ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2017 р. Справа № 911/15/17

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

при секретарі Литовці А.С.

розглянувши справу № 911/15/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко-Тайс», м. Київ

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»,

с. Мархалівка

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Рояста»,

с. Корнилівка, Корсунь-Шевченківський район

про стягнення 3365,44 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність б/н від 02.06.2014;

від відповідача 1: не зявився;

від відповідача 2: не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніко-Тайс» (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» (відповідач 1); 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Рояста» (відповідач 2) про солідарне стягнення з відповідачів 395,25 грн. 3 % річних та стягнення з відповідача 2 - 681,12 грн. інфляційних втрат та 2289,07 грн. пені.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.01.2017 порушено провадження у справі № 911/15/17.

Ухвалою суду від 01.02.2017 розгляд справи був відкладений.

В судових засіданнях 01.02.2017 та 22.02.2017 представником позивача надані документи, витребувані судом, а також заява, в порядку ст. 22 ГПК України, в якій останній збільшуючи розмір позовних вимог, просить суд стягнути солідарно з відповідачів 2092,50 грн. 3 % річних та з відповідача 2 - 6527,43 грн. інфляційних втрат та 11062,81 грн. пені.

Представники відповідачів в судові засідання 01.02.2016 та 22.02.2017 не зявились, про причини неявки суд не повідомили, вимоги ухвал суду від 11.01.2017 та від 01.02.2017 не виконали, відзиви на позов до суду не надіслали. Відповідачі належним чином були повідомлені про місце і час судових засідань, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень відповідачам.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

14.01.2008 між ТОВ «Тридента Агро» та відповідачем 2 було укладено Договір купівлі-продажу № КФ38П/3 (далі - договір), відповідно до умов якого визначалися умови купівлі-продажу засобів захисту рослин.

Судом встановлено, що у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням відповідачем-2 взятого на себе грошового зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару згідно з Договором купівлі-продажу № КФ38П/3 від 14.01.2008, ТОВ «Тридента Агро» звернулося до господарського суду Київської області із позовною заявою про стягнення з відповідача 2 суми боргу, пені, 3 % річних, інфляційних витрат та штрафу, розраховані на суму боргу 104612,94 грн. за період з 01.09.2009 по 31.08.2009.

Рішенням господарського суду Київської області у справі № 17/140-09 від 23.11.2009, позов ТОВ «Тридента Агро» задоволено повністю.

Відповідно до банківської виписки від 19.03.2010, заборгованість згідно з рішенням господарського суду Київської області у справі № 17/140-09 від 23.11.2009, в тому числі й згідно Договору № КФ38П/3 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 14.01.2008 у сумі основного боргу 104612,94 грн. була погашена.

Судом також встановлено, що у звязку із подальшим неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням відповідачем 2 взятого на себе грошового зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару згідно з Договором купівлі-продажу № КФ38П/3 від 14.01.2008, ТОВ «Тридента Агро» звернулося до господарського суду Київської області із позовною заявою про стягнення з відповідача 2 суми пені, 3 % річних, інфляційних витрат та штрафу, розраховані на суму боргу 104612,94 грн. за період з 01.09.2009 по 18.03.2010.

Рішенням господарського суду Київської області у справі № 4/063-10 від 07.06.2010, позов ТОВ «Тридента Агро» задоволено.

У звязку із подальшим неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням відповідачем 2 взятого на себе грошового зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару згідно з Договором купівлі-продажу № КФ38П/3 від 14.01.2008, ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» звернулось до господарського суду Київської області із позовною заявою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервіс» та ТОВ «Агрофірма Рояста» суми пені, 3 % річних, інфляційних витрат та штрафу, розраховані на суму боргу 104612,94 грн.

Рішенням господарського суду Київської області у справі № 911/3066/16 від 21.11.2016, позов ТОВ «Тридента Агро» задоволено.

Заборгованість згідно з рішенням господарського суду Київської області у справі № 4/063-10 від 07.06.2010, в тому числі й згідно з Договором № КФ38П/3 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 14.01.2008 у сумі основного боргу 56760,28 грн., не погашена.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько- господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Абзац 1 ч.1 ст. 193 ГК України встановлює, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 694 ЦК України встановлює особливості продажу товару в кредит. Договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу.

