ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2017 р. Справа № 922/3845/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Гетьман Р.А. , суддя Хачатрян В.С.,

за участі секретаря судового засідання Євтушенко Є.В.,

за участі представників:

позивача - Ріпка В.О. (дов. від 14.11.2016);

відповідача - ОСОБА_2 (свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю № 610 від 18.12.1995, ордер серії ХВ № 00100 від 19.11.2016);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 177 Х/1-28) на рішення господарського суду Харківської області від 22.12.2016 у справі №922/3845/16

за позовом Приватного підприємства "Торгівельні ряди", смт. Кегичівка Кегичівського району Харківської області,

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, смт. Кегичівка Кегичівського району Харківської області,

про стягнення коштів в розмірі 12200,00 грн,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року Приватне підприємство "Торгівельні ряди" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, в якій, з урахуванням збільшених позовних вимог, просив стягнути з останнього неустойку в розмірі 12200,00 грн, нараховану на підставі частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України за користування торгівельним місцем після закінчення терміну дії договору найму (оренди) № 45 від 15.06.2015.

Рішенням господарського суду Харківської області від 22.12.2016 у справі № 922/3845/16 (суддя Пономаренко Т.О.) у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. Рішення мотивоване тим, що спірний договір між сторонами був пролонгований на той самий строк, у зв'язку з чим підстави для застосування до відповідача положень ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України відсутні.

Позивач із даним рішенням суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення господарського суду Харківської області від 22.12.2016 скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги та доповнень до неї позивач посилається на те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача неустойки за користування майном (торгівельне місце) після закінчення строку дії договору найму (оренди) № 45 від 15.06.2015 є правомірними і ґрунтуються на нормах чинного законодавства, та зазначає, що відповідач продовжує користуватися орендованою ділянкою, за яку орендну плату не сплачує.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 13.01.2017 у справі № 922/3845/16 апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 07.02.2017.

У зв'язку з відпусткою судді Хачатрян В.С., 06.02.2017 автоматизованою системою розподілу апеляційних скарг між суддями у справі № 922/3845/16 здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів та призначено розгляд справи колегію суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Камишева Л.М., суддя Гетьман Р.А.

У зв'язку із навчанням судді Камишевої Л.М. 27.02.2017 автоматизованою системою розподілу апеляційних скарг між суддями у справі № 922/3845/16 здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів та призначено розгляд справи колегію суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Гетьман Р.А., суддя Хачатрян В.С.

Відповідно до пункту 9-2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" (згідно з постановою Вищого господарського суду № 6 від 10.07.2014 р.), у разі зміни складу суду апеляційної інстанції, розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений ст. 102 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду апеляційної скарги.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 07.02.2017 розгляд справи було відкладено на 28.02.2017 та оголошено перерву в судовому засіданні до 09.03.2017.

Представник позивача в судових засіданнях 07.02.2017, 28.02.2017 та 09.03.2017 року підтримав апеляційну скаргу.

Представник відповідача у судових засіданнях проти доводів апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі, доводи позивача, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали та було вірно встановлено господарським судом першої інстанції, між Приватним підприємством "Торгівельні ряди", наймодавцем, та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, наймачем, було укладено договір найму (оренди) торгівельного місця на Кегичівському ринку Приватного підприємства "Торгівельні ряди" № 45 від 15 червня 2015 року (далі договір), відповідно до умов якого наймодавець передає, а Наймач приймає у тимчасове платне користування торговельне місце (Об'єкт найму), яке розташоване на ринку ПП "Торгівельні ряди" за адресою: 64003, вул. Миру, 30, смт. Кегичівка, Харківської області (пункт 1.1. Договору).

Згідно з пунктом 1.2. договору, загальна площа об'єкта найму становить 9 кв. м ділянки з твердим покриттям.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що вступ наймача у користування об'єктом найму настає одночасно з підписанням сторонами Договору.

