ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2017 р. Справа № 911/18/17

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Васильківської міської ради Київської області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про визнання укладеним договору про пайову участь та стягнення 25800,00 грн.

Секретар судового засідання (ст. секретар): Діхтярук Є.А.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність № 555/09.26 від 27.07.2016 р.);

від відповідача: не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Васильківська міська рада Київської області (далі - позивач) звернулась до господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) про визнання укладеним договору про пайову участь та стягнення 45800,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач як замовник будівництва, в порушення ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Положення про порядок залучення коштів замовників будівництва на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Васильків, не вчинив жодних дій щодо укладення договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури, який в силу законодавчих приписів є обовязковим, у звязку із чим позивач просить визнати укладеним договір в редакції, наведеній у позовній заяві, та стягнути з відповідача за договором про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Василькова 45800,00 грн., а також судові витрати покласти на відповідача.

31.01.2017 р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява № 04/09.01-10 від 27.01.2017 р. (вх. № 2173/17 від 31.01.2017 р.) про збільшення позовних вимог, за змістом якої позивач просить суд визнати укладеним договір про пайову участь інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Василькова від 01.12.2016 р. та стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 45800,00 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 45374,10 грн. та суму 3% річних у розмірі 6303,13 грн.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 р., передбачені ч. 4 ст. 22 ГПК України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Відповідно до п. 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 р., ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог, або заявлення «додаткових» позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

У поданій позивачем заяві про збільшення розміру позовних вимог йдеться не про збільшення розміру позовних вимог - зміну кількісних показників, в яких виражається позовна вимога про стягнення основного боргу, а про заявлення окремих, самостійних вимог про стягнення інфляційних втрат у розмірі 45374,10 грн. та 3% річних у розмірі 6303,13 грн., додатково до вимог, викладених у позовній заяві.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відхилення поданої позивачем заяви № 04/09.01-10 від 27.01.2017 р. (вх. № 2173/17 від 31.01.2017 р.), відповідно до якої заявлено додаткові позовні вимоги про стягнення 45374,10 грн. інфляційних втрат та 6303,13 грн. 3% річних, оскільки вказані вимоги не можуть бути предметом розгляду у даному позовному провадженні. Водночас, позивач не позбавлений можливості звернутися з даними вимогами до суду у загальному порядку.

За таких обставин, у даному провадженні суд здійснює розгляд вимог, викладених у позовній заяві, а саме про визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Василькова та стягнення з відповідача 45800,00 грн. заборгованості за договором про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Василькова.

01.02.2017 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшло нормативно-правове обґрунтування позовних вимог б/н від 01.02.2017 р. (вх. № 2281/17 від 01.02.2017 р.), відповідно до якого Васильківська міська рада зазначає, що ФОП ОСОБА_1, як орендар земельної ділянки за договором оренди земельної ділянки № 48 від 11.09.2006 р., маючи намір забудови даної земельної ділянки, в установленому порядку подав відповідні заяви щодо реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та готовності об'єкта до експлуатації, отже в розумінні Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» відповідач виступає замовником будівництва. Як вважає міська рада, з моменту реєстрації Декларації про початок виконання будівельних робіт та до моменту здачі об'єкта будівництва в експлуатацію у відповідача виник обов'язок звернутись до виконавчого комітету міської ради із заявою про укладання договору. Також позивач зазначає, що у відповідача виник обовязок щодо сплати коштів пайової участі у розмірі 10 відсотків кошторисної вартості обєкта як на підставі Закону, так і на підставі місцевого нормативно-правового акту - Порядку пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Василькова.

Поряд з цим, враховуючи те, що відповідач за укладанням договору до позивача не звернувся та ввів об'єкт в експлуатацію 31.05.2012 р., про що, за твердженням позивача, йому стало відомо лише 28.04.2014 р., Васильківська міська рада вважає, що підстав до застосування строків позовної давності немає, оскільки за правилами ст. 261 ЦК України, строк позовної давності починає спливати з моменту, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Розгляд справи відкладався.

