РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2017Справа №910/23403/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «Видобувна компанія «Укрнафтобуріння»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газойлпетролеум»

про стягнення 389436,18 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Метенко Т.І. (представник за довіреністю);

Шемідько Г.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року Приватне акціонерне товариство «Видобувна компанія «Укрнафтобуріння» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Газойлпетролеум» про стягнення заборгованості в розмірі 389436,18 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №ПГ-Т/16-004/45 купівлі-продажу природного газу від 29.04.2016 в частині своєчасної та повної оплати поставленого позивачем газу.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача 149024,40 грн. основного боргу, 6281,33 грн. 3% річних, 6855,12 грн. інфляційних втрат, 71333,87 пені, 35990,24 штрафу в розмірі 1% та 119951,22 грн. штрафу в розмірі 5% за порушення останнім зобов'язання із своєчасної оплати поставленого за договором газу.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відзиву на позов не направив, проте до початку розгляду справи, в черговий раз, подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи неодноразове подання відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи суд ухвалив відмовити у його задоволенні.

Разом з тим, відповідачем до початку розгляду справи було подано клопотання про зупинення провадження у справі.

В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач посилається на те, що останнім було подано апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду міста Києва від 24.02.2017 про повернення зустрічної позовної заяви у розглядуваній справі, відтак, існують всі підстави для зупинення провадження у справі до прийняття рішення Київським апеляційним господарським судом.

Розглянувши в судовому засіданні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, суд ухвалив відмовити у задоволенні вказаного клопотання, оскільки ст.106 Господарського процесуального кодексу визначено, що подання апеляційних скарг на ухвали місцевого господарського суду не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом.

Відтак, суд дійшов висновку, що подання відповідачем апеляційної скарги на ухвалу господарського суду міста Києва від 24.02.2017 про повернення зустрічної позовної заяви не перешкоджає розгляду даної справи.

Разом з тим, суд зазначає про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням.

Враховуючи вищевикладене, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представників відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.04.2016 між Приватним акціонерним товариством «Видобувна компанія «Укрнафтобуріння» (далі - позивач, продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Газойлпетролеум» (далі - відповідач, покупець) укладено Договір №ПГ-Т/16-004/45 купівлі-продажу природного газу (далі - договір), відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець - прийняти і сплатити на умовах цього договору природний газ (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.1.3 Договору, плановий обсяг газу, який продавець зобов'язується передати у звітному місяці - квітні 2016 року, а покупець прийняти та оплатити, складає 610,000 тис.м3.

Згідно з п.1.4 Договору. загальна вартість газу, який продавець передає покупцю, визначається загальною вартістю обсягу фактично переданого газу на підставі актів приймання-передачі газу, вказаних в п.3.3 Договору.

Обсяги газу, що визначені п.1.3 цього договору є плановими та можуть змінюватись сторонами шляхом коригування, у тому числі впродовж поточного розрахункового місяця виключно за наявності «Заявки на коригування планових розподілів обсягів постачання природного газу», яку покупець надає продавцю у терміни встановлені договором (п.1.6 Договору).

Пунктом 2.2 Договору визначено, що вартість газу, що передається згідно з п.1.3 договору, складає 2999187 грн., крім того ПДВ - 599837,40 грн., разом з ПДВ - 3599024,40 грн.

Згідно з п.2.4 Договору, оплата загальної вартості газу проводиться на поточний рахунок продавця в 100% розмірі до 05 червня включно.

Відповідно до п.3.3 Договору, передачу фактичного обсягу газу з звітний місяць оформляється сторонами Актом прийому-передачі газу.

Пунктом 4.3.2 Договору визначено, що покупець зобов'язаний оплатити продавцю загальну вартість газу, що передається, на умовах згідно з п.2.4 та п.2.5 цього договору.

Згідно з п.4.3.5 Договору, покупець зобов'язаний оформити з продавцем Акт приймання-передачі газу, що підтверджує фактично отриманий обсяг газу. У разі не повернення покупцем переданого йому газу продавцем акта прийому-передачі газу (фактично переданого газу), або відсутності вмотивованої відмови покупця від підписання відповідного акту у цей же строк, такий акт вважається підписаним, а газ переданий покупцю.

Відповідно до п.5.1 Договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за даним договором сторони несуть відповідальність згідно з цим договором та чинним законодавством України.