Відповідно до пункту 2.4. договору, об'єкт найму вважається повернутим наймодавцю з часу підписання сторонами акта приймання-передачі про фактичне повернення майна з оренди.

Пунктами 3.1., 3.4. договору встановлено, що розмір плати за користування об'єктом найму становить 610,00 грн. щомісячно. Плата за користування об'єктом найму сплачується у готівковій формі у якості передоплати наперед до 20 числа щомісячно.

Відповідно до пункту 5.1.6. договору, при затримці повернення майна з вини наймача торгівельного місця після припинення дії цього договору, наймач сплачує плату за користування об'єктом найму у подвійному розмірі до дня фактичної передачі об'єкта найму за актом приймання -передачі.

Пунктом 6.1. Договору сторонами погоджено, що цей договір діє з 15 червня 2015 року по 05 січня 2016 року.

Зміна умов або розірвання договору проводить за погодженням сторін, які оформлюються додатковою угодою і є невід'ємною частиною цього договору. Дія договору припиняється, зокрема внаслідок закінчення строку його дії (пункти 6.2., 6.4.)

Відповідно до пункту 6.6. договору, у випадках відсутності заперечень наймодавця та наймача про припинення дії договору протягом одного місяця до його закінчення, він вважається продовженим на той самий строк, і на тих самих умовах, що були передбачені договором.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було направлено відповідачу лист від 16 лютого 2016 року (т. 1, арк. с. 71), в якому зазначено, що у зв'язку із закінченням строку дії договору найму (оренди) торгівельного місця на Кегичівському ринку, відповідачу було завчасно надано додаткову угоду до цього договору для підписання. Оскільки додаткову угоду до 15 лютого 2016 року не було підписано, відповідач з 20 лютого 2016 року втрачає право розміщувати належну йому малу архітектурну споруду та здійснювати господарську діяльність.

Позивач звернувся до відповідача з претензією № 90 від 22 лютого 2016 року (т. 1, арк. с. 72-74), в якій зазначив, що у зв'язку із закінченням строку дії договору та не підписанням додаткової угоди, взаємні правовідносини сторін перестали бути господарськими.

Також, позивач направив відповідачу претензію від 02 липня 2016 року (т. 1, арк. с. 75-76), в якій зазначає, що відповідачем не підписана додаткова угода до спірного Договору, відповідно Договір не продовжено. У зв'язку з розміщенням на території ринку малої архітектурної форми (споруди), у відповідача виникла заборгованість у розмірі 4 600,00 грн. Позивач пропонував у строк до 18 липня 2016 року виконати вимоги попередніх претензій, сплатити вищевказану заборгованість та отримати про це фіскальний чек реєстратора розрахункових операцій Приватного підприємства "Торгівельні ряди".

22 листопада 2016 року Приватним підприємством "Торгівельні ряди" складено Акт контрольної перевірки інвентаризації самовільного використання індивідуально визначених торгівельних місць та розміщення на них малих архітектурних форм (споруд) на ринку Приватного підприємства "Торгівельні ряди" станом на 22 листопада 2016 року (т. 1, арк. с. 77-79).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач обґрунтовує позов тим, що відповідач в порушення умов договору після закінчення строку його дії 05 січня 2016 року не повернув об'єкт оренди за актом приймання-передачі, додаткової угоди про його продовження не уклав та продовжує користуватися об'єктом оренди без укладання договору, що порушує законні права позивача як наймодавця, а тому у позивача виникло право нарахуванням неустойки за користування майном на підставі пункту 5.1.6. договору та частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України у розмірі подвійної плати за користування об'єктом найму за весь час прострочення.

Місцевий господарський суд, відмовляючи в позові, виходив з того, що позивач не скористався своїм правом, передбаченим статтею 764 Цивільного кодексу України, і на дату закінчення строку договору та протягом місяця після закінчення цього строку не звернувся до відповідача з запереченнями проти продовження дії спірного договору.

