ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" березня 2017 р.Справа № 916/3567/16

Позивач: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області

Відповідач: Приватне акціонерне товариство „Ізмаїльський виноробний завод

Про стягнення пені

Суддя Рога Н.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 - згідно довіреності №47 від 29.12.2016р., ОСОБА_2 згідно довіреності №49 від 29.12.2016р.

Від відповідача : ОСОБА_3- згідно довіреності від 30.03.2016р.

В засіданні брали участь:

Від позивача: ОСОБА_2 згідно довіреності №49 від 29.12.2016р.

Від відповідача : ОСОБА_3- згідно довіреності від 30.03.2016р.

Суть спору: Позивач, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області (далі- РВФДМУ по Одеській області) ,звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Приватного акціонерного товариства (далі- ПрАТ) „Ізмаїльський виноробний завод про стягнення пені у розмірі 1 065 226 грн. 53 коп.

Представники позивача позовну заяву підтримують, наполягають на задоволенні позову.

Відповідач проти позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухав пояснення представників сторін , суд встановив:

15 листопада 2000р. між РВФДМУ по Одеській області (Орендодавець) та закритим акціонерним товариством "Ізмаїльський винзавод" (Орендар) було укладено Договір оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства "Ізмаїльський винзавод", згідно умов п.1.1. якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне володіння та користування цілісний майновий комплекс державного підприємства "Ізмаїльський винзавод", склад і вартість якого визначені згідно з Актом оцінки, який затверджений наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області від 30.10.2000р. №957 та передаточного балансу, вказаного підприємства складеного станом на 01.06.2000р. і вартість якого складає: а) передається в оренду майно у сумі 2881тис. грн. б) Орендар викупає оборотні матеріальні засоби 891 тис. грн. Викуп оформлюється окремими договором купівлі-продажу, який є невід'ємною частиною цього Договору, одночасно із підписанням цього Договору.

Об'єкт оренди, розташований за адресою: м. Ізмаїл, вул. Гагаріна, 44 та філії без юридичного статусу, що знаходяться за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с.м.т Суворова, вул. Лиманська, 18 та Одеська область, Ренійський район, с. Плавні.

Відповідно до п.1.2. Договору вступ Орендаря у користування орендованим майном настає одночасно із підписанням сторонами цього Договору та акту прийому-передачі вказаного майна. Акт приймання-передачі обєкта оренди був складений сторонами 15.11.2000р. та є додатком до Договору .

03 грудня 2007р. сторонами був укладений Договір про внесення змін до Договору оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства "Ізмаїльський винзавод від 15.11.2000р. зі змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами від 29.04.2002р. та від 21.04.2004р. , відповідно до якого Договір оренди цілісного майнового комплексу „Ізмаїльський винзавод викладено у новій редакції та складено новий розрахунок орендної плати цілісного майнового комплексу „Ізмаїльський винзавод та акт приймання передачі цілісного майнового комплексу „Ізмаїльський винзавод.

Відповідно до нової редакції Договору оренди цілісного майнового комплексу „Ізмаїльський винзавод від 03.12.2007р. РВФДМУ по Одеській області (Орендодавець) передає, а ЗАТ „Ізмаїльський винзавод , правонаступником якого є ПрАТ „Ізмаїльський виноробний завод (Орендар) приймає у строкове платне користування майно цілісного майнового комплексу „Ізмаїльський винзавод , склад та вартість якого визначені відповідно до Акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу „Ізмаїльський винзавод . Мета використання обєкту оренди ведення виноробної виробничої діяльності, господарської , підприємницької та інших видів діяльності відповідно до статуту товариства, чинного законодавства України, насичення ринку своєю продукцією, товарами та послугами, та отримання прибутку. Строк дії Договору з моменту його підписання до 01.11.2020р. включно. Також, 03.12.2007р. сторони підписали акт прийому-передачі цілісного майнового комплексу „Ізмаїльський винзавод.

Відповідно до розділу 3 Договору Орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Орендна плата визначена на підставі методики розрахунку орендної плати, затвердженої Постановою КМУ від 04 жовтня 1995р. №786 "Про методику розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна" зі змінами та доповненнями та складає за базовий місяць оренди (грудень 2006р.) 44 490 грн. 90 коп. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. Орендна плата за місяць оренди січень 2007р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць оренди (грудень 2006р.) на індекс інфляції за січень 2007р. У відповідності до п.3.3. Договору розмір орендної плати за кожен наступний місяць визначається шляхом корегування розміру місячної орендної плати за попередній місяць оренди на індекс інфляції за поточний місяць.

