ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2017 р.Справа № 922/4680/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши справу

за позовом Керівника Харківської місцевої прокуратури № 1 Харківської області, м. Харків в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області
до Державного підприємства "Жовтневе лісове господарство", м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача: ОСОБА_2 за дов. №01/01-25/08-18 від 04.01.16р.;

прокурор: Горгуль Н.В. (посв. №036152 від 29.10.15р.);

відповідача:ОСОБА_3 за дов. №10-07/1077 від 30.12.16р.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Харківської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Х/о, м. Харків звернувся до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача ДП «Жовтневе лісове господарство» суму заподіяної державі самовільною порубкою дерев шкоди у розмірі 336 109,50 грн.

Ухвалою суду від 29.12.2016 року порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 01.02.2017 року.

19.01.2017р. прокурор надав супровідний лист з документами для долучення до матеріалів справи, які долучено судом до матеріалів справи. (вх.№1739)

23.01.2017р. представник позивача надав письмові пояснення по справі з документами для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.02.2017р. розгляд справи було відкладено на 15.02.2017р.

13.02.2017р. представник відповідача на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі надав супровідним листом (вх.№4841) письмовий відзив на позовну заяву разом з документами для долучення останніх до матеріалів справи. За змістом відзиву на позовну заяву відповідач не погоджується з вимогами викладеними у позовній заяві, в своїх діях вину не вбачає, вказує на те, що позивачем не доведено наявності загальних умов вішкодування відповідачем шкоди за ст.1166 , 1172 ЦК України.

15.02.2017р. представником позивача подане клопотання (вх.№5293) відповідно до якого останній, керуючись ст. 22, 69 ГПК України, просить суд продовжити строк вирішення даного спору за межами, встановленого ч.1. ст. 69 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області задоволено клопотання позивача про продовження строку вирішення спору на 15 днів, у судовому засіданні оголошено перерву до 02.03.2017р. 11:00 год.

28.02.2017р. через канцелію господарського суду Харківської області від прокурора надійшло нормативно-правове заперечення на відзив відповідача (вх.№7069), просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Також 01.03.2017р. від позивача надійшло нормативно-правове заперечення на відзив (№7243), просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

01.03.2017 року через канцелярію господарського суду Харківської області від представника позивача (Державної екологічної інспекції України) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з його зайнятістю у іншому судовому засіданні та не можливістю направлення іншого представника відповідача в призначене судове засідання.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.03.2017р. у зв'язку із клопотанням позивача розгляд справи відкладено на 07.03.2017р.

07.03.2017р. у судовому засіданні було оголошено перерву до 10.30.2017р. о 10:30 год.

Прокурор у судовому засіданні 10.03.2017р. позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Крім цього 10.03.2017р., через канцелярію суду надав додаткові письмові пояснення (вх.№8189), які після їх дослідження були залучені судом до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 10.03.2017р. позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Через канцелярію суду 10.03.2017р. надав додаткові заперечення на відзив відповідача (вх. №8190), які судом долучаються до матеріалів справи.

Представник відповідача у судовому засіданні 10.03.2017р. проти позову заперечував з підстав, викладених ним у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, заслухавши пояснення учасників судового процесу, судом встановлено наступне:

Як свідчать матеріали справи, Державною екологічною інспекцією у Харківській області , згідно ст. 20 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Закону України «Про основні задачі державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та згідно з наказом від 28.07.2016р. № 440/01-04 проведено планову перевірку ДП «Жовтневе лісове гсоподарство» (відповідач), в межах якої встановлено порушення вимог природоохоронного законодавства, а саме ст. 69,105 Лісового кодексу України.

За результатами перевірки виявлено:

- самовільну рубку 32 дерев у кварталі 52 виділ 5 та у кварталі 53 виділи 1,3 Васищівського лісництва, що розташовані на території Яковлівської сільської ради Харківського району;

- самовільну вирубку 18 дерев у кварталі 88 виділ 14 Васищівського району, що розташовано на території Васищівської селищної ради Харківського району;

-самовільну вирубку 11 дерев та пошкодження 1 дерева до ступеня припинення росту у кварталі 64 виділ 6 та у кварталі 78 виділ 1 Мерефянського лісництва, що розташовано на території Мерефянської міської ради Харківського району;

- самовільну вирубку 12 дерев у кварталі 115 виділ 8 Мерефянського лісництва, що розташовано на території Тимченківської сільської ради Зміївського району.

