КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2017 р. Справа№ 910/16341/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсакової Г.В.

суддів: Тищенко А.І.

Отрюха Б.В.

при секретарі судового засідання Іванову О.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Михайлець О.В. - за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи 1: не з'явився;

від третьої особи 2: Артемук Ю.О. - за довіреністю;

від третьої особи 3: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Державного агентства резерву України на ухвалу господарського суду міста Києва від 01.12.2016

у справі № 910/16341/14 (суддя Отрош І.М.)

за позовом Державного агентства резерву України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імоті Стар"

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Український державний науково-дослідний інститут "Ресурс" (змінено найменування з Українського державного науково-дослідного інституту нанобіотехнологій та ресурсозбереження)

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Державна організація "Комбінат "Айстра" Державного агентства резерву України

третя особа 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Державна організація "Комбінат "Планета" Державного агентства резерву України

про заміну неякісної продукції та стягнення 23413869 грн. 90 коп.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.12.2016 у справі № 910/16341/14 відмовлено Державному агентству резерву України у задоволенні заяви про зміну способу виконання рішення господарського суду міста Києва від 14.08.2015 у справі № 910/16341/14.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Державне агентство резерву України звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить суд скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 01.12.2016 у справі № 910/16341/14 та прийняти нове рішення щодо задоволення вимог позивача про зміну способу виконання рішення у справі. Також, скаржник просить суд відновити строк для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, висновки викладені в оскаржуваній ухвалі не відповідають обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2017 колегією суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В., суддів: Тищенко А.І., Отрюха Б.В. поновлено Державному агентству резерву України строк на подання апеляційної скарги, прийнято апеляційну скаргу Державного агентства резерву України на ухвалу господарського суду міста Києва від 01.12.2016 у справі № 910/16341/14 до провадження, розгляд справи № 910/16341/14 призначено на 26.01.2017.

В судове засідання 26.01.2017 представники відповідача та третіх осіб 1 та 3 не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників відповідача та третіх осіб 1 та 3, явка яких в судове засідання обов'язковою не визнавалась.

В судовому засіданні 26.01.2017 представник позивача та третьої особи 2 підтримали апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно із ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 5 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи 2, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням господарського суду міста Києва від 14.08.2015 позов Державного агентства резерву України задоволено повністю; зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Імоті Стар" замінити поставлене Державному агентству резерву України за Договором № юр-2/1365нп-2011 про закупівлю товарів за державні кошти та закладання до державного резерву від 18.05.2011 дизельне пальне підвищеної якості (Євро) марки D виду ІІ у кількості 9879,270 т., яке не відповідає ДСТУ 4840:2007, на дизельне пальне підвищеної якості (Євро) марки D виду ІІ у кількості 9879,270 т., яке відповідає ДСТУ 4840:2007; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Імоті Стар" на користь Державного агентства резерву України штраф у розмірі 23413869 грн. 90 коп.; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Імоті Стар" в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 74298 грн. 00 коп.

01.09.2015 на виконання вказаного рішення господарського суду міста Києва видано відповідні накази.

12.10.2015 старшим державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу №910/16341/14, виданого 01.09.2015 господарським судом міста Києва, про зобов'язання Товариство з обмеженою відповідальністю "Імоті Стар" замінити поставлене Державному агентству резерву України за Договором № юр-2/1365нп-2011 про закупівлю товарів за державні кошти та закладання до державного резерву від 18.05.2011 дизельне пальне підвищеної якості (Євро) марки D виду ІІ у кількості 9879,270 т., яке не відповідає ДСТУ 4840:2007, на дизельне пальне підвищеної якості (Євро) марки D виду ІІ у кількості 9879,270 т., яке відповідає ДСТУ 4840:2007.

17.11.2016 до господарського суду міста Києва надійшла заява Державного агентства резерву України про зміну способу виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2015 у справі № 910/16341/14.

