РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2017Справа №910/1580/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

про відшкодування шкоди у розмірі 7 737,80 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Лазор А.І. (довіреність)

від відповідача: Пешков О.О. (довіреність)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (відповідач) про відшкодування шкоди у розмірі 7 737,80 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Арсенал Страхування" на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №198/14-Т/Ц1 від 04.09.2014 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу Honda, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" позивач просить стягнути з останнього частину не сплаченого відповідачем страхового відшкодування у розмірі 7737,80 грн. з вирахуванням франшизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2017 порушено провадження у справі № 910/1580/17 та призначено її до розгляду на 23.02.2017.

09.02.2017 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов та клопотання про відкладення розгляду справи.

У відзиві на позов відповідач просить суд відмовити у задоволенні заявлених позивачем вимог про стягнення 7737,80 грн., посилаючись на те, що відповідачем було сплачено позивачу суму страхового відшкодування у загальному розмірі 15267,20 грн., що становить вартість матеріального збитку, визначеного згідно із звітом №45-06 про визначення вартості матеріального збитку від 20.07.2015, з вирахуванням франшизи у розмірі 500,00 грн.

13.02.2017 через відділ діловодства суду від через відділ діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла витребувана судом інформація.

23.02.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2017 розгляд справи №910/1580/17 відкладено на 16.03.2017.

Представник позивача в судовому засіданні 16.03.2017 надав суду пояснення по суті позовних вимог, підтримав вимоги з підстав викладених в позові, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 16.03.2017 проти позовних вимог заперечив.

В судовому засіданні 16.03.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до довідки № 68603250 про дорожньо-транспортну пригоду, 20.07.2015 в м. Чернівці по вул. Героїв Майдану, 1, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Honda державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та Mitsubishi державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Згідно із вказаною довідкою, дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм транспортного засобу Honda державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 п. 13.3 Правил дорожнього руху України.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 20.07.2015, підтверджується постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 18.08.2015 (справа №725/3988/15-п).

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

На момент ДТП, на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №198/14-Т/Ц1 від 04.09.2014 укладеного з ОСОБА_4 (страхувальник) майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземного транспортного засобу Mitsubishi, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 були застраховані в позивача (строк дії договору з 08.09.2014 до 07.09.2015).

Згідно із рахунком № 38 від 03.08.2015 вартість ремонтних робіт транспортного засобу Mitsubishi, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 24125,00 грн.

Відповідно до страхового акту №198/14-Т/Ц1-1-1 від 19.08.2015 позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 23505,00грн.

Позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 23505,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №31556 від 21.08.2015.

Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом Honda державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" (відповідач у справі) згідно із полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/2163615, термін дії з 27.12.2014 по 26.12.2015).

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50000,00 грн. та франшизу у розмірі 500,00 грн.

Позивач звернувся до відповідача із претензією вих. №4/п від 28.10.2015, в якій вимагав сплатити суму страхового відшкодування у розмірі 23505,00 грн.

Відповідачем частково сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 15267,20 грн.

Враховуючи те, що цивільна відповідальність осіб, які користуються транспортним засобом Honda державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилась ДТП, була застрахована у відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача несплаченої частини страхового відшкодування у сумі 7737,80 грн. за вирахуванням франшизи (23505,00 (вартість ремонтних робіт по рахунку №38 від 03.08.2015) - 15267,20 (часткова оплата) -500 (франшиза)).

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Розмір страхового відшкодування, що підлягав сплаті за договором добровільного страхування наземного транспорту №198/14-Т/Ц1 від 04.09.2014, визначався позивачем на підставі рахунку № 38 від 03.08.2015.

Як встановлено судом, у відповідності до умов договору добровільного страхування наземного транспорту №198/14-Т/Ц1 від 04.09.2014, внаслідок настання 24.11.2014 страхового випадку (ДТП) позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 23505,00 грн. шляхом перерахування згідно із платіжним дорученням №31556 від 21.08.2015 на рахунок ФОП ОСОБА_5

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов'язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Згідно із положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, позивач в силу приписів ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" набув права вимоги до відповідача.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом Honda державний реєстраційний номер НОМЕР_1, водій якого вчинив дорожньо-транспортну пригоду, була застрахована у відповідача відповідно до полісу №АІ/2163615, обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач визначив збитки у сумі 15767,20 грн. та сплатив позивачу частину суми страхового відшкодування у розмірі 15267,20 грн. з урахуванням франшизи у розмірі 500,00 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно із Звітом №45-06 про визначення вартості матеріального збитку від 20.07.2015, складеного оцінювачем ОСОБА_6, вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля Mitsubishi, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на дату оцінки (20.07.2015) складає 18893,21 грн.

В силу приписів ст. 22, ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у спорах, пов'язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальними.

Тобто, відповідач, як страховик винної у ДТП особи, зобов'язаний відшкодувати завдані останньою збитки третій особі (у даному випадку - позивачу) в обсязі, визначеному Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та відповідно до договору страхування, укладеному з особою, що застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

За таких обставин, оскільки відповідач несе відповідальність за шкоду, заподіяну його страхувальником у межах вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"), то суд вважає за необхідне врахувати Звіт №45-06 про визначення вартості матеріального збитку від 20.07.2015 для визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Mitsubishi, державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Таким чином, сума страхового відшкодування, яка підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача має розраховуватись відповідно до визначеної у звіті вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу Mitsubishi, державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Наведені висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 02.12.2015 зі справи № 6-691цс15, Вищого господарського суду України, викладеною у постановах від 06.04.2016 по справі №910/25583/15, від 28.05.2015 по справі №910/22832/14, від 08.12.2015 по справі №910/8004/15-г.

Крім того, різниця між сумою відшкодування, визначеною Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та вартістю ремонтних робіт визначених у рахунку №38 від 03.08.2015 може бути відшкодована особою, винною в їх заподіянні шкоди (винуватцем ДТП).

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров'ю потерпілих, не застосовується.

Полісом №АІ/2163615 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 50 000 грн., франшиза за даним полісом 500,00 грн.

Враховуючи викладене, за встановлених обставин, до відшкодування відповідачем по страховому випадку від 20.07.2015 належить сума 18393,21 грн. (18893,21 грн. (вартість матеріального збитку визначеного у Звіті №45-06 від 20.07.2015) - 500, 00 (франшиза за полісом)).

Судом встановлено, що частина належного до виплати страхового відшкодування була сплачена відповідачем позивачу у сумі 15267,20 грн., що підтверджується платіжним дорученням №21360 від 25.11.2015.

За таких обставин, відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 3126,01 грн. (18393,21 - 15267,20).

Згідно із ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вище встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування", а саме на суму 3126,01 грн.

Підсумовуючи наведене, суд задовольняє позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" частково.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, будинок 32, літера А, ідентифікаційний код 30859524) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, будинок 154, ідентифікаційний код 33908322) страхове відшкодування у розмірі 3126,01 грн. та судові витрати у розмірі 646,39 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 21.03.2017.

Суддя С.О. Турчин