РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2017Справа №910/1689/17
за позовом Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»

до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 5243 грн. 49 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: Прохоров Ю.Г. - представник за довіреністю №Ц/З-04/287-16 від 11.10.2016.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

01.02.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» з вимогами до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 5243 грн. 49 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та укладеного між сторонами договору перевезення, не забезпечив збереження вантажу при його перевезенні у вагоні № 55340954 за залізничною накладною № 52871878 від 04.12.2016, у зв'язку з чим утворилась недостача вантажу у розмірі 1600 кг., що підтверджується комерційним актом № 726770/881 від 07.12.2016. Вартість недостачі вантажу за розрахунком позивача становить 5243 грн. 49 коп., з огляду на що позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" збитки, які виникли у зв'язку з незбереженням вантажу при його перевезенні у вагоні № 55340954 у сумі 5243 грн. 49 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2017 порушено провадження у справі № 910/1689/17, розгляд справи призначено на 28.02.2017.

21.02.2017 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

27.02.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові заперечення на позовну заяву, в яких відповідач зазначив, що позивачем не надано суду належних доказів, а саме належним чином засвідчених документів, на підтвердження розміру дійсної вартості втраченого вантажу, зокрема, довідки про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної та доказів оплати рахунку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2017, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 14.03.2017.

Представник позивача у судове засідання 14.03.2017 не з'явився, 21.02.2017 до відділу діловодства суду 21.02.2017 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 210.

Представник відповідача у судовому засіданні 14.03.2017 надав усні пояснення по справі, проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 14.03.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

25.12.2015 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (виконавець) та Публічним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (вантажовласник), правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (відповідно до Статуту позивача), укладено Договір № 1970/ДФ/10017 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги, предметом якого є надання виконавцем вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до п. 2.2 Договору виконавець зобов'язується приймати до перевезення та видавати вантажі вантажовласника, подавати під навантаження (вивантаження) вагони (контейнери) згідно з затвердженими планами і заявками вантажовласника та надавати йому додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається у додатку до цього договору.

Згідно з п. 7.1 Договору за цим договором виконавець надає вантажовласнику послуги на станціях регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

01.02.2016 між Публічним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (покупець), правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (відповідно до Статуту позивача), укладено Договір № 245/108/16Сб, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати, а покупець - прийняти і оплатити коксову продукцію на умовах, передбачених даним договором.

Судом встановлено, що 04.12.2016 відповідно до накладної № 52871878 на адресу Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» зі станції відправлення Авдіївка Донецької залізниці до станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці було відправлено вагон № 55340954 з вантажем кокс доменний, вагою 41750 кг, вантажовідправником якого є Публічне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" (залізнична накладна № 52871878 від 04.12.2016 долучена позивачем до позовної заяви).

Відповідно до комерційного акту № 726770/881 від 07.12.2016 (комерційний акт долучений позивачем до позовної заяви), складеному на станції призначення - Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці, встановлено, що загальна маса вантажу у вагоні № 55340954, яка значиться у документах, становить 41750 кг, а в дійсності маса вантажу у вагоні № 55340954 при прибутті становила 40150 кг. Вказаний комерційний акт також містить опис виявленого вантажу з недостачею, а саме: на станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці 07.12.2016 було проведено комісійне зважування вагону № 55340954, за документами значиться: вантаж - кокс доменний, тара - 23000 кг, нетто - 41750 кг. При перезважуванні виявилось, що вага нетто вантажу становить 40150 кг, що менше на 1600 кг. Вагон № 55340954 прибув у технічно справному стані. Перезважування вантажу здійснювалось у присутності представників залізниці та Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" на електронних вагах. При повторному перезважування недостача ваги вантажу підтвердилась.

Комерційний акт підписано уповноваженими особами згідно з п. 10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855: з боку залізниці - заступником начальника станції, вантажоодержувачем, комерційними агентами та вантажоодержувачем.

