ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"10" березня 2017 р.Справа № 922/810/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

розглянувши матеріали

позовної заявиФізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с.Мізяки Харківської області
до Харківської філії Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу", с.Золочівське Харківської області
про стягнення 375283,88грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Харківської філії ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння садивного матеріалу" про стягнення 375283,88грн.

За результатами розгляду питання про прийняття позовної заяви суд дійшов висновку, що вона підлягає поверненню без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно пункту 2.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" місце розгляду справи господарським судом визначається з огляду на вимоги статей 13-16, 92, 108, 111-14, 114, 122-1, 122-7 ГПК.

В даному випадку позов подано до господарського суду Харківської області, а тому позивач мав сплатити судовий збір за наступними реквізитами: отримувач коштів УДКСУ у Шевченківському районі м.Харкова; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37999654; банк отримувача ГУ ДКСУ у Харківській області; код банку отримувача (МФО) 851011; рахунок отримувача 3003; код класифікації доходів бюджету 22030101.

Однак, з доданих до позовної заяви квитанцій вбачається, що позивач сплатив судовий збір за іншими реквізитами, а саме: згідно квитанції №0.0.711538856.1 від 21.02.2017 судовий збір у сумі 5151,45грн. сплачено на інший рахунок - р/р отримувача 2003; згідно квитанції №0.0.719706582.1 від 06.03.2017 судовий збір у сумі 477,82грн. сплачено на інший рахунок - р/р отримувача 0116, а також зазначено, що отримувачем є Валківський районний суд Харківської області.

Інших доказів сплати судового збору саме на платіжні реквізити саме господарського суду Харківської області до позову не додано.

Зазначене свідчить, що позивачем не надано суду належних доказів сплати судового збору в установленому порядку.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Крім того, у відповідності до статті 58 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позовні вимоги грунтуються на трьох окремих договорах: №1410-19/52016-ПС від 18.07.2016, №1690-19/2016-ПР від 03.10.2016, №1692-19/2016-ПР від 03.10.2016 та відповідних актах виконаних робіт.

Отже, позовні вимоги у даній справі ґрунтуються на різних підставах виникнення та підтверджуються різними доказами, що є порушенням правила об'єднання позовних вимог.

Відповідно до пункту 3.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", господарський суд повинен повернути позовну заяву без розгляду, якщо, зокрема, об'єднано вимоги про стягнення сум боргу, який виник з різних договорів або інших правочинів.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду якщо порушено правила об'єднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що згідно частин 1 та 3 статті 21 ГПК України сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. При цьому, відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Пунктом 1.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу, наприклад: "Стягнути з підприємства "А" в особі його відокремленого підрозділу - філії N 1 на користь організації "Б" в особі її Н-ської філії таку-то суму".

Всупереч вказаним вимогам, відповідачем за даним позовом визначено саме Харківську філію Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу", яка не може бути стороною у справі, оскільки не має статусу юридичної особи.

Отже, позивачу при наступному зверненні з даним позовом слід врахувати вищевикладене та правильно визначити відповідача у справі.

Керуючись пунктами 4, 5 частини 1 статті 63, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с.Мізяки Харківської області, та додані до неї документи без розгляду.

Додаток: позовна заява з додатками на 26 арк., у тому числі оригінали китанцій №0.0.711538856.1 від 21.02.2017 про сплату судового збору в розмірі 5151,45грн., №0.0.719706582.1 від 06.03.2017 про сплату судового збору в розмірі 477,82грн.

Суддя М.В. Калантай

Примітка: Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення (ст.63 ГПК України).