Дана заява обґрунтована тими обставинами, що наказом ДП "УкрНДЦ" №45 від 28.05.2015 скасований з 01.07.2016 ДСТУ 4840:2007 "Паливо дизельне підвищеної якості. Технічні умови", на цей час палива дизельні екологічного класу Євро4, що відповідає виду ІІ ДСТУ 4840:2007, яке повинно бути замінене стягувачу боржником за рішенням суду у даній справі, вітчизняними та закордонними нафтопереробними підприємствами не виробляються у зв'язку з закінченням строку введення в обіг таких палив. При цьому, замість ДСТУ 4840:2007 "Паливо дизельне підвищеної якості. Технічні умови" прийнято ДСТУ 7688:2015 "Паливо дизельне. Євро. Технічні умови", який містить інші умови, в тому числі щодо зменшення зберігання. Враховуючи викладене, стягувач зазначає, що відсутність на ринку нафтопродуктів України дизельного палива підвищеної якості (Євро) марки D виду ІІ згідно з ДСТУ 4840:2007 унеможливлює визначення цін на зазначені палива. Таким чином, на сьогодні ціни на паливо дизельне згідно з новим ДСТУ 7688:2015 "Паливо дизельне. Євро. Технічні умови", що відповідає марці D виду ІІ згідно з ДСТУ 4840:2007, становлять 19950,00 грн., а отже вартість дизельного палива, що повинна бути замінена боржником, становить 149126090,40 грн. За наведених обставин, заявник вважає, що має право ставити питання про відшкодування вартості матеріальних цінностей державного резерву у розмірі 149126090,40 грн., у зв'язку з чим просить суд змінити спосіб виконання рішення суду від 14.08.2015 у справі №910/16341/14, зобов'язавши Товариство з обмеженою відповідальністю "Імоті Стар" сплатити вартість матеріальних цінностей державного резерву (7474,992 тонни дизельного палива) в сумі 149126090,40 грн.

Відмовляючи у задоволенні заяви Державного агентства резерву України про зміну способу виконання рішення господарського суду міста Києва від 14.08.2015 у справі № 910/16341/14, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки способом захисту в межах даної справи позивачем було обрано примусове виконання відповідачем обов'язку в натурі, відносно якого, власне здійснювався розгляд справи по суті із відповідним дослідженням обставин, що входять до предмету доказування з огляду на заявлений предмет спору, вимога позивача про зобов'язання відповідача відшкодувати вартість матеріальних цінностей державного резерву ( 7474,992 тонни дизельного палива) в сумі 149126090,40 грн. спрямована на зміну самого способу захисту (відносно якого розгляд справи не здійснювався), а не способу виконання рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову Державному агентству резерву України в задоволенні заяви про зміну способу виконання рішення господарського суду міста Києва від 14.08.2015 у справі № 910/16341/14 та виходить з наступного.

За змістом ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Згідно ч. 2 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд за власною ініціативою, за заявою сторони виконавчого провадження, за заявою виконавця, поданою на підставі заяви сторони виконавчого провадження, або за заявою державного виконавця, поданою з власної ініціативи, у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", суд, який видав виконавчий документ, може змінити спосіб та порядок виконання рішення, ухвали, постанови у порядку, передбаченому частиною першою цієї статті.

Відповідно до п. 7.1.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Звернення стягнення на кошти за відсутності у боржника майна здійснюється у випадку, коли стягувачу присуджено майно, визначене родовими ознаками. За відсутності індивідуально визначеного майна, присудженого позивачу (за результатами розгляду віндикаційного позову), зміна способу виконання рішення шляхом звернення на кошти неможлива, оскільки в такому разі захист порушеного права власника майна повинен здійснюватися шляхом подання позову про стягнення збитків у вигляді вартості майна та доходів, які власник міг би одержати за весь час володіння таким майном.

Згідно п. 7.2 вказаної Постанови, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У відповідності до п. 7.4 вказаної Постанови, за відсутності у відповідача присудженого позивачеві майна в натурі, засвідченої державним виконавцем (наприклад, його постановою про повернення виконавчого документа з підстави відсутності майна), господарський суд може змінити спосіб виконання рішення і видати наказ про стягнення вартості цього майна. При цьому господарський суд повинен виходити з вартості майна, визначеної ним у рішенні про його передачу (повернення).

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів неможливості виконання Відділом Державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві рішення суду, зокрема не надано доказів відсутності у відповідача присудженого позивачеві майна в натурі, засвідченої державним виконавцем ( а саме його постановою про повернення виконавчого документа з підстави відсутності майна).

Відтак, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено, в розумінні вимог ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, наявність підстав для зміни способу виконання рішення суду у даній справі.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом правомірно винесено ухвалу від 01.12.2016 про відмову Державному агентству резерву України у задоволенні заяви про зміну способу виконання рішення господарського суду міста Києва від 14.08.2015 у справі № 910/16341/14.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для скасування ухвали господарського суду міста Києва від 01.12.2016 у справі № 910/16341/14.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного агентства резерву України на ухвалу господарського суду міста Києва від 01.12.2016 у справі № 910/16341/14 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 01.12.2016 у справі № 910/16341/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/16341/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Г.В. Корсакова

Судді А.І. Тищенко

Б.В. Отрюх