ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.03.2017 Справа № 904/13/17

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "УЮТ-2011", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, м. Дніпро Дніпропетровської області

про стягнення 10 304,32 грн. заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги та 2 311,53 грн. інфляційних втрат

Суддя Бондарєв Е.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність №б/н від 16.01.2017 року, представник

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №61 від 03.01.2017 року, представник

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УЮТ-2011" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області про стягнення з Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області заборгованості на загальну суму 12 615,85 грн., з яких:

- 10 304,32 грн. заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 03.07.2014 року по 01.12.2016 року;

- 2 311,00 грн. інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем свого обов'язку щодо сплати за отримані ним житлово-комунальні послуги за період з 03.07.2014 року по 01.12.2016 рік у сумі 10 304,32 грн.. За даний період товариством з обмеженою відповідальністю "УЮТ-2011" було надано за адресою вул. Черкасова, 21, м. Кривий Ріг за адресою якою знаходиться об'єкт відповідача, своєчасно, безперебійно та належної якості послуги з утримання будинку і прибудинкової території. Данні послуги надавалися позивачем всьому житловому будинку, а не одноособово конкретному споживачу. Нарахована заборгованість за надання житлово-комунальних послуг у сумі 10 304,32 грн. проводилась позивачем на підставі: Закону України "Про житлово-комунальні послуга" від 24.06.2004 року №1875-ІV; постанови КМУ №869 від 01.06.2011 року "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги", рішень виконавчого комітету Криворізької міської ради №,№ 414 від 14.12.2011 року, 435 від 27.12.2011 року, наказу Держкомітету України з питань житлово-комунального господарства №150 від 10.08.2004 року "Про затвердження Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд.".

24.01.2017 року відповідачем була надано відзив на позовну заяву, в яких просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що між відповідачем та позивачем не укладено договір на оплату житлово-комунальних послуг, у зв'язку із чим на рахована сума основного боргу та інфляційних втрат є підставними. Також, відповідач зазначає, що товариство з обмеженою відповідальністю "УЮТ-2011" не скористалося своїм правом звернутися до суду щодо укладення договору про надання послуг.

Провадження у справі було порушено ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.01.2017 року з призначенням її до розгляду на 26.01.2017 року.

Згідно із статтею 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні від 26.01.2017 року оголошено перерву до 21.02.2017 року.

У зв'язку з перебуванням судді Бондарєва Е.М. на лікарняному, судове засідання призначене на 21.02.2017 року не відбулося, про що сторін було повідомлено листом суду від 21.02.2017 року про неможливість проведення судового засідання, відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 25 від 02.04.2015 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2017 року за клопотанням представника відповідача продовжено строк розгляду спору на 15 днів до 20.03.2017 року та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 14.03.2017 року.

У судовому засіданні 14.03.2017 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог товариство з обмеженою відповідальністю "УЮТ-2011" (далі - позивач, правитель) посилається на договір №б/н від 01.11.2013 року про надання послуг з управління будинку, спорудою або групою будинків і споруд у Тернівському районі (житловий масив Північного ГЗК, рудник Леніна) укладеного з Управлянням благоустрою та житлової політики виконкому міськради (далі-замовник), відповідно до п. 1. якого предметом договору є передача замовником управителю функцій управління та надання послуг утримання будинку, споруди або групи будинків і споруд та об'єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях (далі - об'єкт), для забезпечення споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень (далі - мешканці об'єкта) у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості (далі - послуг), а замовник надає право Управителю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, а також відшкодувати здійсненні ним необхідні витрати, пов'язані з управлінням об'єктом, у разі, коли управитель отримав на такі витрати письмову згоду.

Згідно до п.2. мета договору є управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд на території відповідного району створення мешканцям будинку належних умов проживання згідно з діючими стандартами, нормативами, нормами та правилами.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що управитель зобов'язаний укладати із споживачами договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно частини 1 статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Так, частиною 2 пунктом 3 статтею 21 Закону України "Про надання житлово-комунальних послуг" передбачено, що виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

17.08.2016 року товариство з обмеженою відповідача "УЮТ-2011" звернулося до відповідача з претензією №513 від 17.08.2016 року в якій зазначало свою пропозицію укласти з відповідачем договір №1411/61-14 від 17.08.2016 року про надання послуг з утримання нежитлового приміщення.

Згідно з пунктом 1 статті 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюється на основі договорів.

Згідно п.п. 1, 3, 4, статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Як вбачається з вищевикладеного, позивач на виконання чинного законодавства України, та на вимогу п.2.2. договору №б/н від 01.11.2013 року звернувся до відповідача із проектом договору №1411/61-14 від 17.08.2016 року.

Однак, відповідач зазначений проект договору не підписав, протоколу розбіжностей на адресу позивача не направив. У зв'язку з чим, у позивача виникло законне право звернутися до господарського суду з позовом про зобов'язання укласти договір для надання житлово-комунальних послуг.

Згідно до статті 187 Господарського кодексу України укладання господарських договорів за рішенням суду спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

За приписами пункту 3 статті 179 Господарського кодексу України укладання господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язковим для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладання договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (п.1 статті 16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема установлення, зміни і припинення господарських правовідносин.

Статтею 10 Господарського процесуального кодексу України заначано, що спори, що виникають при укладенні господарських договорів, можуть бути подані на вирішення господарського суду.

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості у сумі 10 304,85 грн. за надання житлово-комунальних послуг за загальний період з 03.07.2014 року по 01.12.2016 року.

На підставі ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивач нараховує інфляційні втрати в розмірі 2 311,53 грн. за загальний період з серпня 2014 року по грудень 2016 року.

Дослідивши матеріали справи господарський суд із врахуванням вищенаведених норм законодавства вважає позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у сумі 10 304,32грн., необґрунтованими та безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо нарахованої суми інфляційних втрат в розмірі 2 311,53 грн. суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, визначене статтею 610 Цивільного кодексу України, відповідно до якої порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У зв'язку із тим, що договірних відносин між сторонами укладено не було, через, що нарахована сума інфляційних втрат в розмірі 2 311,53 грн. є безпідставною, та такою ще не підлягає задоволенню

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20.03.2017.

Суддя ОСОБА_3