Також господарський суд першої інстанції зазначив, що відповідно до частини 2 статті 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформлюється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється. Проте матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем об'єкту найму ПП "Торгівельні ряди".

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідач продовжує користуватися об'єктом найму після закінчення строку дії договору і в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про заперечення позивача щодо користування відповідачем об'єктом найму після закінчення строку дії договору, то спірний договір був пролонгований на той же самий строк, у зв'язку з чим підстави для застосування до відповідача положень частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України у даному випадку відсутні.

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позову, зважаючи на таке.

Згідно з частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Відповідно до пункту 5.1.6. договору, при затримці повернення майна з вини наймача торгівельного місця після припинення дії цього договору, наймач сплачує плату за користування об'єктом найму у подвійному розмірі до дня фактичної передачі об'єкта найму за актом приймання -передачі.

Відповідно до частини другої статті 291 Господарського кодексу України, договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Частиною четвертою статті 284 Господарського кодексу України передбачено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до статті 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Зі змісту зазначених норм статті 284 Господарського кодексу України та статті 764 Цивільного кодексу України випливає, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. При цьому такі заперечення мають бути висловлені ним як до закінчення терміну дії договору оренди, так і протягом одного місяця після закінчення цього строку.

Разом з цим, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Слід зазначити, що законодавець не передбачає певних додаткових умов або потреби оформлення продовження договору найму. Тобто воно відбувається автоматично за наявності визначених фактів.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не було здійснено протягом місяця після закінчення строку договору жодних заперечень щодо продовження договору, а тому такий договір було продовжено на той самий строк (на 204 дні )та на тих самих умовах, спочатку до 28.07.2016, а потім на тих же підставах - до 17.02.2017.

Також слід зазначити, що претензії позивача від 16.02.2016, від 22.02.2016 за № 90 та від 02.07.2016 були надіслані відповідачу поза межами місячного строку після чергового закінчення строку дії договору оренди, а тому не можуть вважатися запереченнями проти продовження строку дії договору в розумінні статті 764 Цивільного кодексу України та частини 4 статті 284 Господарського кодексу України.

Таким чином, оскільки відповідач продовжував користуватися об'єктом найму після закінчення строку дії договору і в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про заперечення позивача щодо користування відповідачем об'єктом найму після закінчення строку дії договору, то спірний договір був пролонгований на той же самий строк і останнього разу - до 17.02.2017, у зв'язку з чим підстави для стягнення неустойки за користування торговельним місцем після закінчення договору з 20 лютого 2016 року по 23 листопада 2016 року в порядку частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України відсутні.

Позивач в апеляційній скарзі та в судових засіданнях вказував на те, що місцевий господарський суд неправомірно відхилив клопотання (вх. № 43507 від 20 грудня 2016 року) про збільшення позовних вимог до 21400,00 грн, оскільки в попередній заяві про зміну та збільшення позовних вимог від 25.11.2016, яку було прийнято судом до провадження, не було викладено розрахунку позову, тоді як клопотання за вх. № 43507 від 20 грудня 2016 року такий розрахунок містить.

Однак колегія суддів вважає такі посилання безпідставними, оскільки в клопотанні (вх. № 43507 від 20 грудня 2016 року) про збільшення позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача 21400,00 грн. неустойки у розмірі подвійної плати за користування майном за період з 20 лютого 2016 року по 23 листопада 2016 року.

При цьому, позивач розраховував неустойку, виходячи з розміру плати за користування об'єктом найму в розмірі 920,00 грн, що суперечить умовам пункту 3.1. договору, яким встановлено таку плату за користування об*єктом найму у розмірі 610,00 грн, тоді як в матеріалах справи відсутні докази укладення сторонами додаткової угоди про зміну розміру плати за користування об'єктом найму.

Таким чином, на думку колегії суддів, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування або зміни цього рішення відсутні.

Керуючись статтями 33, 43, 49, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 22.12.2016 у справі № 922/3845/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено та підписано 14.03.2017.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Хачатрян В.С.