Умовами п.3.4. Договору встановлено, що орендна плата перераховується Орендарем до Державного бюджету щомісячно не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним.

Згідно з п.3.7 Договору орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі , підлягає індексації і стягується до бюджету відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки на дату нарахування пені за кожний день прострочки (включаючи день оплати).

Позивач у справі зазначає, що згідно з п.5.3 Договору Орендар зобовязався своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету. Але, прийняті на себе зобовязання належним чином не виконує, що є порушенням як умов Договору , так і норм чинного законодавства України, зокрема, ст.193 Господарського кодексу України, ст..526 Цивільного кодексу України, ст..18 Закону України „Про оренду державного та комунального майна. Зокрема, позивач зазначає, що протягом 2014р. Орендар сплачував орендну плату несвоєчасно та не в повному обсязі, а у період з лютого 2015р. по червень 2016р. не сплачував орендну плату взагалі, що стало підставою для звернення до суду Ізмаїльського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі РВФДМУ по Одеській області з позовом щодо стягнення заборгованості по орендній платі у сумі 1 623 339 грн. 16 коп. та пені у розмірі 354 505 грн. 67 коп. ,яка була нарахована станом на 20.04.2015р. , розірвання договору оренди та витребування державного майна. В ході розгляду справи №916/5113/14 ПрАТ „Ізмаїльський виноробний завод було погашено в повному обсязі заборгованість по орендній платі та сплачено до державного бюджету 3 637 346 грн. 84 коп. , у звязку з чим прокурор та РВФДМУ частково відмовилися від позову та просили лише стягнути пеню у розмірі 1 750 547 грн. 66 коп. , нараховану за період з 03.11.2013р. по 13.06.2016р. Але, судом заяву про збільшення позовних вимог у частині розміру пені до розгляду прийнято не було, у звязку з чим при розгляду справи №916/5113/14 розглядалося питання лише щодо стягнення пені у розмірі 354 505 грн. 67 коп.

18 жовтня 2016р. (вих. №11-05-05210) РВФДМУ по Одеській області направило на адресу ПрАТ „Ізмаїльський виноробний завод претензію , згідно якої просило Орендаря сплатити до державного бюджету України пеню у сумі 1 515 350 грн. 53 коп. , нараховану за період з 21.04.2015р. по 06.10.2016р. У звязку із невиконанням ПрАТ „Ізмаїльський виноробний завод вимог, викладених у претензії від 18.10.2016р., РВФДМУ по Одеській області звернулося до суду з даним позовом та просить суд стягнути з ПрАТ „Ізмаїльський виноробний завод пеню у сумі 1 065 226 грн. 53 коп. , нараховану за період з 12.09.2015р. по 06.10. 2016р.

При цьому, позивач вважає, що узгоджений п.3.7 Договору порядок, відповідно до якого орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі , підлягає індексації і стягується до бюджету відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки на дату нарахування пені за кожний день прострочки (включаючи день оплати), не містить застережень щодо неможливості нарахування пені за більш ніж шестимісячний термін, встановлений у ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, а, навпаки, встановлює можливість її нарахування за кожен день прострочення , повязуючи момент припинення її нарахування з днем погашення заборгованості зі сплати орендної плати . За таких обставин, на думку позивача, пеня нараховується за весь період прострочення платежу.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що відповідно до положень ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором , припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано. Даний шестимісячний строк не є позовною давністю , а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції . За таких обставин, відповідач вважає, що позивачем невірно розраховано пеню , виходячи з положень п.3.7 Договору, який не встановлює іншого порядку нарахування штрафних санкцій ніж той, що встановлений ч.6 ст.232 Господарського кодексу України .

Крім того, представник відповідача в судовому засідані надав свій розрахунок пені, який ним було зроблено з урахуванням встановленого ч.2 ст.258 строку позовної давності, та у звязку з чим представник відповідача зазначив про застосування річного строку позовної давності до вимог позивача щодо стягнення пені.