20.02.2017 р. до господарського суду Київської області від позивача була подана заява № 06/09.01-10 від 15.02.2017 р. (вх. № 3719/17 від 20.02.2017 р.) про відмову від частини позовних вимог, відповідно до якої Васильківська міська рада просить суд прийняти відмову позивача від позовної вимоги щодо визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Василькова від 01.11.2016 р. між Васильківською міською радою та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1. Також позивач у поданій заяві заявив про зменшення розміру позовних вимог, та просить стягнути з ФОП ОСОБА_1 за договором пайової участі суму заборгованості 25800,00 грн., решту майнових вимог просить не розглядати. Окрім того заява позивача містить клопотання про повернення сплаченого судового збору у звязку з відмовою позивача від немайнової вимоги та внесенням судового збору у більшому розмірі.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема, збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 р., передбачені ч. 4 ст. 22 ГПК України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

За таких обставин суд здійснює розгляд позовних вимог з урахуванням заяви № 06/09.01-10 від 15.02.2017 р. про зменшення розміру позовних вимог, а саме за визнання укладеним договору про пайову участь та про стягнення з відповідача 25800,00 грн. основного боргу за договором про пайову участь.

23.02.2017 р. до господарського суду Київської області від відповідача було подано клопотання б/н від 23.02.2017 р. про долучення до матеріалів справи копії договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Василькова б/н від 01.11.2016 р., укладеного між Васильківською міською радою і ОСОБА_1 та підписаним у двосторонньому порядку, а також копії платіжного доручення № 48 від 14.02.2017 р. як доказу часткового погашення основного боргу в сумі 20000,00 грн.

У судовому засіданні 03.03.2017 р. представник позивача позовні вимоги підтримав з урахуванням заяви № 06/09.01-10 від 15.02.2017 р. (вх. № 3719/17 від 20.02.2017 р.).

Представник відповідача у судові засідання 01.02.2017 р., 03.03.2017 р. не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належно.

Згідно із абз. 3 пп. 3.9.1 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України в разі, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 03.03.2017 р. було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

Встановив:

Васильківською обєднаною державною фінансовою інспекцією на виконання доручення Державної фінансової інспекції в Київській області від 20.03.2014 р. № 10-25-13-18/2638, відповідно до ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.02.2014 р. № 362/1096/14-к, була проведена позапланова ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності Васильківської міської ради за період з 04.04.2012 р. по 24.03.2014 р., якою було встановлено недоотримання бюджетом міста Василькова значної суми коштів, в тому числі внаслідок несплати коштів пайової участі ФОП ОСОБА_3 у звязку із будівництвом (капітальним ремонтом) нежитлового приміщення по вул. Володимирській, 57/2 у м. Васильків.

Відповідно до вимоги Васильківської обєднаної державної фінансової інспекції ДФІ в Київській області про усунення виявлених порушень законодавства № 16-16/850 від 28.04.2014 р., Васильківську міську раду було зобовязано вжити заходи щодо усунення виявлених порушень та забезпечення надходження коштів від пайової участі у розвитку інфраструктури міста Васильків до спеціального цільового фонду міського бюджету на розрахунковий рахунок № 0006 у Васильківському управлінні Державної казначейської служби України в Київській області.

Окрім того, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 р. у справі № 810/2062/15 було зобовязано виконавчий комітет Васильківської міської ради виконати вимогу Васильківської обєднаної державної фінансової інспекції ДФІ в Київській області про усунення виявлених порушень законодавства від 28.04.2014 р. № 16-16/850 щодо пайової участі замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Слід зазначити, що стаття 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності передбачає обовязок замовника, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

До пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва: 1) об'єктів будь-якого призначення на замовлення державних органів або органів місцевого самоврядування за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів; 2) будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення; 3) будинків житлового фонду соціального призначення та доступного житла; 4) індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, господарських споруд, розташованих на відповідних земельних ділянках; 5) об'єктів комплексної забудови територій, що здійснюється за результатами інвестиційних конкурсів або аукціонів; 6) об'єктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці об'єктів соціальної інфраструктури; 7) об'єктів, що споруджуються замість тих, що пошкоджені або зруйновані внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру; 8) об'єктів, передбачених Державною цільовою програмою підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу, за рахунок коштів інвесторів; 9) об'єктів інженерної, транспортної інфраструктури, об'єктів енергетики, зв'язку та дорожнього господарства (крім об'єктів дорожнього сервісу); 10) об'єктів у межах індустріальних парків на замовлення ініціаторів створення індустріальних парків, керуючих компаній індустріальних парків, учасників індустріальних парків.