За порушення покупцем грошових зобов'язань (умов та строків розрахунків) згідно з п.2.4 та п.2.5 договору, покупець сплачує на користь продавця, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, - пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу, та додатково - штраф у розмірі 1% від суми простроченого платежу, а у разі прострочення платежу на строк понад 10 календарних днів - додатково штраф у розмірі 5% від суми простроченого платежу (п.5.4 Договору).

Відповідно до п.8.1 Договору, цей договір складений у двох примірниках, набирає чинності з дати його підписання обома сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 30.04.2016 року в частині постачання газу, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. При цьому договір являється дійсним за умови наявності відбитку печатки обох сторін на кожному аркуші договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, на виконання умов договору, поставив відповідачеві у квітні 2016 року природний газ в обсязі 610,000 тис. куб. м. на загальну суму 3599024,40 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи копією Акту приймання-передачі природного газу від 30.04.2016, та не заперечується відповідачем.

Відповідачем, в свою чергу, розрахунки за поставлений природний газ проведено не у повному обсязі, зокрема сплачено 3450000 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень №1367 від 10.06.2016, №1378 від 14.06.2016, №1384 від 16.06.2016, №1389 від 17.06.2016, №1392 від 21.06.2016, №1393 від 22.06.2016, №1395 від 23.06.2016, №1398 від 24.06.2016, №1401 від 29.06.2016, №15 від 30.06.2016.

Відтак станом на час розгляду справи за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 149024,40 грн.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Згідно зі ст.714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Факт існування заборгованості в розмірі 149024,40 грн. належним чином підтверджений матеріалами справи.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).

Нормами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначених норм позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 6855,12 грн. інфляційних втрат та 6281,33 грн.

Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних з період з 06.06.2016 по 24.11.2016, судом встановлено, що вказані нарахування проведено у відповідності до умов договору та вимог законодавства та підлягають стягненню з відповідача.

Крім того, стосовно заявлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 71333,87 грн., штрафу в розмірі 1% в сумі 35990,24 грн. та штрафу в розмірі 5% в сумі 119951,22 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст.230 ГК України).

Згідно з положеннями ст.546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч.1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Пунктом 5.4 Договору визначено, що за порушення покупцем грошових зобов'язань (умов та строків розрахунків) згідно з п.2.4 та п.2.5 договору, покупець сплачує на користь продавця, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, - пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу, та додатково - штраф у розмірі 1% від суми простроченого платежу, а у разі прострочення платежу на строк понад 10 календарних днів - додатково штраф у розмірі 5% від суми простроченого платежу

Разом з тим, відповідно до ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином перевіривши наданий позивачем розрахунок неустойки за період з 06.06.2016 по 24.11.2016 відповідно до якого сума пені становить 71333,87 грн., сума штрафу в розмірі 1% складає 35990,24 грн. та сума штрафу в розмірі 5% становить 119951,22 грн., суд дійшов висновку щодо його обґрунтованості та відповідності умовам закону та договору, відтак зазначені суми підлягають стягненню з відповідача.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин, зокрема виконання передбачених договором зобов'язань щодо повної оплати поставленого позивачем газу.

На підставі положень ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 43, 33, 43, 49, 75 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газойлпетролеум» (01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 36-Д, пов.8; ідентифікаційний код 37955690) на користь Приватного акціонерного товариства «Видобувна компанія «Укрнафтобуріння» (01014, м. Київ, вул. Струтинського Сергія (Болсуновська), буд. 6; ідентифікаційний код 33152471) 149024 (сто сорок дев'ять тисяч двадцять чотири) грн. 40 коп. заборгованості, 6281 (шість тисяч двісті вісімдесят одну) грн. 33 коп. 3% річних, 6855 (шість тисяч вісімсот п'ятдесят п'ять) грн. 12 коп. інфляційних втрат, 71333 (сімдесят одна тисяча триста тридцять три) грн. 87 коп. пені, 35990 (тридцять п'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто) грн. 24 коп. штрафу в розмірі 1%, 119951 (сто дев'ятнадцять тисяч дев'ятсот п'ятдесят одну) грн. 22 коп. штрафу в розмірі 5% та 5841 (п'ять тисяч вісімсот сорок одну) грн. 54 коп. витрат зі сплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписаний 13.03.2017

Суддя Я.В. Маринченко