Зміна ціни на товар, проданий в кредит, не є підставою для проведення перерахунку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з п. 8.1. договору за невиконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до статті 229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з п. 8.2. договору, за прострочення виконання зобовязання покупець зобовязаний сплатити на користь продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення.

Відповідно п. 8.3. договору, сторони, відповідно до ст. 259 ЦК України, домовились про те, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій збільшується до повного виконання сторонами своїх зобовязань за даним Договором.

Крім цього, сторони, відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязань за даним договором, здійснюється без обмеження строку.

Згідно з п. 8.4 договору, за несплату або несвоєчасну оплату товару покупець повинен сплатити штраф у розмірі 15% від вартості неоплаченого товару.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Згідно із п. 11.1. даного договору, договір діє з моменту його підписання і скріплення печатками обома сторонами до повного виконання сторонами обовязків по договору.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГК України, ст. 599 ЦК України, зобовязання, зокрема, припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи із вищенаведених норм законодавства та умов договору, у ТОВ «Тридента Агро» виникло право вимоги щодо нарахування пені, 3 % річних, штрафу та інфляційних витрат згідно з Договором № КФ38П/3 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 14.01.2008 за період існування заборгованості.

У відповідності до ч. 1 статті 510 Цивільного кодексу України визначено, що сторонами у зобовязанні є боржник і кредитор.

Пунктом 1 ч. 1 статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобовязується або не зобовязується їх оплатити.

Згідно ч. 1 статті 513 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Приписами статті 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням, (стаття 515 Цивільного кодексу України).

Так, 26.01.2011 між ТОВ «Тридента Агро» та ТОВ «Незалежна юридична компанія» було укладено Угоду № НЮК-33-ТА про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України), відповідно до якої первісний кредитор (ТОВ «Тридента Агро») відступає новому кредитору (ТОВ «Незалежна юридична компанія») право вимоги виконання товариством обмеженою відповідальністю «Агрофірма Рояста» зобовязання щодо сплати розміру пені, 3 % річних, штрафу, інфляційних витрат, набутих первісним кредитором на підставі Договору № КФ38П/3 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 14.01.2008.

На виконання умов даної Угоди (п. 4.1.), ТОВ «Тридента Агро» було передано ТОВ «Незалежна юридична компанія» перелік документів, що підтверджують права вимоги виконання ТОВ «Агрофірма Рояста» обумовленого зобов'язання.

У відповідності до ч. 1 статті 516 Цивільного кодексу України передбачено, що заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до пункту 4.3. Угоди, ТОВ «Тридента Агро» повідомленням про зміну кредитора у зобовязані, належним чином повідомило ТОВ «Агрофірма Рояста» про зазначені вище обставини.

02.07.2012 між ТОВ «Незалежна юридична компанія» та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» було укладено Угоду № 403/07-12 про заміну кредитора у зобовязані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України).

Відповідно до умов Угоди № 403/07-12 про заміну кредитора у зобовязані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 02.07.2012, новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошової суми в нарахованому розмірі пені, 3 % річних, штрафу та інфляційних втрат, за період існування прострочення виконання боржником грошового зобовязання згідно договору № КФ38П/3 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 14.08.2008 (пункт 1.2, 2.3 Угоди).

На виконання умов даної Угоди (п. 4.1.), ТОВ «Незалежна юридична компанія», було передано позивачу перелік документів, що підтверджують права вимоги виконання відповідачем-2 обумовленого зобов'язання. У відповідності до пункту 4.3. Угоди, ТОВ «Незалежна юридична компанія» повідомленням про зміну кредитора у зобовязані, належним чином повідомило ТОВ «Агрофірма Рояста» про зазначені вище обставини.

Таким чином, позивачу передано вищезазначені вимоги у відповідності до норм чинного законодавства України та із дотриманням положень статті 514 ЦК України.

З урахуванням викладеного, оскільки питання щодо нарахування пені, 3% річних, штрафу та інфляційних втрат на суму заборгованості (курсової різниці) у сумі 56760,28 грн. згідно договору № КФ38П/3 не було вирішено, позивач звернувся про солідарне стягнення з відповідачів 2092,50 грн. 3 % річних та з відповідача 2: 11062,81 грн. пені та 6527,43 грн. інфляційних втрат.

