позовна вимога про стягнення 103 372,20грн плати за фактичний час користування обєктом лізингу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Також позивач, керуючись статтею 625 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути з відповідача 41 830,29грн інфляційних втрат за час прострочення оплати лізингових платежів.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, суд зазначає, що позивачем не всюди вірно визначено початкову дату розрахунку щодо нарахування втрат від інфляції, враховуючи, що згідно з узгодженим сторонами графіком платежів деякі дати сплати лізингових платежів припадають на вихідний день, та у відповідності до ч. 5 ст. 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Відповідно і просточення з оплати таких лізингових платежів відбулось пізніше.

Так, за розрахунком суду, розмір інфляційних втрат за час прострочення 41 622,17грн, в задоволенні вимог про стягнення 208,12грн інфляційних в задоволенні позову суд відмовляє.

Поряд з цим, як зазначає позивач, у зв'язку з тим, що відповідачем не виконувались умови договору про фінансовий лізинг, позивач уклав договір про надання юридичних послуг від 26.05.2015 з ТОВ "КПД Консалтинг", внаслідок чого поніс витрати на загальну суму 6000,00грн, які, на думку позивача, є реальними збитками, що підлягають стягненню з відповідача.

Положеннями п. 8.2.3 додатку до договору передбачено компенсацію будь-яких витрат, понесених позивачем, та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, не виплачених лізингоодержувачем у відповідності до Контракту.

За приписами ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно положень ст. 224 Господарського кодексу України, які узгоджуються з положеннями ст. 623 Цивільного кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками, згідно ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України, розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності відповідно до ст.ст. 22, 623, Цивільного кодексу України та ст. 224 Господарського кодексу України.

Обовязковими умовами для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як відшкодування збитків є: протиправна поведінка боржника, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявність збитків; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення боржником зобов'язання, а не якихось інших обставин, зокрема дій самого кредитора або третіх осіб; вина боржника. Слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність відповідача є причиною, а збитки, які виникли у позивача безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Слід зазначити, що витрати на оплату юридичних послуг не є збитками у розумінні ст. 623 Цивільного кодексу України та ст. 224 Господарського кодексу України, оскільки такі витрати не мають обов'язкового характеру та необхідних ознак збитків відповідно до приписів чинного законодавства, а факт їх наявності та розмір не знаходяться у безпосередньому причинному зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором про фінансовий лізинг № 00004008 від 13.01.2012.

Отже, отримання позивачем юридичних послуг не є обовязковими витратами, які особа має зробити для відновлення свого порушеного права, а вибір представників, які будуть представляти її інтереси, є правом такої особи.

Таким чином, витрати на оплату юридичних послуг, які включені позивачем до складу прямих збитків (збитків, завданих у звязку із порушенням відповідачем своїх зобовязань за договором) не відповідають вимогам ст. 22 Цивільного кодексу України та ст. 224 Господарського кодексу України, тому вимога позивача про стягнення збитків у розмірі 6000,00грн є безпідставною та необґрунтованою, а відтак суд відмовляє в її задоволенні.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ Порше Лізинг Україна підлягають частковому задоволенню.

В силу ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають частковому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, а саме у розмірі 3728,66грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю МУВІКОМ на користь

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Порше Лізинг Україна 103 583,24грн основного боргу, 41 622,17грн втрат від інфляції, 103 372,20грн суми плати за користування обєктом лізингу, 3728,66грн в рахунок часткового відшкодування витрат, повязаних на оплату позову судовим збором.

3. В частині стягнення 208,12грн втрат від інфляції та 6000,00грн витрат на лоплату юридичних послуг в задоволенні позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 15.03.2016.

Суддя С.І. Чонгова