За розрахунками позивача, вартість недостачі вантажу, яка була розрахована позивачем відповідно до рахунку - фактури № 91315751 від 04.12.2016 (копія рахунку-фактури долучена позивачем до позовної заяви) з урахуванням норми недостачі вантажу 2% становить 5243 грн. 49 коп.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 5243 грн. 49 коп. (збитки), які виникли у зв'язку з незбереженням залізницею вантажу при його перевезенні у залізничному вагоні № 55340954 (недостача вантажу становить 1600 кг) за накладною № 52871878 від 04.12.2016.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Як передбачено приписами ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов'язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов'язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Як встановлено судом, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 5243 грн. 49 коп. збитків, які виникли у зв'язку з незбереженням вантажу (вагою нетто 1600 кг) при його перевезенні у вагоні № 55340954 за залізничною накладною № 52871878 від 04.12.2016.

Так, за змістом ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Відповідно до статті 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут), накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено також ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України.

Як встановлено судом, 04.12.2016 відповідно до накладної № 52871878 від 04.12.2016 на адресу Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» зі станції відправлення Авдіївка Донецької залізниці до станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці було відправлено вагон № 55340954 з вантажем кокс доменний, вагою 41750 кг, вантажовідправником якого є Публічне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод".

Згідно із ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Статтею 52 Статуту, встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

У відповідності до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Як встановлено судом, відповідно до комерційного акту № 726770/881 від 07.12.2016, складеному на станції призначення - Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці, встановлено, що загальна маса вантажу у вагоні № 55340954, яка значиться у документах, становить 41750 кг, а в дійсності маса вантажу у вагоні № 55340954 при прибутті становила 40150 кг. Вказаний комерційний акт також містить опис виявленого вантажу з недостачею, а саме: на станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці 07.12.2016 було проведено комісійне зважування вагону № 55340954, за документами значиться: вантаж - кокс доменний, тара - 23000 кг, нетто - 41750 кг. При перезважуванні виявилось, що вага нетто вантажу становить 40150 кг, що менше на 1600 кг. Вагон № 55340954 прибув у технічно справному стані. Перезважування вантажу здійснювалось у присутності представників залізниці та Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" на електронних вагах. При повторному перезважування недостача ваги вантажу підтвердилась.

Судом встановлено, що відомості про зафіксовану сторонами в комерційного акту № 726770/881 від 07.12.2016 недостачу вантажу (1600 кг.) внесені до залізничної накладної № 52871878 від 04.12.2016.

Вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правилам складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, а тому визнається судом належним та допустимим доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній № 52871878 від 04.12.2016, фактичній масі вантажу, а саме щодо факту недостачі вантажу вагою 1600 кг, який перевозився у вагоні № 55340954.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

В матеріалах справи наявна копія рахунку-фактури № 91315751 від 04.12.2016, виставленого Публічним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод».

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно із ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах щодо вантажів, зданих для перевезення у вологому стані.

Судом встановлено, що ватаж (кокс доменний) у вагоні № 55340954 перевозився у вологому стані, про що зазначено у комерційному акті № 726770/881 від 07.12.2016.

Як вбачається із позовної заяви, позивачем було здійснено розрахунок збитків (вартості недостачі вантажу) у вагоні № 55340954 наступним чином: 1) у вагоні № 55340954 маса нетто при відправленні становила 41750 кг; 2) норма недостачі (природні втрати) 41750 кг * 2% = 835 кг.; 3) недостача вантажу - 765 кг (41750 кг - 40150 кг - 835 кг); 4) вартість 1 т вантажу відповідно до рахунку-фактури № 91315751 від 04.12.2016 - 6854,23 грн.; 5) сума недостачі з урахуванням природних втрат - 6854,23 грн. * 765 кг = 5243 грн. 49 коп.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок збитків (вартості недостачі вантажу у вагоні № 55340954), суд дійшов висновку в його обґрунтованості.

Відповідно до ст. 131 Статуту залізниць України претензії, що виникли з приводу перевезення вантажів, заявляються залізниці призначення вантажу.

З метою з'ясування чи є Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» належним відповідачем у справі, судом було встановлено наступне.