Відповідач також зазначив, що ПрАТ „Ізмаїльський виноробний завод повністю погасило перед державним бюджетом України заборгованість з орендної плати та сплатило 3 637 346 грн. 84 коп. та буде намагатися і у подальшому не допускати виникнення заборгованості з орендної плати. Але, продукція, яку виробляє ПрАТ „Ізмаїльський виноробний завод не є продукцією першої необхідності для населення, у звязку з чим значно зменшились обєми реалізації продукції, та, як наслідок, значні складнощі при сплаті щомісячних обовязкових платежів. Зокрема, у 2012-2014р.р. відбулося різке падіння обємів реалізації продукції, що зумовило обвал надходжень грошових коштів за продану продукцію. Враховуючи необхідність у забезпеченні населення робочими місцями, підприємство знайшло кошти для погашення заборгованості, що виникла, та сплатило у липні 2016р. до державного бюджету 3 637 346 грн. 84 коп. Станом на даний час, незважаючи на військову агресію з боку іншої держави, девальвацію гривні, політичну нестабільність, рецесію економіки, у звязку з чим значною мірою страждає господарська діяльність підприємства, ПрАТ „Ізмаїльський виноробний завод не припиняє виробляти продукцію , що дає можливість забезпечувати робочими місцями населення, та намагається виконувати свої зобовязання перед державою та своїми контрагентами. З урахуванням зазначеного,на підставі ст..551 Цивільного кодексу України та ст.83 ГПК України, враховуючи те, що стягнення пені у сумі 1 065 226 грн. 53 коп. може спричинити негативні наслідки для підприємства, у тому числі його повну зупинку, що призведе до звільнення працюючих на заводі, відповідач просить суд зменшити розмір пені на 100 %.

Виходячи з матеріалів справи, керуючись нормами чинного законодавства України, суд дійшов такого висновку:

Згідно зі ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України , відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту , вимог розумності та справедливості. За приписами ч.1 ст.629 цього Кодексу договір є обовязковим для виконання сторонами.

За матеріалами справи, відповідно до нової редакції Договору оренди цілісного майнового комплексу „Ізмаїльський винзавод від 03.12.2007р. РВФДМУ по Одеській області (Орендодавець) передає, а ЗАТ „Ізмаїльський винзавод , правонаступником якого є ПрАТ „Ізмаїльський виноробний завод (Орендар) приймає у строкове платне користування майно цілісного майнового комплексу „Ізмаїльський винзавод , склад та вартість якого визначені відповідно до Акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу „Ізмаїльський винзавод. Мета використання обєкту оренди ведення виноробної виробничої діяльності, господарської , підприємницької та інших видів діяльності відповідно до статуту товариства, чинного законодавства України, насичення ринку своєю продукцією, товарами та послугами, та отримання прибутку.

Відповідно до розділу 3 Договору Орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Орендна плата визначена на підставі методики розрахунку орендної плати, затвердженої Постановою КМУ від 04 жовтня 1995р. №786 "Про методику розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна" зі змінами та доповненнями та складає за базовий місяць оренди (грудень 2006р.) 44 490 грн. 90 коп. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. Орендна плата за місяць оренди січень 2007р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць оренди (грудень 2006р.) на індекс інфляції за січень 2007р. У відповідності до п.3.3. Договору розмір орендної плати за кожен наступний місяць визначається шляхом корегування розміру місячної орендної плати за попередній місяць оренди на індекс інфляції за поточний місяць.

Умовами п.3.4. Договору встановлено, що орендна плата перераховується Орендарем до Державного бюджету щомісячно не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним.

Згідно з п.5.3 Договору Орендар зобовязався своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету.

З матеріалів справи вбачається, що дійсно, ПрАТ „Ізмаїльський виноробний завод у період з лютого 2015р. по червень 2016р. не сплачувало орендну плату у порядку та розмірі , що передбачені умовами Договору оренди цілісного майнового комплексу „Ізмаїльський винзавод від 03.12.2007р.

Частина 1. ст. 193 Господарського кодексу України, вказує на те, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Отже, відповідачем дійсно було допущено порушення умов Договору щодо своєчасної та у повному розмірі сплати до державного бюджету орендної плати згідно умов Договору оренди цілісного майнового комплексу „Ізмаїльський винзавод від 03.12.2007р., що призвело до звернення Ізмаїльського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі РВФДМУ по Одеській області до суду з позовом щодо стягнення заборгованості по орендній платі у сумі 1 623 339 грн. 16 коп. та пені у розмірі 354 505 грн. 67 коп., яка була нарахована станом на 20.04.2015р., розірвання договору оренди та витребування державного майна. В ході розгляду справи №916/5113/14 , у липні 2016р., заборгованість у сумі 3 637 346 грн. 84 коп. було погашено ПрАТ „Ізмаїльський виноробний завод в повному обсязі, у звязку з чим прокурор та РВФДМУ частково відмовилися від позову та просили лише стягнути пеню у розмірі 1 750 547 грн. 66 коп., нараховану за період з 03.11.2013р. по 13.06.2016р.

