УХВАЛА

13.03.2017Справа № 4/44-20/632
За заявою Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»

про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату наказу

у справі № 4/44-20/632

За позовом Акціонерного комерційного Промислово-інвестиційного банку (ЗАТ) в особі філії «Київське міське відділення Промінвестбанку»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарське об'єднання «Ліко-Холдінг»

про передачу у власність проінвестованого жила

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від заявника (стягувача): Терещенко Т.М., за довіреністю

від боржник: Галай Г.С., за довіреністю

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.12.2006 №4/44-20/632 позовні вимоги задоволено частково, зобов'язано відповідача передати позивачу дві двокімнатні квартири (загальною площею не менше 108,2 кв. м.) відповідно до умов угоди від 22.11.2001р. про зміну порядку виконання договору №02-КС від 12.01.1993р. для подальшого оформлення їх у власність, стягнуто 85,00 грн. державного мита та 118,00 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2007, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 16.05.2007 рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2006р. у справі №4/44-20/632 змінено, пункт другий резолютивної частини рішення викладено в наступній редакції: «Зобов'язати ТОВ «Територіальне міжгосподарче об'єднання «ЛІКО-Холдінг» передати Акціонерному комерційному Промислово-інвестиційному банку (Закрите акціонерне товариство) в особі філії «Київське міське відділення Промінвестбанку» дві двокімнатні квартири (загальною площею не менше 124,47 кв. м.), відповідно до умов угоди від 22.11.2001р. про зміну порядку виконання договору №02-КС від 12.01.1993р. для подальшого оформлення їх у власність».

16.03.2007 на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2007 №4/44-20/632 видано накази.

Ухвалою Верховного Суду України від 12.07.2007 відмовлено в порушенні касаційного провадження з перегляду постанови ВГСУ від 16.05.2007 у справі №4/44-20/63.

23.02.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було подано заяву про видачу дублікату наказу та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2017, справу № 4/44-20/632 передано для розгляду заяви про видачу дублікату наказу та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання судді Грєховій О.А.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2017 було прийнято заяву Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання до розгляду, розгляд заяви призначено на 13.03.2017.

Представник заявника (стягувача) в судовому засіданні 13.03.2017 підтримав подану ним заяву в повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник боржника в засідання суду надав відзив на подану стягувачем заяву, у якому проти задоволення останньої заперечив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши доводи заяви, господарський суд дійшов наступних висновків.

Так, згідно зі ст. 124 Конституції України та ст. 115 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 116 ГПК України встановлено, що виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час видачі судового наказу) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років.

Наказ Господарського суду міста Києва від 06.03.2007 був дійсний для пред'явлення до виконання до 16.03.2010.

Як вбачається з Листа Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міст Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, 18.02.2008 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 6476039) та в подальшому, у зв'язку з неможливістю виконати рішення суду, державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 19.01.2009.

Згідно з ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються:

1) пред'явленням виконавчого документа до виконання;

2) частковим виконанням рішення боржником;

3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Таким чином, з урахуванням переривання строку пред'явлення виконавчого документам до виконання, останній був дійсний до 19.01.2012.

В силу ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент звернення із заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа) стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

У разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено (ч. 1 ст. 119 ГПК України).

Тобто, можливість відновлення судом пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання безпосередньо пов'язана із наявністю поважних причин його пропуску, і такою підставою не може бути лише подання заяви стягувачем із зазначенням, що ним пропущено строк з поважних причин.

У пунктах 2, 4 частини 3 статті 129 Конституції України закріплені такі основні засади судочинства як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Принцип змагальності означає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень, а також звільнення суду від обов'язку збирання доказів. Крім того, даний принцип вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

У силу вимог ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Однак, заявником жодним чином не обґрунтовано подану заяву, не наведено обставин які б свідчили про поважність пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Більше того, суд враховує, що з моменту винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві (19.01.2009) та до моменту звернення останнього із заявою про поновлення строків для пред'явлення наказу до виконання минуло вісім років.

Доказів вчинення стягувачем протягом восьми років дій, з метою виконання рішення суду та пред'явлення наказу до виконання, стягувачем не наведено.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання причини пропуску строку для пред'явлення наказу суду до виконання поважними, у зв'язку з чим в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» суд відмовляє повністю.

Щодо заяви стягувача про видачу дублікату наказу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 120 ГПК України У разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання.

Про видачу дубліката наказу виноситься ухвала.

До заяви про видачу дубліката наказу мають бути додані:

- довідка установи банку, державного виконавця чи органу зв'язку про втрату наказу;

- при втраті наказу стягувачем - довідка стягувача, підписана керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації, що наказ втрачено і до виконання не пред'явлено.

За видачу стягувачу дубліката судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом.

Однак, як встановлено судом, строк пред'явлення вищевказаного наказу до виконання сплив, та в свою чергу відсутні підстави для його поновлення.

Враховуючи викладене, у зв'язку з тим, що строк пред'явлення наказу № 4/44-20/632 до виконання сплив та не був поновлений з підстав викладених вище, заява про видачу дублікату наказу також не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 86, 119, 120 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання відмовити.

2. У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про видачу дублікату судового наказу у справі № 4/44-20/632 відмовити.

Суддя О.А. Грєхова