ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2017 р. Справа №917/2057/16

За позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 08600 (адреса листування: вул. Воскресенська, 38/1, м. Миргород, Полтавська область, 37600 )

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, вул. Ворошилова, 87, с. Вільна Терешківка, Кременчуцький район, Полтавська область, 39705 (вул. Ватутіна,31, м. Кременчук, 39623)

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Пермус, вул. Гоголя, 84, м. Миргород, Полтавська область, 37600

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" (вул. Шовковична, 42-44, офіс 13В, м. Київ, 01004

про стягнення 121 048,67 грн.

Суддя Мацко О.С.

Представники:

Від позивача: відсутні

Від відповідача: ОСОБА_4, дов.від 22.02.2017р.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: відсутні

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_5, довір.від 19.12.2016р.

СУТЬ СПРАВИ: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача на користь позивача 121 048,67 грн., з яких 99 025,77 грн. заборгованості по суборендній платі, пеня, інфляційні та штрафна санкція за період червень-листопад 2016 р. , 22 021,90 грн. заборгованості за комунальні послуги за договором суборенди (з урахуванням заяви позивача про збільшення позовних вимог, прийнятої до розгляду ухвалою від 23.02.2017р.).

Позивач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надіславши до суду електронною поштою заяву від 16.03.2017р. про підтримання позовних вимог в повному обсязі. Також від позивача електронною поштою надійшла заява від 16.03.2016р. «На виконання вимог ухвали від 23.02.2017 року по справі №917/2057/16», одним з додатків до якої позивач зазначає копію договору іпотеки від 2008 року, проте фактично даний додаток відсутній.

Відовідач та його представник у засіданнях 23.02.2017р. та 16.03.2017р. проти позову заперечує за мотивами відзиву на позовну заяву (арк.справи 115-116, том 1) та відзиву на позовну заяву про збільшення позовних вимог (арк.справи 182-208, том 1).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ТОВ «Пермус» явку представника у засідання не забезпечила, згідно заяви від 12.02.2017р. (арк.справи 66-70, том 1) позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ «ФК «Поліс» та її представник у засіданні проти позовних вимог заперечує за мотивами письмових пояснень вих.№3.915 від 15.03.2017р. (у матер.справи, арк.справи 1083, том 2).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

01.10.2015р. між позивачем (орендар), відповідачем (суборендар) та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ТОВ «Пермус» (орендодавець) було укладено договір №1/Г/К суборенди нежитлового приміщення 1 по вул.Гоголя,84 у м.Миргород загальною площею 93,5 кв.м. (копія договору арк.справи 15-17, том 1, оригінал оглянуто у засіданні 23.02.2017р.). ОСОБА_6 тексту договору, приміщення належить орендодавцеві (ТОВ «Пермус») на праві власності.

При укладенні договору сторони погодили, зокрема, наступне:

- передача обєкту суборендарю здійснюється на підставі акту приймання-передачі нежитлового приміщення;

- суборендна плата за користування обєктом суборенди за період з 01.10.2015р. по 01.06.2016р. становить 13 000,00 грн без ПДВ щомісячно і сплачується суборендарем на підставі рахунку орендаря; комунальні послуги до складу орендної плати не входять і компенсуються суборендарем орендарю окремо на підставі рахунків, які надаються останнім у строк до 15 числа місяця, що іде за місяцем, у якому сплачувалися комунальні послуги;

- розмір суборендної плати може бути змінений лише за письмовою згодою сторін;

- за несвоєчасну сплату суборендної плати суборендар сплачує на користь орендаря пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого зобовязання за кожен день прострочки;

- даний договір набуває юридичної сили з дня його підписання та діє до 27.04.2018р.

ОСОБА_6 прийому-передачі від 01.10.2015р. приміщення було передано відповідачу (арк.справи 18, том1); також відповідачем передано позивачу грошові кошти у розмірі 13 000,00 грн в рахунок суборендної плати за квітень 2018 року за даним договором як забезпечувальний платіж по домовленості сторін (арк.справи 125-126, том ).

В подальшому сторонами було змінено розмір суборендної плати та встановлено її на рівні 15 250,00 грн без ПДВ за період з 01.12.2015р. по 01.06.2016р. (копія додаткової угоди №1 від 01.12.2015р. арк.справи 127, том 1).