Згідно з пунктом 5 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва обєкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Відповідно до пунктів 6, 8, 9 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати: 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва обєкта - для нежитлових будівель та споруд;

Розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва обєкта, з техніко-економічними показниками.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію. Істотними умовами договору є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін. Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Васильківською міською радою, з метою усунення виявлених в акті ревізії фактів недоотримання місцевим бюджетом міста Васильків коштів пайової участі, було надіслано ФОП ОСОБА_1 претензію № 801/01.01-14 від 11.11.2016 р. щодо оплати пайового внеску в розмірі 45800,00 грн. та розрахунок величини пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Васильків від 01.11.2016 р.

24.11.2016 р. позивачем було надіслано на адресу відповідача лист № 838/01.01-14вих від 24.11.2016 р. з пропозицією виконати вимоги чинного законодавства щодо пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Васильків, шляхом підписання надісланих двох екземплярів договору, та сплати на розрахунковий рахунок № 0006 у Васильківському управлінні Держаної казначейської служби в Київській області, відповідно до розрахунку величини пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Васильків від 01.11.2016 р., 45800,00 грн.

Однак відповідач залишив без реагування лист позивача № 801/01.01-14 від 11.11.2016 р. та № 838/01.01-14вих від 24.11.2016 р., не підписав надіслані примірники договору та не сплатив пайову участь, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом про визнання укладеним між відповідачем і Васильківською міською радою Київської області договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Василькова та стягнення суми пайового внеску.

Судом встановлено, що Васильківською міською радою було прийнято рішення від 04.04.2012 р. № 08.01-23-VI, згідно якого затверджено порядок пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Васильків (далі - Порядок) та визначено, що розмір пайової участі у розвитку інфраструктури м. Васильків, з урахуванням інших передбачених законом відрахувань, становить 10 % загальної кошторисної вартості будівництва обєкта (спорудження нового обєкта будівництва, а також реконструкція, розширення, добудова, реставрація і капітальний ремонт обєктів будівництва) - для нежитлових будівель та споруд.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на обєктах, що належать до I - III категорій складності, підключення обєкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом пяти робочих днів з дня надходження декларації.

Виконувати будівельні роботи, підключати обєкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації зазначеної декларації забороняється.

За наявності зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт отримання замовником та генеральним підрядником чи підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт та видалення зелених насаджень у межах будівельного майданчика не вимагається.

Згідно пункту 1 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, що належать до I - III категорій складності, та обєктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність обєкта до експлуатації.

Пунктом 5 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта є дата реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Судом встановлено, що відповідно до декларації про готовність обєкту до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області 31.05.2012 р. за № КС95, у травні 2012 р. введено в експлуатацію об'єкт будівництва - «капітальний ремонт нежитлового приміщення по вул. Володимирська, 57/2 в м. Васильків», кошторисна вартість будівництва - 458000,00 грн.

З огляду на вказане, позивачем була визначена загальна сума пайового внеску у загальному розмірі 45800,00 грн.

Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України, підставами для виникнення прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 627 Цивільного Кодексу України передбачено, що відповідно ст. 6 Цивільного Кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 3 ст. 179 Господарського Кодексу України, укладення господарського договору є обовязковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обовязком для субєкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обовязковості укладення договору для певних категорій субєктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

З аналізу вищенаведених норм слід дійти висновку, що, у даному випадку, укладання договору про пайову участь між органом місцевого самоврядування і замовником є обовязковим на підставі Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Тобто, підставою для виникнення у сторін спору прав та обовязків є договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, який в силу приписів ч. 9 ст. 40 Закону має бути укладений не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію.

Крім того, як було зазначено вище за змістом ч. 5 ст. 40 Закону величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається також у договорі.

Відповідно до п. 4.2 Порядку пайової участі замовників у розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури м. Васильків, затвердженого рішенням 23 сесії Васильківської міської ради від 04.04.2012 р, пайовий внесок сплачується на підставі договору про пайову участь у створенні інфраструктури м. Васильків, що укладається між замовником та Васильківською міською радою в особі міського голови. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Васильків укладається не пізніше пятнадцяти робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до введення в експлуатацію закінченого обєкта будівництва.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Судом встановлено, що після порушення провадження у дані справі між Васильківською міською радою і ФОП ОСОБА_3 було підписано спірний договір про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Василькова від 01.11.2016 р.

