ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.03.2017 Справа № 904/1033/17
За позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський завод прокатних валків", м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором оренди у розмірі 33 599, 56 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - Меркович Б.В., довіреність від 03.01.17 р.;

від відповідача - не з'явився.

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство "Дніпропетровський завод прокатних валків" (далі - позивач) звернулось до господарського суду з позовом, у якому просить стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) заборгованість зі сплати орендних платежів у розмірі 27 343, 34 грн., пеню у розмірі 4 210, 87 грн., інфляційні у розмірі 1 699, 25 грн., 3% річних у розмірі 346, 10 грн., а також судовий збір у розмірі 1 600, 00 грн.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач не забезпечив явку у поновленого представника в судове засідання, відзив на позов не надав. В матеріалах справи наявний поштовий конверт з ухвалою суду про виклик у судове засідання, яку було направлено на вказану у витягу з ЄДРПОУ адресу відповідача та повернуті до суду у зв'язку закінченням терміну зберігання.

Відповідно до п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п.3.9.2 постанови).

Згідно ст. 75 ГПК України суд вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

19.03.2015 року між позивачем (орендодавцем) та відповідачем (орендарем) було укладено договір №52 оренди приміщення (далі - Договір), за умовами якого орендодавец передав орендарю у тимчасове платне користування (оренду) частину нежитлового приміщення, загальною площею 200,95 кв.м., що розташоване на другому поверсі будівлі адміністративно-побутового корпусу за адресою: АДРЕСА_2 (з наявними джерелами і мережами тепло-, водо- та енергопостачання), відповідно до плану, що додається до договору (пункт 1.1 Договору), а орендар зобов'язався сплачувати орендодавцю плату за користування об'єктом оренди (пункт 1.2. Договору).

Відносини, що виникли між сторонами на підставі зазначеного договору оренди, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст.193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

При передачі об'єкта в оренду складається акт приймання-передачі, який підписується уповноваженими представниками сторін та є невід'ємною частиною Договору (п.4.1 Договору)

На виконання умов договору, 29.03.2015 року між орендодавцем (позивачем) та орендарем (відповідачем) було підписано акт приймання-передачі об'єкта оренди, за яким позивач передав відповідачу, а відповідач прийняв у тимчасове платне користування вказане в акті майно.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ст. 762 ЦК України).

За оренду об'єкта оренди, зазначеного в п. 1.1 Договору, орендар сплачує орендодавцю щомісячно орендну плату у розмірі 1 700, 00 грн. (з ПДВ), що розраховано з огляду на те, що вартість 1 кв.м. площі, яка орендується, становить 8, 46 грн.(п.3.1 Договору)

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за попередній місяць (п.3.2 Договору).

Орендна плата перераховується орендарем в безготівковій формі на поточний рахунок орендодавця щомісячно до 05 числа місяця, наступного за звітним, згідно виставленого орендодавцем рахунку (п.3.3 Договору).

За умовами пункту 3.5 Договору вартість орендної плати не є складовою орендної плати.

Так, згідно пункту 3.6 Договору орендар відшкодовує орендодавцю витрати, пов'язані з оплатою електроенергії, водопостачання, газопостачання окремо (додатково) за фактом їх споживання, підтвердженого показниками приладів обліку, на підставі відповідних рахунків орендодавця. Такі розрахунки повинні здійснюватись щомісяця протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту отримання орендарем рахунків на оплату.

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за Договором в частині повної та своєчасної оплати орендних платежів та відшкодування витрат відповідно до п.3.6 Договору, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем на загальну суму 27 343, 34 грн., з яких: 12 005, 33 грн. - заборгованість зі сплати орендних платежів, 15 338, 01 грн. - заборгованість з відшкодування витрат згідно п. 3 6 Договору.

Станом на час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної заборгованості, обставин, наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог, не спростував.

Положення ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання, а ст. 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

За умовам пункту 9.2 Договору за несвоєчасне перерахування орендної плати, орендар має сплатити орендодавцю пеню у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Крім того, положеннями ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, на підставі умов п.9.2 Договору та приписів ч.2 ст.625 ЦК України позивач нарахував до сплати відповідачу пеню за період з 28.07.16р. по 28.12.16р. у розмірі 4 210, 87 грн., 3% річних за той самий період у розмірі 346, 10 грн., інфляційні за період з серпня 2016 року по грудень 2016 року у розмірі 1 699, 25 грн., що відображається в розрахунку позивача (а.с.4-5).

Перевіривши здійснені позивачем нарахування, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення вимог позивача в частині стягнення пені та 3% річних з наступних підстав.

Розмір основного боргу становить суму 27 343, 34 грн., з яких: 12 005, 33 грн. - заборгованість зі сплати орендних платежів, 15 338, 01 грн. - заборгованість з відшкодування витрат згідно п. 3 6 Договору.

Позивачем здійснено розрахунок пені за період з 28.07.16р. по 28.12.16р. відповідно до суми заборгованості зі сплати орендних платежів на суму 12 005, 33 грн.

Між тим, частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Розрахунок суми пені відповідно до заборгованості зі сплати орендних платежів на суму 12 005, 33 грн. виконаний позивачем без врахування приписів ч.6 ст.232 ГК України, а тому у задоволенні вимог позивача, пов'язаних із стягненням пені за період з 28.07.16р. по 28.12.16р. відповідно до заборгованості зі сплати орендних платежів на суму 12 005, 33 грн., відмовляється судом.

Разом з тим, враховуючи те, що рахунки на оплату отримані відповідачем 27.02.2016 року (а.с.32, 33), з огляду на положення пункту 3.6 Договору, граничним терміном оплати виставлених рахунків є 03.08.2016 року, а прострочення оплати почалось з 04.08.2016 року і саме з цієї дати позивач має право нараховувати 3% річних відповідно до суми заборгованості з відшкодування витрат згідно п.3.6 Договору у розмірі 15 338, 01 грн.

Так, з перерахунку пені та 3% річних, здійсненого господарським судом, вбачається наступне:

- розмір пені відповідно до суми заборгованості з відшкодування витрат згідно п.3.6 Договору на суму 15 338, 01 грн. становить суму 1 820, 09 грн. за період з 04.08.2016 року по 28.12.2016 року;

- розмір 3% річних відповідно до суми заборгованості з відшкодування витрат згідно п.3.6 Договору на суму 15 338, 01 грн. становить суму 185, 42 грн. за період з 04.08.2016 року по 28.12.2016 року.

- розмір 3% річних відповідно до суми заборгованості зі сплати орендних платежів на суму 12 005, 33 грн. становить суму 151,55 грн. за період з 28.07.2016 року по 28.12.2016 року

За викладених обставин, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення вимог позивача про стягнення пені за період з 04.08.2016 року по 28.12.2016 року на суму 1 820, 09 грн., 3% річних за той самий період на суму 336, 97 грн., тоді як в решті нарахувань пені та 3% річних відмовляється судом.

Щодо здійснених позивачем нарахувань інфляційних, суд визнає їх обґрунтованими вірно розрахованими, а отже такими, що задовольняються судом.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі та застосуванням штрафних санкцій.

Викладене є підставою для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України сплата судового збору покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 44, 49, 75, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (49125, АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський завод прокатних валків" (49023, м. Дніпро, вул. Комінтерну, буд.2; ) суму 27 343, 34 грн. основного боргу, 1 820, 09 грн. пені, 1 699, 25 грн. інфляційних, 336, 97 грн. 3% річних, 1 485, 72 грн. витрат по сплаті судового збору.

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя А.В. Суховаров

Повний текст рішення підписаний - 20.03.2017