За твердженнями позивача, з червня 2016 року відповідач припинив сплату суборендної плати та відшкодування комунальних послуг, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Проте відповідач у запереченнях проти позову вказує на те, що в травні 2016 року він отримав вимогу про виселення від ТОВ «ФК «Поліс», у якій зазначалося, що саме ТОВ «ФК «Поліс» є власником орендованого приміщення. Відповідач, дослідивши подані документи та встановивши дійсні обставини, ініціював розірвання договірних відносин з позивачем шляхом направлення відповідного письмового повідомлення (попередження), врегулювавши припинення правовідносин наступним чином: червень 2016 року - останній місяць фактичного користування приміщенням; 2250,00 грн остаточний розмір орендної плати, що підлягає сплаті позивачеві (як різниця між уже сплаченим забезпечувальним платежем у ромірі 13 000,00 грн та суборендною платою 15 250,00 грн) (копія вимоги, повідомлення та платіжного доручення №76 від 02.06.2016р. про сплату 2250,00 грн. арк.справи 128-139, копія проекту додаткової угоди №2 до договору суборенди нежитлового приміщення №1/Г/К від 01.10.2015р. від 30.05.2016р. та ОСОБА_6 приймання-передачі до неї з доказами направлення позивачу арк.справи 128, 132-136, 165-168, том 1).

Проект додаткової угоди про розірвання договору не був підписаний позивачем та не повернутий відповідачу, так само позивач ухилився від прийняття майна з суборенди.

В той же час, з 01.06.2016р. у відповідача існують договірні відносини з третьою особою ТОВ «ФК «Поліс» на підставі договору оренди нежитлових приміщень від 01.06.2016р., за яким орендодавець (ТОВ «ФК «Поліс») передав, а орендар (відповідач) прийняв у строкове платне користування приміщення площею 93,5 кв.м. нежилого приміщення 1 загальною площею 269,6 кв.м., що розташоване за адресою: Полтавська область, м.Миргород, вул.Гоголя, буд.84. Приміщення належить орендодавцю на праві власності (номер запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13880222, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №59894566 від 25.05.2016р.), копія договору арк.справи 169-174 , том 1. Суд, дослідивши подані документи, встановив, що мова іде про один і той же обєкт нерухомості. Також відповідачем подані докази належного виконання ним умов цього договору (копії платіжних доручень в підтвердження сплати орендної плати, що не заперечується і третьою особою ТОВ «ФК «Поліс»).

На письмову претензію позивача відповідачем була надана обгрунтована відповідь, у якій викладено обставини, за наявності яких відповідач не вважає себе зобовязаним перед позивачем за договором суборенди від 01.10.2015р. (арк.справи 137-138, том 1).

Досліджуючи правовідносини сторін, суд встановив наступне:

Спірне приміщення №1 за адресою: м.Миргород, вул.Гоголя,84 було предметом іпотеки за договором наступної іпотеки №22.94/08-ДІ від 04.07.2008р., укладеним між ВАТ «ВТБ Банк» (у подальшому назву змінено на ПАТ «ВТБ Банк» ) та МП «Мрія», правонаступником якого є ТОВ «Пемус» (третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, докази правонаступництва у матер.справи). Даною іпотекою забезпечувалося виконання зобовязання боржника ОСОБА_7 за кредитним договором №22.94/08-КЛ від 04.07.2008р. (з додатками та внесеними змінами, арк.справи 30-71, том 2).

Судом досліджено умови договору наступної іпотеки 22.94/08-ДІ від 04.07.2008р. (арк.справи 72-81, том 2) та зясовано, що іпотекодавець (МП «Мрія») виступив майновим поручителем по зобовязанням боржника (ОСОБА_7А.); предметом іпотеки є нерухоме майно нежитлове приміщення площею 269,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Миргород, вул.Гоголя,84, належить іпотекодавцю на праві власності. При цьому іпотекодавець підтвердив, що на момент укладення цього договору предмет іпотеки не є внеском до статутного фонду юридичних осіб, судового спору щодо нього немає, прав щодо нього у третіх осіб (за договорами найму, оренди тощо) як в межах України, так і за її межами немає (п.2.1.1.договору іпотеки).

Розд.5 договору наступної іпотеки регламентовано порядок звернення стягнення на предмет іпотеки та передбачено, серед іншого, право іпотекодержателя на власний розсуд згідно ст.37 Закону України «Про іпотеку» набути право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання боржника за кредитним договором (п.5.5. договору іпотеки).

Договором передбачено вчинення будь-яких дій щодо предмету іпотеки виключно на підставі письмової згоди іпотекодержателя. Такі юридичні дії включають, серед іншого, передання предмета іпотеки в оренду, користування (п.4.2.3).Крім того, п.7.1.4 договору передбачено, що у разі надання предмету іпотеки в оренду, в договорах оренди предмету іпотеки повинна бути передбачена умова про припинення дії договору/ів оренди у разі переходу права власності на предмет іпотеки до третьої особи.