Водночас, Васильківською міською радою Київської області було подано до суду заяву про відмову від частини позовних вимог, відповідно до якої міська рада просила суд прийняти відмову від позовної вимоги щодо визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Василькова від 01.11.2016 р. між Васильківською міською радою та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3.

Згідно з вимогами частини четвертої статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Водночас, частиною шостою тієї ж статті 22 ГПК України передбачено, що господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 ГПК України відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами.

Про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі (частина четверта ст. 78 ГПК України).

Згідно з приписами пункту 4 частини першої статті 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Як слідує з матеріалів справи, заяву позивача про відмову від позову підписано уповноваженим представником Васильківської міської ради ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності № 555/09.26 від 27.07.2016 р., яка долучена до матеріалів справи.

З огляду на викладене, враховуючи, що дії Васильківської міської ради щодо відмови від позовних вимог в частині визнання укладеним договору про пайову участь не порушують прав чи охоронюваних законом інтересів інших осіб, суд дійшов висновку щодо прийняття відмови Васильківської міської ради від частини позову, у звязку з чим провадження у даній справі в цій частині підлягає припиненню.

Стосовно вимоги Васильківської міської ради щодо стягнення з ФОП ОСОБА_1 25800,00 грн. заборгованості за договором про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Василькова слід зазначити наступне.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 після порушення провадження у справі перерахував на користь Васильківської міської ради частину пайового внеску в сумі 20000,00 грн. згідно платіжного доручення № 48 від 14.02.2017 р.

Поряд з цим, як вбачається з матеріалів справи позивачем було заявлено про зменшення заявленого до стягнення розміру майнової вимоги, у звязку з частковим погашенням відповідачем розміру заборгованості у сумі 20000,00 грн.

Доказів сплати решти заборгованості з пайового внеску в сумі 25800,00 грн. до матеріалів справи не надано.

З огляду на викладене, оскільки відповідачем було укладено з позивачем спірний договір про пайову участь від 01.11.2016 р., відповідно до пп. 2.2.2 якого ФОП ОСОБА_1 зобовязано сплатити кошти пайової участі згідно з розрахунками величини пайової участі у розвитку інфраструктури міста до Фонду в сумі 45800,00 грн., то вимога позивача про стягнення з відповідача залишку заборгованості за договором б/н від 01.11.2016 р. про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Васильків, з урахуванням встановлення судом факту наявності заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 25800,00 грн., є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Стосовно розподілу витрат зі сплати судового збору, понесених позивачем, слід зазначити таке.

Як вбачається з поданої позивачем заяви № 06/09.01-10 від 15.02.2017 р. (вх. № 3719/17 від 20.02.2017 р.), останнім заявлено клопотання щодо повернення судового збору у розмірі 1600,00 грн. у звязку з відмовою позивача від немайнової вимоги. Водночас, судові витрати за розгляд майнової вимоги позивач просив покласти на відповідача.

Приписами ч. 2 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Враховуючи, що провадження у даній справі в частині визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Васильків припинено у зв'язку з відмовою позивача від цієї частини позову і така відмова прийнята судом, сплачена до державного бюджету сума судового збору поверненню не підлягає.

Поряд з цим, частиною 1 ст. 49 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 4.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 р. № 7, частиною другою статті 49 ГПК передбачено, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. У застосуванні даної норми суду слід мати на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом.

Враховуючи викладене, витрати зі сплати судового збору за майнову вимогу, згідно з приписами ч. 2 ст. 49 ГПК України покладаються судом на відповідача в розмірі 1600,00 грн.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, п. 4 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Припинити провадження у справі № 911/18/17 в частині вимоги позивача про визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Василькова від 01.12.2016 р. між Васильківською міською радою та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3.

2. Решту позовних вимог задовольнити повністю.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (08600, Київська обл., м. Васильків, пров. Сільбудівський, буд. 2, код НОМЕР_1) на користь Васильківської міської ради (08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Володимирська, буд. 2, код 34627780) 25800 (двадцять пять тисяч вісімсот) грн. 00 коп. основного боргу, 1600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення підписане 17.03.2017 р.

Суддя В.М. Бабкіна