Згідно планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування та р.5 розділу VIII Прикінцевих положень Лісового кодексу України вищевказані ліси, а саме квартали 64,78,115 Мерефянського та 52,53,88 Васищівського лісництв перебувають у постійному користуванні ДП "Жовтневий лісгосп".

Вказані порушення зафіксовані актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів № 440/01-04/04-09 від 19.08.2016р.

16.08.2016 року стосовно посадових осіб ДП "Жовтневий лісогосп" ОСОБА_4, ОСОБА_5, Воронько І,А., ОСОБА_1, ОСОБА_6, відповідальних за охорону та збереження лісових масивів, складено протоколи №03, №000705, №000706 про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.65 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, який був добровільно сплачений останніми.

У зв'язку з викладеним, на підставі акта Інспекції, відповідно до такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №665 від 23.07.2008р. , Держекоінспекцією проведено розрахунок шкоди, заподіяної лісовому господарству самовільною порубкою дерев, згідно з яким загальна шкода становить 336109,50 грн. та пред'явлені претензії №141,144,145,147,142,143,146 про відшкодування шкоди, заподіяної державі у розмірі 1336 109,50 грн.

Вищевказаний розрахунок шкоди, заподіяної державі разом з вказаними претензіями, надіслані на адресу ДП «Жовтневий лісгосп».

Однак, до цього часу, вищевказану шкоду ДП «Жовтневий лісгосп» добровільно не відшкодовано, що і стало підставою для звернення керівника Харківської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області (позивач), з відповідним позовом до господарського суду Харківської області з вимогою про стягнення шкоди, заподіяної порушенням відповідачем законодавства про охорону природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, керуючись приписами постанови Пленуму ВГСУ «Про судове рішення №6 від 23.03.2012р., колегія суддів виходить з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 14 Конституції України земля, її надра, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування; земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов'язком держави (ст. 16 Конституції України).

Згідно із вимогами ст.ст. 66, 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно дотримуватись Конституції України та законів України, не заподіювати шкоду природі, відшкодовувати завдані ним збитки.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, ч.2 ст. 20 ГК України, одним із способів захисту прав і законних інтересів субєктів господарювання є відшкодування збитків (шкоди).

Відповідно до положень статті 20 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" та Положення про Державну екологічну інспекцію в Україні, затверджену Указом Президента України від 13.04.2011р. за №454/2011 до повноважень Державної екологічної інспекції, як спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів, її органів на місцях належить здійснення державного контролю за використанням і охороною земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони, а також за додержанням норм екологічної безпеки.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 19 ЛК України постійні лісокористувачі зобов'язані забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку, дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення; дотримуватися встановленого законодавством режиму використання земель.

Згідно з п.5 ст.64 (Основні вимоги щодо ведення лісового господарства) ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов'язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" ліс, як природний ресурс загальнодержавного значення, підлягає державній охороні і регулюванню на всій території України.

Статтею 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог.

Відповідно до статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

За приписами статей 63, 64, 86, 89, 90 ЛК України організація і забезпечення охорони і захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, у випадках встановлення контролюючими органами при проведенні перевірок дотримання природоохоронного законодавства на підвідомчій лісовому господарству території факту незаконного вирубування дерев, вчиненого невстановленими особами, відповідальними особами за заподіянні державі збитки є постійні лісокористувачі, які в порушення лісового та природоохоронного законодавства не забезпечили охорону і збереження лісів від незаконних рубок. Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові № 914/1138/14 від 12.11.2014 року.

Суд зазначає, що відповідно до ст.1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» планові та позапланові заходи здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстеження та інших дій.

Згідно п.1.4 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №464 від 10.09.2008р., акт перевірки це документ, який фіксує факт проведення планових, позапланових перевірок суб'єктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання.