Також суд звертає увагу на наступні положення договору предмету іпотеки:

- п.7.2 передбачає, що іпотека зберігає силу у випадках уступки (відступу) Іпотекодержателем забезпеченої іпотекою вимоги іншій особі або переведення боржником за письмовою згодою іпотекодержателя боргу за кредитним договором на іншу особу;

- за п.7.3 у разі переходу права власності на предмет Іпотеки за письмовою згодою іпотекодержателя від іпотекодавця до іншої особи, в тому числі в порядку правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача предмету іпотеки, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця і має всі його права та несе всі обовязки за цим договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки;

- за п.8.1 цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання боржником бо іпотекодавцем зобовязань за кредитним договором . При частковому виконанні забезпечених іпотекою зобовязань іпотека та її предмет зберігаються в повному обсязі.

У встановленому порядку іпотека зареєстрована у Державному реєстрі іпотек (Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна арк.справи 148-150, том 1.

В подальшому ТОВ «ФК «Поліс» набуло прав вимоги за вказаними кредитним договором та прав іпотекодержателя за договором наступної іпотеки на підставі:

- Договору про відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами №21МБ від 18.11.2015р. та Додаткової угоди №1 від 27.11.2015р. до договору про відступлення права вимоги вимоги грошових зобов»язань за фінансовими кредитами №21МБ від 18.11.2015р., укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Поліс»;

- Договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави від 09.12.2015р., укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Поліс», посвідченого 09 грудня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі №2324 (витяги з вказаних договорів з додатками та додатковими угодами надані на дослідження суду третьою особою -2, арк.справи 13-31, том 2).

Як вбачається з матеріалів справи, 25.03.2016р. у звязку з невиконанням умов Кредитного договору №22.94/08-КЛ від 04.07.2008р. на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, звернуто стягнення на предмет іпотеки, про що відповідні відомості внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (арк.справи 148, том 1). Єдиним власником нерухомого майна вказано третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ «ФК «Поліс» (Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно арк.справи 148, том 1). Вже після того, як ТОВ «ФК «Поліс» звернувся до відповідача з вимогою про звільнення приміщення чи укладення договору в установленому порядку, йому стало відомо про існування договору суборенди від 01.10.2015р., укладеного між сторонами по даній справі.

При цьому, як вказує третя особа, ні попередній іпотекодержатель ПАТ (ВАТ) «ВТБ Банк», ні ТОВ «ФК «Поліс» не надавали згоду на передачу предмета іпотеки в оренду чи суборенду, як це передбачено умовами договору наступної іпотеки 22.94/08-ДІ від 04.07.2008р. Вказане підтверджується листом ПАТ «ВТБ «Банк» №7598/1-2 від 14.06.2016р., згідно якого в період 2012-2015 роки іпотекодержателем згода на передачу предмета іпотеки в оренду не надавалася (копія в матер.справи, том 2, арк.82).

Ухвалою від 23.02.2017р. суд витребовував пояснення з цього приводу у ТОВ «Пермус», проте вимоги ухвали суду залишені без задоволення, жодних доказів надання такої згоди (у т.ч. листа, на який третя особа-1 посилається у письмових поясненнях) ні третьою особою, ні позивачем не надано. Так само позивачем та ТОВ «Пермус» не виконано вимоги суду про надання договору оренди нерухомого майна приміщення №1 за адресою: м.Миргород, вул.Гоголя,84, укладеного між ними. Таким чином, позивачем та третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача не подано жодних доказів наявності згоди іпотекодержателя на передачу в оренду та суборенду нерухомого приміщення предмету іпотеки, в той час як надання такої згоди у письмовій формі є обовязковою умовою відповідно до умов договору наступної іпотеки. Натомість іпотекодержателем надано докази відсутності такої згоди.

Правові наслідки передання в оренду предмету іпотеки без згоди іпотекодержателя встановлено ст.12 Закону України «Про іпотеку», відповідно до ч.3 якої передбачено, що правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. Крім того, згідно ч.3 ст.9 вказаного Закону, іпотекодавець має право передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування виключно на підставі згоди іпотекодержателя.

При прийнятті рішення судом враховано, серед іншого, правову позицію Верховного Суду України, викладену ним у постанові від 02.03.2016р. у справі 6-308цс16 , яка зводиться до наступного:

Статтею 215 ЦК України проводиться розмежування видів недійсності правочинів на нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (статті 219, 220, 224 ЦК України тощо), та на оспорювані, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (статті 222, 223, 225 ЦК України тощо).

Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

На підставі частини третьої статті 12 Закону України Про іпотеку правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Аналіз статті 774 ЦК України дає підстави стверджувати, що договір піднайму є похідним від договору найму, отже його строк не може перевищувати строку договору найму, а нікчемність договору найму автоматично призводить до недійсності договору піднайму.

З урахуванням обставин справи, суд погоджується з доводами відповідача та третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача про те, що договір суборенди від 01.10.2015р. є нікчемним правочином та не породжує зобовязання відповідача сплачувати суборендну плату за ним.

При цьому відповідачем вже після встановлення факту нікчемності правочину вчинялися дії, спрямовані на оформлення припинення договірних правовідносин з позивачем з 01.06.2016р., від якого останній ухилився, про що ішлося вище. Доказів існування заборгованості у відповідача за період до 01.06.2016р. позивач не надає, і у позові заявляє вимоги про стягнення суборендної плати та вартості комунальних послуг з 01.06.2016р., в той час як судом встановлено, що в цей період власником приміщення є ТОВ «ФК «Поліс» (що позивачем не спростовано), і саме з ним у відповідача існують договірні відносини.

Стосовно пояснень позивача та третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, викладених ними у письмових заявах про підтримання позовних вимог, суд зазначає наступне:

У своїх поясненнях позивач та третя особа повідомляють суд про те, що на даний час у провадженні судів знаходяться справи, у яких ТОВ «Пермус» оскаржує:

- рішення приватного нотаріуса ОСОБА_9 про скасування рішення від 25.03.2016р., яким було знято судовий арешт з нерухомого майна (предмету іпотеки та договору суборенди), накладений Миргородським міськрайоним судом 02.10.2013р. у справі №541/2862/13 (справа №826/8592/16 у Окружному адміністративному суді м.Києва);

- рішення приватного нотаріуса ОСОБА_8 про скасування рішення від 09.12.2015р., яким було зареєстровано договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави віж ПАТ «ВТБ Банк та ТОВ «ФК «Поліс» (справа №826/9243/16 у Окружному адміністративному суді м.Києва);

- рішення приватного нотаріуса ОСОБА_8 від 25.03.2016р. (справа №826/7684/16 у Окружному адміністративному суді м.Києва);

- справа №541/2862/13-ц у провадженні Миргородського міськрайонного суду Полтавської області за позовом ТОВ «ФК «Поліс» до ОСОБА_7, ОСОБА_10І,, ТОВ «Пермус» про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 1 869 602,39 грн та зустрічним позовом ОСОБА_7 до ПАТ «ВТБ Банк», ТОВ «ФК «Поліс» про визнання недійсним та розірвання кредитного договору та договору іпотеки, визнання недійсним договору про переуступку права грошової вимоги .

ОСОБА_6 пояснень позивача та третьої особи, нотаріусами були вчинені протиправні дії, що призвели до позбавлення ТОВ «Пермус» права власності на його майно (обєкт суборенди за договором від 01.10.2015р.) та безпідставного набуття права власності на це майно ТОВ «ФК «Поліс», що є підставою для скасування даних рішень; ПАТ «ВТБ «Банк» відступив право вимоги ТОВ «ФК «Поліс» за кредитним договором та договором наступної іпотеки з порушенням законодавства, що є підставою для визнання уступки права вимоги недійсною і т.д. Проте з пояснень позивача та третьої особи не вбачається, що судами по цим справам були винесені рішення, які набрали законної сили, а тому при розгляд даної справи суд виходить з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України). Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обовязки підлягають виконанню.

До матеріалів справи представником третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ТОВ «ФК «Поліс» додано з клопотанням вх.№3658 від 16.03.2017р. роздруківку з Єдиного державного реєстру судових рішень рішення Шевченківського районного суду м.Києва у справі №761/27830/16-ц від 30.11.2016р. за позовом ОСОБА_7 до ПАТ «ВТБ Банк», ТОВ «ФК «Поліс», третя особа без самостійних вимог на предмет спору ТОВ «Пермус» про визнання недійсним договору про відступлення права грошової вимоги №21 МБ від 18.11.2015р. та додаткової угоди №1 до нього, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено. ОСОБА_6 усних пояснень представника на даний час рішення переглядається в апеляційному порядку та не набрало законної сили, у звязку з чим факти, встановлені в ньому, також не беруться судом до уваги при розгляді даної справи.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. За приписами ст.49 ГПК України судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.33,43,49,82-85 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог.

Повне рішення складено 20.03.2017р.

Суддя О.С.Мацко