Згідно з п.3.7 Договору орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки на дату нарахування пені за кожний день прострочки (включаючи день оплати).

Відповідно до ч.4 ст.231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм законодавства, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців.

Частина перша статті 223 Господарського кодексу України передбачає, що при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено Господарським кодексом України. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) передбачено спеціальну позовну давність в один рік.

За приписами ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відтак ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачає строк та порядок, у межах якого нараховуються штрафні санкції, а строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється Цивільним кодексом України.

За наявним у справі розрахунком та згідно пояснень, позивач у справі нарахував пеню за період з 12.09.2015р. по 06.10. 2016р. ,розмір якої за розрахунком позивача складає 1 065 226 грн. 53 коп. При цьому, позивач , трактуючи умови п.3.7 Договору, вважає, що у даному випадку не застосовуються положення ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, адже сторони домовилися, що пеня нараховується за кожний день прострочки (включаючи день оплати).

Але, з такою позицією позивача суд не погоджується, адже, із самого змісту п.3.7 Договору не вбачається , що пеня нараховується за весь період прострочення платежу та що до періоду нарахування пені не застосовуються положення ч.6 ст.232 Господарського кодексу України.

Крім того, відповідач у справі заявив про застосування судом строків позовної давності , встановлених положеннями п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

З урахуванням зазначеного, судом зроблено перерахунок розміру суми пені, згідно якого розмір пені, що підлягає стягненню за період з 28.12.2015р. по 15.07.2016р. становить 131 070 грн. 42 коп.

При цьому, суд зазначає, що за наявності підстав, передбачених ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.233 Господарського кодексу України, розмір пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, може бути зменшений за рішенням господарського суду, при цьому повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні і інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.3 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Зі змісту наведених норм випливає, що у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. В чинному законодавстві України відсутній перелік таких виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Судом при цьому враховуються фактичні обставини справи та надається оцінка наявним в матеріалах справи доказам. Згідно наданого позивачем до матеріалів справи розрахунку, заборгованість у сумі 3 637 346 грн. 84 коп. було погашено ПрАТ „Ізмаїльський виноробний завод в повному обсязі та станом на дату подачі позову - грудень 2016р. відповідач мав лише поточну заборгованість . При цьому, судом приймається до уваги, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про ймовірність збитків позивача у звязку з неправомірними діями відповідача щодо невчасної оплати орендної плати за даним Договором. Крім того, суд приймає до уваги те, що продукція, яку виробляє ПрАТ „Ізмаїльський виноробний завод, не є продукцією першої необхідності для населення, у звязку з чим , у звязку із погіршенням економічного стану основної маси населення, значно зменшились обєми реалізації продукції, та, як наслідок, погіршився фінансовий стан ПрАТ „Ізмаїльський виноробний завод. З урахуванням зазначеного, суд вважає за можливе зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача до 60 000 грн.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, позовна заява РВФДМУ по Одеській області підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.ст.44, 49 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 44,49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства „Ізмаїльський виноробний завод (поштова адреса: м.Ізмаїл, Одеської обл., вул.Гагаріна, 44, місцезнаходження: Одеська обл., Ізмаїльський р-н, смт.Суворово, вул.Лиманська, 18, ) на користь Державного бюджету України (Отримувач: УК в Ізмаїльському районі, , банк-ГУ УДКСУ в Одеській обл., МФО 828011, р/р 0214, ККД 22080100) пеню у розмірі 60 000 грн.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства „Ізмаїльський виноробний завод (поштова адреса: м.Ізмаїл, Одеської обл., вул.Гагаріна, 44, місцезнаходження: Одеська обл., Ізмаїльський р-н, смт.Суворово, вул.Лиманська, 18, ) на користь регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області (банк: ДКСУ м.Київ, р/р 0044, МФО 820172, код ОКПО 20984091) витрати по сплаті судового збору у сумі 1 966 грн. 05 коп.

4. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14 березня 2017 р.

Суддя Н.В. Рога