ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2017 р. Справа № 917/1722/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Гетьман Р.А. , суддя Камишева Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Пляс Л.Ф.

за участі представників сторін:

позивача ОСОБА_1, довіреність № 23/35 від 04.01.2017;

відповідача не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 387П/1-28) на рішення Господарського суду Полтавської області від 10 січня 2017 року в справі № 917/1722/16

за позовом Комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради, м. Кременчук Полтавської області;

до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Квартал 278/22", м. Кременчук Полтавської області;

про визнання укладеним договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2017 року КП "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до ОСББ "Квартал 278/22" про визнання укладеним договору № 3140 від 01.01.2016 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення з усіма додатками до договору, в редакції позивача.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 10.01.2017 у справі № 917/1722/16 (суддя Мацко О.С.) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що обовязкове укладення договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення передбачено ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання». Посилається на те, що запропонована ним редакція договору містить усі істотні умови та відповідає вимогам Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 03.02.2017 у справі № 917/1722/16 апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження та призначено до розгляду (з урахуванням виправленої описки) на 16.03.2017 о 10:00 годині.

Представник позивача в судовому засіданні 16.03.2017 апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу позивача не надав. Представник відповідача в судове засідання 16.03.2017 не зявився, надіслав на електронну поштову скриньку суду клопотання (вх. № 2829 від 16.03.2017) про відкладення розгляду справи на іншу дату, у звязку з неможливістю приймати участь в даному судовому засіданні.

Відповідно до пункту 3.9.2 ч. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників однієї зі сторін, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з ч.ч. 1-5 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (ст.ст. 32 - 34 ГПК).

Представник відповідача в своєму клопотанні не обґрунтував неможливість направити в судове засідання іншого представника відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів залишила без задоволення клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача в судовому засіданні, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача, виходячи з наступного.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначені Законом України Про житлово-комунальні послуги.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування системи питного водопостачання визначає Закон України «Про питну воду та питне водопостачання».

У відповідності до ст. 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об'єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення на підставі укладених ними договорів.

З наданої позивачем довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України АБ № 597632 вбачається, що КП "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради є комунальним підприємством, до основних видів діяльності якого відносяться, зокрема, забір, очищення та постачання води; каналізація, відведення й очищення стічних вод (а.с. 17).

Тобто позивач є виконавцем та виробником послуг з централізованого постачання холодної води та послуг щодо водовідведення з використанням внутрішньобудинкових систем в розумінні ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги.

Обов'язок виконавця підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг передбачено в п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України Про житлово-комунальні послуги.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України Про житлово-комунальні послуги, виробник зобовязаний укласти з виконавцем (споживачем) договір про умови надання житлово-комунальних послуг.

КП Кременчукводоканал 11.08.2016 за № 16/6463 направив на адресу ОСББ "Квартал 278/22" лист, в якому, посилаючись на необхідність забезпечення раціонального використання питної води на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, повідомляє відповідача про необхідність укладення договору про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення, додавши до зазначеного листа два примірники договору № 3140 від 01.08.2016 про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення для їх підписання та повернення одного примірника на адресу позивача (а.с. 11).

Відповідач зазначений лист отримав 16.08.2016, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 12), проте договір не підписав, будь-якої відповіді на пропозицію про укладення договору позивачу не надав.

Позивач звернувся до суду з вимогами про визнання укладеним договору № 3140 від 01.01.2016 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення з усіма додатками до договору, в редакції, запропонованій позивачем.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 10.01.2017 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСББ "Квартал 278/22" не являється «виконавцем» в розумінні ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги та не займається господарською діяльністю із надання житлово-комунальних послуг, оскільки відповідно до ст.ст. 1, 4 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», ОСББ є юридичною особою, яка створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Метою створення ОСББ є забезпечення і захист прав співвласників та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обгрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання.

Балансоутримувачем будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом (ст. 1 Закону України Про житлово-комунальні послуги).

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що водопровідні мережі, які проходять по технічних підвалах і до яких приєднані внутрішньобудінкові мережі, знаходяться на балансі відповідача - ОСББ "Квартал 278/22.

На підставі п. 1.3 Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг, затвердженого наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства 25.04.2005 № 60 (далі Порядок), Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

У відповідності до Статуту ОСББ "Квартал 278/22", затвердженого установчими зборами від 15.05.2016 (а.с. 56-67), метою створення об'єднання є забезпечення і захист прав співвласників багатоквартирного будинку № 22, розташованого за адресою: квартал 278, м. Кременчук, Полтавська область, дотримання ними своїх обов'язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом. Об'єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками.

Здійснення господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення Статутом ОСББ "Квартал 278/22" не передбачено.

Таким чином, в наданому позивачем проекті договору № 3140 від 01.01.2016 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення безпідставно визначено ОСББ "Квартал 278/22" «виконавцем».

Як повідомив представник позивача в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, з усіма споживачами (мешканцями) будинку за адресою: м. Кременчук, буд. 22, квартал 278, укладено окремі договори про надання послуг з централізованого постачання холодної води і централізованого водовідведення, і відповідні послуги оплачуються мешканцями (споживачами) у встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обовязковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства .

Згідно з ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Частиною 3 ст. 180 Господарського кодексу України встановлено, що при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», істотними умовами договору про надання послуг з питного водопостачання є:

- режим надання послуг;

- обсяги питного водопостачання за нормативами питного водопостачання;

- порядок надання послуг з водовідведення; розмір та порядок оплати послуг централізованого водопостачання і водовідведення;

- права та обов'язки сторін договору; відповідальність сторін договору.

Тобто істотними умовами договору про надання послуг з питного водопостачання є визначення обсягів питного водопостачання, розмір та порядок оплати наданих послуг.

В наданому позивачем проекті договору № 3140 від 01.01.2016 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення відсутні істотні умови договору, визначені законодавцем.

Договором № 3140 від 01.01.2016 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення передбачено, що договір регулює відносини, які виникають при використанні води на утримання будинку та прибудинкової території, яке здійснюється саме відповідачем - ОСББ "Квартал 278/22", а не мешканцями будинку.

При цьому в п. 1 договору № 3140 від 01.01.2016 міститься посилання, зокрема, на ОСОБА_2 розроблення технологічних нормативів використання питної води при наданні послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджену наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 14.05.2008 № 126.

ОСОБА_2 використовується для розрахунку необлікованих витрат води, тобто витрат води, не облічених засобами обліку споживачів через їх нечутливість до малих витрат або через погіршення метрологічних характеристик засобів обліку у процесі експлуатації, та втрат під час реалізації води за показаннями квартирних засобів обліку та втрати води, тобто, обсяги води, забрані з внутрішньобудинкових систем водопостачання і не враховані квартирними засобами обліку з різних причин (несвоєчасне виявлення несправних квартирних засобів обліку, порушення термінів їх повірки, недозволений розбір води за межами квартир тощо).

Разом з тим, всупереч п. 1 проекту договору № 3140 від 01.01.2016, в п. 2 зазначеного проекту договору субєктами користування послугами визначено не відповідача як споживача послуг, а мешканців будинку та приватних підприємців в квартирах без зазначення їх фактичної кількості.

В статті 3 зазначеного договору «характеристика обєкта надання послуг» позивачем не зазначена характеристика обєкта, площа забудови, наявність та площа зелених насаджень, ступінь благоустрою, норма водопостачання, інформація щодо обліку відпущеної води, наявність засобів вимірювальної техніки, що унеможливлює здійснення розрахунків споживання відповідно до діючих тарифів.

Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що відповідач на вимогу позивача не надав інформацію щодо балансової належності внутрішньобудинкових мереж в будинку 22 кварталу 278 у м. Кременчук.

За приписами ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, у разі неможливості самостійно надати необхідні для розгляду справи докази сторона вправі звернутись до господарського суду, в тому числі й апеляційної інстанції, з клопотанням про витребування доказів; при цьому обґрунтування такої неможливості покладається на особу, що заявляє відповідне клопотання.

Витребування доказів є правом, а не обовязком суду.

Обовязок доказування, а отже і подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, покладено на сторони.

Судова колегія відхиляє посилання позивача на те, що судом першої інстанції в порушення ст. 65 Господарського процесуального кодексу України не було витребувано у відповідача інформацію щодо балансової належності внутрішньобудинкових мереж в будинку 22 кварталу 278 у м. Кременчук, оскільки позивач з клопотанням про витребування господарським судом доказів відповідно до ст. 38 Господарського процесуального кодексу України до суду першої інстанції та суду апеляційної інстанції не звертався.

Враховуючи, що сторони не досягли згоди щодо визначення обсягів питного водопостачання, розміру та порядку оплати отриманих по договору послуг, які є істотними умовами договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення, підстави для задоволення вимог позивача про визнання укладеним договору № 3140 від 01.01.2016 відсутні.

Вимога позивача про визнання укладеним договору з дня набрання законної сили рішенням суду першої інстанції також задоволенню не підлягає.

В п. 48 проекту договору № 3140 від 01.01.2016 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення визначено, що договір припиняє свою дію 31.12.2016.

Пунктом 49 проекту договору № 3140 від 01.01.2016 передбачена можливість переукладення договору на кожний наступний рік на таких же умовах, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду.

Оскільки на момент закінчення строку, передбаченого в п. 48 проекту договору (31.12.2016) рішення суду першої інстанції не набрало законної сили, визнання укладеним договору в запропонованій редакції позбавить відповідача можливості реалізувати своє право на розірвання чи зміну договору у відповідності до умов п. 49 проекту договору.

Частиною 7 ст. 180 Господарського кодексу України визначено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше.

Згідно ч. 2 ст. 187 Господарського кодексу України, день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Враховуючи викладене, правові підстави для визнання укладеним договору № 3140 від 01.01.2016 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення зазначеного договору відсутні.

На підставі зазначеного колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що місцевий господарський суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування рішення та задоволення апеляційної скарги позивача відсутні.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Зважаючи на викладене та керуючись ст. 129 Конституції України ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 10 січня 2017 року в справі № 917/1722/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції через Харківський апеляційний господарський суд.

Повний текст постанови складений та підписаний 21.03.2017.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Камишева Л.М.