Судом було перевірено правильність нарахування 11062,81 грн. пені (за період з 08.06.2010 по 30.08.2011) та встановлено, що надані позивачем розрахунки є вірними та відповідають обставинам справи, у звязку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також позивачем заявлені до стягнення 2092,50 грн. 3 % річних, нарахованих за період з 08.06.2010 по 31.08.2011 та 6527,43 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період: серпень 2010 - червень 2011.

Суд, перевіривши правильність наданого позивачем розрахунку, визнавши, що він є арифметично вірним приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 2092,50 грн. 3 % річних та 6527,43 грн. інфляційних втрат заявлені правомірно, а отже підлягають задоволенню.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за Угодою № 403/07-12 про заміну кредитора у зобовязані від 02 липня 2012 року 07 квітня 2014 року між ТОВ Компанія Ніко-Тайс (кредитор) та ТОВ ПК Трейдсервісгруп (поручитель) було укладено Договір поруки №07-04-2014-189, за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за виконання обов'язку Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Рояста» щодо виконання грошового зобовязання щодо сплати розміру 3 % річних у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобовязання згідно договору купівлі-продажу та Угоди, передбаченою ст. 2 цього Договору (надалі іменується «Основний договір»).

Відповідно до п. 2.1. Договору поруки, під основним договором в цьому Договорі розуміють Угоду № 403/07-12 про заміну кредитора у зобовязані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 02.07.2012, укладену згідно договору № КФ38П/3 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 14 січня 2008 року.

У розділах 3 та 4 Договору поруки поручителем та кредитором погоджено обсяг відповідальності поручителя та розмір поруки.

Так, відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою розміру 3 % річних у сумі 5000 (пять тисяч) гривень 00 копійок. У разі порушення (невиконання чи неналежного обов'язку за основною угодою, кредитор вправі звернутися із вимогою як до боржника, так і до поручителя, які несуть солідарну відповідальної

Згідно ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Позивач додатково звернувся до відповідача-1 із вимогою вих. №15-189/14 від 15.12.2014, котра була одержана відповідачем-1 18.12.2014, проте до сьогодні не виконана.

Відповідно до змісту ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Враховуючи те, що ані відповідач 2 в повному обсязі, ані відповідач 1, не сплатили заборгованість, що виникла за Угодою № 403/07-12 про заміну кредитора у зобовязані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 02.07.2012, укладену згідно договору № КФ38П/3 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 14.01.2008, вимога стягнути солідарно з відповідачів 2092,50 грн. 3 % річних та з відповідача 2 - 6527,43 грн. інфляційних втрат та 11062,81 грн. пені є правомірною, документально підтвердженою, розрахунки арифметично вірні, у звязку з чим заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Разом з тим, варто зазначити, що у разі коли позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена в пп. 4.1 п. 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013р. № 7.

З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що відшкодування витрат зі сплати судового збору, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, покладається судом на відповідачів порівну.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» (08633, Київська область, Васильківський район, с. Мархалівка, вул. Комсомольська, 22, ) та товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Рояста» (19421, Черкаська область, Корсунь-Шевченківський район, с. Корнилівка, вул. Шкільна, 4, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38, оф. 23, код ЄДРПОУ 3839872) 2 092 (дві тисячі девяносто дві) грн. 50 коп. 3 % річних.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Рояста» (19421, Черкаська область, Корсунь-Шевченківський район, с. Корнилівка, вул. Шкільна, 4, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38, оф. 23, код ЄДРПОУ 3839872) 11 062 (одинадцять тисяч шістдесят дві) грн. 81 коп. пені та 6 527 (шість тисяч пятсот двадцять сім) грн. 43 коп. інфляційних втрат.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» (08633, Київська область, Васильківський район, с. Мархалівка, вул. Комсомольська, 22, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38, оф. 23, код ЄДРПОУ 3839872) 689 (шістсот вісімдесят девять) грн. 00 коп. судового збору.

5. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Рояста» (19421, Черкаська область, Корсунь-Шевченківський район, с. Корнилівка, вул. Шкільна, 4, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38, оф. 23, код ЄДРПОУ 3839872) 689 (шістсот вісімдесят девять) грн. 00 коп. судового збору.

Видати накаи після набрання рішенням законної сили.

Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання, відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 10.03.2017

Суддя О.О. Христенко