Пунктом 4.13. вказаного Порядку визначено, що за результатами проведеної планової або позапланової перевірки, в тому числі спільно з іншими органами державного нагляду (контролю), державним інспектором складається уніфікований акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною екологічною інспекцією у Харківської області (далі Інспекція) в порядку ст..20-2 Закону України «Про охорону навколишнього середовища», ст..ст. 4,5,7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та наказу Держекоінспекції від 28.07.2016р. за №440/01-04 у період з 01.08.2016р. по 19.08.2016р. було проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів діяльності ДП «Жовтневе лісове господарство», якою встановлено: самовільну вирубку 18 дерев у кварталі 88 виділ 14 Васищівського району, що розташовано на території Васищівської селищної ради Харківського району; самовільну вирубку 11 дерев та пошкодження 1 дерева до ступеня припинення росту у кварталі 64 виділ 6 та у кварталі 78 виділ 1 Мерефянського лісництва, що розташовано на території Мерефянської міської ради Харківського району;самовільну вирубку 12 дерев у кварталі 115 виділ 8 Мерефянського лісництва, що розташовано на території Тимченківської сільської ради Зміївського району., в результаті чого державі заподіяно матеріальну шкоду у сумі 336 109,50 грн., про що був складений відповідний акт № 440/01-04/04-09 від 19.08.2016р.

Розміри матеріальної шкоди були розраховані згідно з додатком №1 «Такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008р. за № 665, з урахуванням індексації такс.

Водночас у матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на незаконність дій посадових осіб Інспекції, які здійснювали перевірку. При цьому суд зазначає, що порушення контролюючим органом приписів Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" щодо проведення перевірки не є безумовною підставою вважати, що відповідач підлягає звільненню від відповідальності за встановлений факт правопорушення, який не спростовано.

Судом встановлено, що акт перевірки № 440/01-04/04-09 від 19.08.2016р. підписаний також представниками вказаного держлісгоспу є чинним, зафіксовані в ньому порушення не спростовані відповідачем, інші документи також доводять наявність шкоди, а доказів протилежного сторони суду не надали.

Відповідно ч.1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Також суд зауважує, що припис це обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання (ч. 8 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»). Припис як форма рішення органу державного контролю може бути оскаржено, в тому числі і в судовому порядку (ст. 21 вказаного Закону), а якщо таке оскарження не відбувалося чи не мало наслідком скасування припису, то останній може бути належним доказом наявності вказаних у ньому порушень чинного законодавства відповідно до ст. 32 ГПК України.

Суд також наголошує, що вчинення відповідних дій, які з обєктивної сторони становлять елемент складу деліктного правопорушення саме працівниками відповідача (а відтак з урахуванням положень ст. 1172 ЦК України самим відповідачем ) підтверджуються і матеріалами про притягнення до адміністративної відповідальності посадових осіб ДП "Жовтневий лісгосп".

Водночас, суд підкреслює, що чинне природоохоронне законодавство не визначає протокол про адміністративне правопорушення в якості єдиного (допустимого) доказу в підтвердження факту екологічного правопорушення. Тобто протокол про адміністративне правопорушення є лише одним з доказів вчинення такого правопорушення.

Пунктом 6.1.2. роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 27.06.2001р. № 02-5/744 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища" зазначено, що при вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням вимог лісового законодавства у випадках встановлення контролюючими органами при проведенні перевірок дотримання природоохоронного законодавства на підвідомчій лісовому господарству території факту правопорушення, вчиненого невстановленими особами, судам необхідно виходити з того, що обов'язки із: забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень; дотримання правил і норм використання лісових ресурсів; ведення лісового господарства на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснення використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення, відповідно до статті 19 ЛК України, покладено на постійних лісокористувачів.

За приписами ст. 105 ЛК України особи, винні у порушенні лісового законодавства, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, порушенні порядку заготівлі та вивезення деревини, порушенні інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, несуть встановлену законом дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 107 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

За загальним правилом застосування як договірної, так і деліктної відповідальності, що передбачено нормами ч. 2 статті 614, ч. 2 статті 1166 ЦК України, встановлюється презумпція вини правопорушника, втім, відповідач під час розгляду справи в порушення вимог статей 33, 34 ГПК України не довів, що він на виконання вимог лісового та природоохоронного законодавства забезпечив охорону і збереження лісу на підвідомчій території від незаконної рубки, не надав належних і допустимих доказів щодо відсутності його вини або доказів відшкодування заподіяної шкоди.