В матеріалах справи міститься копія Договору №1970/ДФ/10017 від 25.12.2015 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", правонаступником якого Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії «Донецька залізниця», відповідно до умов якого Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" прийняло зобов'язання надавати позивачу послуги з перевезення вантажів за плату на станціях регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (п. 7.1 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, перевезення вантажу відповідно до залізничної накладної № 52871878 від 04.12.2016 відбулось у грудні 2016 року, тобто після укладення між позивачем та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Договору № 1970/ДФ/10017 від 25.12.2015 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги.

Крім того, на залізничній накладній № 52871878 від 04.12.2016 міститься штамп Української залізниці - УЗ.

При цьому, у письмових запереченнях на позовну заяву, поданих 27.02.2017, відповідач зазначив, що грошові кошти за перевезення вантажу за залізничною накладною № 52871878 від 04.12.2016 були сплачені позивачем на рахунок Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» згідно з умовами Договору № 1970/ДФ/10017 від 25.12.2015 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що перевезення вантажу у вагоні № 55340954 за залізничною накладною № 52871878 від 04.12.2016 було здійснено саме Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця", з огляду на що Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" є належним відповідачем у даній справі.

Частиною 1 статті 127 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, вантажобагажу, а також за прострочення його доставки, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування, пошкодження, прострочення відбулися не з її вини.

Виходячи з аналізу ст. 1166 Цивільного кодексу України, шкода відшкодовується за наявності складу цивільного правопорушення, а саме таких його елементів: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи, шкідливого результату такої поведінки (шкоди), причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою та вини особи, яка заподіяла шкоду.

Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення, звільняє боржника від відповідальності (виключає його відповідальність).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної поведінки відповідача, що виявилась у незбереженні вантажу, що перевозився у вагоні № 55340954, шкідливого результату такої поведінки (шкодою) - недостача товару на суму 5243 грн. 49 коп. та причинному зв'язку між протиправної поведінкою та завданою шкодою.

При цьому, відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що недостача вантажу у вагоні № 55340954 сталась не з вини відповідача (відповідно до ст. 127 Статуту).

Таким чином, оскільки при перевезенні вантажу у вагоні № 55340954 залізницею не було дотримано вимог щодо збереження вантажу у вказаному вагоні, прийнятого до перевезення, у зв'язку з чим наявна недостача вантажу на суму 5243 грн. 49 коп. коп., а відповідачем не доведено, що недостача вантажу у вагоні № 55340954 відбулась не з вини Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 5243 грн. 49 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Що стосується тверджень відповідача, викладених у письмових запереченнях, поданих до суду27.02.2017, що позивачем не надано суду належних доказів, а саме належним чином засвідчених документів, на підтвердження розміру дійсної вартості втраченого вантажу, зокрема, довідки про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної, суд зазначає, що в матеріалах справи наявна копія рахунку-фактури № 91315751 від 04.12.2016, виставленого Публічним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» (постачальником за Договором № 245/108/16Сб від 01.02.2016), який в силу положень ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України, та ст.ст. 114, 115 Статуту є належним та допустимим доказом визначення вартості вантажу.

При цьому, стосовно тверджень відповідача про відсутність в матеріалах справи доказів оплати позивачем рахунку-фактури № 91315751 від 04.12.2016, суд зазначає, що факт оплати позивачем вказаного рахунку-фактури не входить до предмету доказування у даній справі з огляду на заявлені предмет та підставу позову, та встановлення судом обставин завдання відповідачем позивачу договірних збитків за Договором № 1970/ДФ/10017 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків на перевезення та надані залізничним транспортом послуги від 25.12.2015 та встановлення факту недостачі вантажу, переданого відповідачу для здійснення перевезення.

Крім того, відповідно до ст.130 Статуту залізниць України, право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Всі вказані документи, які повинні бути надані одержувачем вантажу (позивачем) долучено позивачем до позовної заяви.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 5243 грн. 49 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код: 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Левченка, буд. 1; ідентифікаційний код: 00191129) грошові кошти у розмірі 5243 (п'ять тисяч двісті сорок три) грн. 49 коп. та судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 20.03.2017

Суддя І.М. Отрош