РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2017Справа №910/1578/17
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"

До Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська Страхова Група"

Про стягнення 5 255,84 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники сторін:

від позивача: Лазор А.І. (дов. від 21.12.2016)

від відповідача: Пешков О.О. (дов. № 0116-239 від 30.12.2016)

В судовому засіданні 15.03.2017, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Обставини справи:

31.01.2017 до канцелярії Господарського суду м. Києва надійшла позовна № 807/VA від 30.01.17 Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (надалі - позивач) до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська Страхова Група" (надалі - відповідач) про відшкодування шкоди в сумі 5 255,84 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Страхувальнику позивача було завдано майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась через порушення правил дорожнього руху водієм, цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем за полісом № АІ/8200049.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2017 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/1578/16, розгляд справи призначено на 06.03.2017.

20.02.2017 до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшло повідомлення Моторного (транспортного) страхового бюро від 16.02.2017 № 7/2-28/3917 про страхове покриття.

23.02.2017 від представника відповідача, через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву.

03.03.2017 від представника відповідача, через канцелярію суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

06.03.2017 ухвалою суду у зв'язку із неявкою представника відповідача розгляд справи відкладено на 15.03.2017.

В судове засідання, призначене на 15.03.2017, представник позивача з'явився та підтримав позовні вимоги.

В судове засідання, призначене на 15.03.2017, представник відповідача з'явився проти задоволення позову заперечував.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.06.2015 між позивачем (надалі - Страховик) та ПАТ «Київобленерго» (далі по тексту - Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 234/15-Т/Ц7 (належним чином засвідчена копія Договору міститься в матеріалах справи, далі по тексту - Договір добровільного страхування або Договір).

Об'єктом Договору добровільного страхування визначено транспортний засіб "Тайота", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

10.12.2015 відбулося зіткнення автомобіля "Тайота", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля "Субару", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що знаходився під керуванням ОСОБА_4

За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачем було перераховано страхове відшкодування в сумі 10 505,88 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 9402 від 15.03.2016. Вказаний розмір страхового відшкодування підтверджується наявним в матеріалах справи страховим актом № 248/15-Т/Ц7 від 12.06.2015 (належним чином засвідчена копія акту міститься в матеріалах справи).

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

У відповідності до положень частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.01.2016 у справі № 761/1236/16-п (належним чином засвідчена копія постанови містяться в матеріалах справи), дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001. Останнього визнано винним у скоєнні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Як свідчать матеріали справи цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу "Субару", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах, відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/8200049 (належним чином засвідчена копія полісу містяться в матеріалах справи) застрахована відповідачем.

У відповідності до ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи.

Таким чином, на підставі зазначених вище норм та у зв'язку з укладенням відповідачем полісу страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/8200049, відповідач прийняв на себе обов'язок відшкодовувати завдану шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу автомобіля "Субару", державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

У відповідності до вищевказаних норм, ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до позивача перейшло право вимоги, яке Страхувальник мав до відповідача, як страхувальника цивільної відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації засобу автомобіля "Субару", державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи.

Законами України "Про страхування" та "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Отже, страховик, виплативши страхове відшкодування, набуває право зворотної вимоги до страховика (винної особи) в сумі страхового відшкодування у межах суми фактичних витрат страхувальника за вирахуванням франшизи (постанова Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 910/7163/14).

Відповідно до рахунку №ІВР0003926 від 18.12.2015 та Акту виконаних робіт №ІВР0002453 від 02.03.2016, вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля внаслідок ДТП, становить: 10 505,88 грн.

Частиною 1 статті 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, чинній на момент скоєння ДТП) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 12.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом № АІ/8200049 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 50 000 грн., франшиза за даним полісом - 510 грн. Таким чином на користь позивача з відповідача підлягає стягненню страхове відшкодування в сумі 5 255,84 грн., з розрахунку 10 505,88 грн. (вартість збитку) - 510 грн. (франшиза) - 4 740,04 грн. (сплачена на користь позивача відповідачем сума страхового відшкодування).

Доводи відповідача, щодо зменшення суми страхового відшкодування з урахуванням фізичного зносу суд не приймає до уваги з огляду на наступне. Відповідно до звіту №875-2015 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу складеного 26.01.2016 вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного збору становит 12 541, 69 грн. Позивачем виплачено страхове відшкодування в сумі 10 505,88 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 9402 від 15.03.2016, а отже вказана сума не виходить за межі визначені звітом.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зважаючи на все вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог грн. відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю .

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська Страхова Група" (03038, м. Київ, вулиця Федорова Івана, будинок 32 літ.А; ідентифікаційний код: 30859524) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (03056, м. Київ, вулиця Борщагівська, будинок 154; ідентифікаційний код: 33908322) страхове відшкодування - 5 255 грн. 84 коп. та судовий збір в сумі 1 600 грн. 00 коп.

3. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 21.03.2017.

Суддя М.О. Лиськов