Отже, враховуючи те, що акт № 440/01-04/04-09 від 19.08.2016р., яким встановлено факт порушення відповідачем природоохоронного законодавства, є чинним та обставини, зафіксовані ним в частині порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства, а саме, ст.69,105 ЛК України, не спростовані під час розгляду справи по суті , суд приходить до висновку про те, що відповідач за шкоду, заподіяну внаслідок незаконної порубки дерев на підвідомчій йому території, повинен нести деліктну відповідальність в повному обсязі без застосування зниження її розміру згідно зі статтями 68, 69 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища".

Аналогічна позиція висловлена також і в постановах Вищого Господарського суду України № 914/1138/14 від 12.11.2014 року, № 906/249/14 від 14.10.2014р., № 907/535/13 від 16.07.2014р.

Посилання відповідача на Лист Державного комітету лісового господарства України від 16.03.2006 р. за №08-011882 щодо неправомірності застосування Такс для нарахування шкоди в разі не встановлення вини правопорушника у здійсненні самовільної рубки, суд оцінює критично, оскільки вказаний лист стосується постанови Кабінету Міністрів України №1464 від 05.12.1996 року "Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісовому господарству" та постанови Кабінету Міністрів України №521 від 21.04.1998 "Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства у межах територій та об'єктів природно-заповідного фонду України" які є такими, що втратили чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України №665 від 23.07.2008 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу", постанови Кабінету Міністрів України №541 від 24.07.2013 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд". Враховуючи те, що Держекоінспекцією після виявлення правопорушення, шкода за заподіяння державі ДП "Жовтневе лісове господарство" розраховувалась на підставі чинної постанови Кабінету Міністрів України №665 від 23.07.2008 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу" посилання відповідача на Лист Державного комітету лісового господарства Укарїни від 16.03.2006 р. за №08-011882 є безпідставним та таким, що не стосується предмету спору.

Згідно з частиною другою статті 43 ГПК України та статтею 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як визначено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи. Суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Подані докази не можуть бути відхилені судом з тих мотивів, що вони не передбачені процесуальним законом.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Здійснивши оцінку наявних у матеріалах справи доказів за правилами ст. 43 ГПК України, суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати збитки, заподіяні державі внаслідок порушення природоохоронного (лісового) законодавства в розмірі 336 109,50 грн., в зв'язку з чим, позов прокурора підлягає задоволенню.

В силу ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 4, 12, 22, 29, 33-34, 38, 43, 49, 65, 69, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з державного підприємства «Жовтневе лісове господарство» , вул. Серіківська, 36, м. Харків, 61017) на користь держави:

- на р/р 0459, УДКСУ у Харківському району Харківської області, , МФО 851011, код бюджетної класифікації 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності», символ звітності 331, банк одержувач - ГУ ДКСУ у Харківській області, шкоду, заподіяну незаконним вирубуванням дерев у сумі 116826 грн. 35 коп.;

- на р/р 0436, УДКСУ у Харківському району Харківської області, , МФО 851011, код бюджетної класифікації 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності», символ звітності 331, банк одержувач - ГУ ДКСУ у Харківській області, шкоду, заподіяну незаконним вирубуванням дерев у сумі 20981 грн. 1 коп.;

- на р/р 0430, УДКСУ у Харківському району Харківської області, , МФО 851011, код бюджетної класифікації 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності», символ звітності 331, банк одержувач - ГУ ДКСУ у Харківській області, шкоду, заподіяну незаконним вирубуванням дерев у сумі 85 562 грн. 20 коп.;

- на р/р 0241, УДКСУ у Зміївському району Харківської області, , МФО 851011, код бюджетної класифікації 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності», символ звітності 331, банк одержувач - ГУ ДКСУ у Харківській області, шкоду, заподіяну незаконним вирубуванням дерев у сумі 112739 грн. 94 коп.

Стягнути з державного підприємства «Жовтневе лісове господарство» , вул. Сериківська, 36, м. Харків, 61017) на користь прокуратури Харківської області, код 02910108, банк одержувача: Державна казначейська служба України м. Київ, код 820172, рахунок 71, код класифікації видатків бюджету - 2800, - 5041 грн. 65 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати накази.

Повне рішення складено 15.03.2017 р.

Суддя ОСОБА_7