ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2017 року Справа № 904/11580/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Березкіної О.В. ( доповідач)

Суддів: Джихур О.В., Сизько І.А. (зміна складу судової колегії відбулася на підставі протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 13 березня 2017 року).

При секретарі Логвіненко І.Г.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №1018 від 12.12.2016 р., ;

представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19 січня 2017 року по справі 904/11580/16

за позовом Публічного акціонерного товариства «УКРТЕЛЕКОМ» в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м. Дніпро

до управління соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації, м. Апостолове Апостолівського району Дніпропетровської області

про стягнення 50 681, 68 грн. заборгованості за надані телекомунікаційні послуги пільговій категорії громадян

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19 січня 2017 року у справі № 904/11580/16 ( суддя Бондарєв Е.М.) позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УКРТЕЛЕКОМ» в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком»- задоволені.

Суд стягнув з Управління праці і соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" 50 681, 68 грн. заборгованості за надані телекомунікаційні послуги пільговій категорії громадян.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Апостолівська районна державна адміністрація звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати та відмовити у позові.

В обґрунтування своєї скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт вважає, що суд невірно визначив суму боргу, оскільки відповідно до Акту звіряння розрахунків станом на 01 січня 2016 року за відповідачем значиться заборгованість у сумі 32 914,94 грн., а не 50 952, 05 грн., як зазначив суд першої інстанції, і саме вона зареєстрована в управлінні Казначейської служби України в Апостолівському районі, а станом на 01.01.2015 року за актом звіряння, заборгованість складає 70957, 26 грн., а не 93 000,79 коп., як вважає позивач.

Апелянт зазначає, що розрахунок видатків на відшкодування витрат за грудень 2015 року повинен був би наданий відповідачу у січні 2016 року, проте, оскільки договір діяв по 31.12.2015 року, то не було підстав для прийняття даного розрахунку видатків у січні 2016 року.

Також апелянт вважає, що позивач не надав доказів того, що нарахування за грудень 2015 року були прийняті відповідачем на відшкодування, оскільки вони не були зареєстровані в управління Казначейської служби України в Апостолівському районі.

Крім того, Управління праці і соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації посилається на те, що з 01.01.2017 року набув чинності Закону України « Про внесення змін до Бюджетного кодексу України», яким з 01.01.2017 року проведення компенсаційних виплат за надані телекомунікаційні послуги можливе лише за рахунок коштів місцевих бюджетів органів самоврядування.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення суду та відмови у позові.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10 лютого 2017 року апеляційна скарга була прийнята до розгляду, розгляд справи було призначено у судовому засіданні на 14 березня 2017 року колегією суддів у складі : головуюча суддя Березкіна О.В.( доповідач), судді: Дарміна М.О., Іванова О.Г.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 13 березня 2017 року №389/17 у зв'язку з лікарняним судді Дарміна М.О. та відрядженням судді Іванова О.Г., призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у справі №904/11580/16, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Березкіна О.В. (доповідач), судді Джихур О.В., Сизько І.А.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.

В судове засідання представник відповідача не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить клопотання про розгляд справи без участі представника, підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати та відмовити у позові.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 постанови).

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України, за відсутності представника відповідача, оскільки про час та місце розгляду справи він повідомлений в належний спосіб, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, у справі достатньо матеріалів для розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 05 січня 2015 року між публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (далі - позивач, постачальник) та управління соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації (далі - відповідач, платник) укладено договір №12 про відшкодування витрат по наданню телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення у 2015 році (далі - договір) відповідно до п. 1.1 якого предметом договору є відносини сторін щодо відшкодування витрат по наданню телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення у 2015році.

Згідно з п. 1.2 договору постачальник здійснює надання телекомунікаційних послуг (абонплата, встановлення телефонів, проведення додаткових робіт при позачерговому та пільговому встановленні квартирних телефонів) громадянам, які мають відповідні пільги, а платник здійснює відшкодування витрат по наданню телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення у 2015 році відповідно до ст. 102 Бюджетного кодексу України, Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", проводить розрахунки за надані пільги в межах своїх кошторисних призначень.

Сума цього договору відповідає кошторисним призначенням на 2015р. і обумовлюється у додатковій угоді №1 до цього договору, яка є його невід'ємною частиною (п. 1.3 договору).

Обсяги коштів, передбачених в бюджеті на фінансування пільг за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, можуть змінюватись протягом року при уточненні бюджету на 2015р. в частині кошторисних призначень, а також від розміру наданих пільг, що обов'язково відображається у додаткових угодах до даного договору (п. 1.4. договору).

Відповідно до п. 2.1.2 договору постачальник зобов'язується щомісяця надавати у відділ персоніфікованого обліку пільгової категорії населення платника:

- до 10 числа місяця, що настає за звітним, надавати на електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих громадянам пільгових категорій у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга" встановленою п.10 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року №117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги" (зі змінами) (далі - Єдиний реєстр);

- до 20 числа місяця, що настає за звітним, надавати відомості про фактично надані послуги на паперових носіях;

- до 06 числа місяця, другого за звітним, складати акти звіряння сум заборгованості по наданим телекомунікаційним послугам станом на 1 число місяця, що передує звітному.

Відповідно до п. 2.2.1 платник зобов'язується передбачити у своєму кошторисі в необхідних обсягах кошти, які будуть спрямовані на компенсацію витрат за телекомунікаційні послуги, надані постачальником пільговій категорії населення.

Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2015 року, а в частині розрахунків за надані пільги до повного виконання зобов'язань за цим договором (п.6.1. Договору).

Додатковою угодою №1 від 25 лютого 2015 року сторони узгодили, що планова сума фінансування пільг населенню, що фінансуються з Державного бюджету на 2015 рік складає 343 000,00 грн. Запланована сума на фінансування пільг населенню, що фінансується з Державного бюджету, може збільшуватись або зменшуватись в залежності від розміру наданих пільг і сплачується постачальнику по факту їх надання згідно з п.2.2.2. Договору.

Звертаючись до Управління праці і соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації із позовом про стягнення 50 681,68 грн. заборгованості за надані телекомунікаційні послуги пільговій категорії громадян, позивач - Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком" посилався на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором № 12 про відшкодування витрат по наданню телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення у 2015 році в частині своєчасної та повної оплати телекомунікаційних послуг наданих пільговій категорії громадян в жовтні - грудні 2015 року.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав у жовтні - грудні 2015 року телекомунікаційних послуг пільговій категорії громадян, які відповідачем сплачені не були у сумі 50 681, 68 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" встановлено, що виключно законами України визначаються, зокрема, пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання.

Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Частиною 3 статті 19 Закону України "Про телекомунікації" передбачено, що телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Постановою КМУ № 256 від 04.03.2002 затверджено порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Як встановлено судом першої інстанції, на виконання умов договору, позивач надавав у 2015 відповідачу послуги, що підтверджується розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг у 2015 (а.с. 17-23).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Проте, в порушення умов договору відповідач систематично не виконував зобовязань щодо відшкодування витрат по наданню телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення та не перераховував в повному обсязі кошти в рахунок компенсації витрат позивача за надання телекомунікаційних послуг громадянам на пільгових умовах.

Так, судом встановлено, що позивачем за 2015 рік було надано пільги та субсидії населенню та складені звіти про пільговиків та членів їх сімей, які перебувають на обліку та отримали пільги за послуги зв'язку, відповідно до яких відповідач зобов'язаний був сплатити позивачу 231 925,44 грн.

При цьому, в порушення вказаних умов договору, відповідач у повному обсязі не відшкодував позивачу витрати на надання в період з жовтня по грудень 2015 року пільг громадянам, що мають право на пільги згідно з чинним законодавством, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 50 681,68 грн, а тому господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення означеної суми на користь позивача.

Наявна заборгованість підтверджується актом звіряння взаєморозрахунків ( а.с. 28) від 2015 року, згідно до якого станом на 01.01.2015 року заборгованість складає 70 957 грн. 26 коп.

Проте, оскільки умовами передбачено обовязок сторін до 06 числа місяця, другого за звітним, складати акти звіряння сум заборгованості по наданим телекомунікаційним послугам станом на 1 число місяця, що передує звітному, то фактично до складу заборгованості не ввійшла сума оплати за грудень 2014 року у розмірі 22 043,53 грн., а тому позивач правильно у позовній заяві і розрахунку зазначив фактичну заборгованість станом на 01.01.2015 року у розмірі 93 000, 79 грн. ( 70 957,26 грн. + 22 043,53 грн.) і остаточну заборгованість з урахуванням сплачених відповідачем за послуги за 2015 рік, у сумі 50 681 грн. 68 коп.

При цьому, відповідач фактично визнає заявлену саме в такому розмірі позивачем суму боргу, оскільки, як вбачається з письмового відзиву відповідача, який надійшов до суду першої інстанції 23 грудня 2016 року, ним визнається сума боргу у розмірі 32 914,94 грн., що також зазначено у підписаному відповідачем акту звіряння взаєморозрахунків, проте до цієї суми не включена плата за грудень 2015 року у сумі 17 766, 74 грн., що зазначив сам відповідач у апеляційній скарзі, а тому суд першої інстанції правильно визнав обґрунтованими позовні вимоги саме на суму 50 681, 68 грн. ( 32 914, 94 грн. + 17 766, 74 грн.)

Доводи відповідача про те, що нарахування за грудень 2015 року у сумі 17 766, 74 грн. не були прийняті відповідачем на відшкодування, оскільки вони не були зареєстровані в управління Казначейської служби України в Апостолівському районі, не є підставою для звільнення його від відповідальності за несплату цієї суми, оскільки пунктом 12 Порядку фінансування видатків передбачено, що погашення кредиторської заборгованості, що утворилася на початок року, проводиться першочергово та крім того, відсутність бюджетного фінансування не звільняє від відповідальності за невиконання зобовязання.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 року констатовано, зокрема, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) у відповідача не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язань.

Посилання апелянта на те, що розрахунок видатків за грудень 2015 року не міг бути прийнятим відповідачем з тих підстав, що він був наданий у січні 2016 року, тобто, поза межами дії договору, який діяв по 31.12.2015 року є неспроможними, оскільки умовами договору передбачено подання позивачем відповідачу відомостей про фактично надані послуги до 20 числа місяця, що настає за звітним, отже, звітність та акт за надані позивачем послуги у грудні 2015 року мали подаватись позивачем саме у січні 2016 року.

Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, розглядаючи справу, господарський суд першої інстанції всебічно, повно і обєктивно встановив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що у відповідності до ст. 103 ГПК України є підставою для залишення апеляційних скарг без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Управління соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19 січня 2017 року по справі 904/11580/16 - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 16 березня 2017року.

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя О.В.Джихур

Суддя І.А.Сизько