ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

13.03.2017 р. Справа№ 5015/2950/12

За заявою: Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго, м. Львів

про: визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в частині у справі №5015/2950/12

за позовом: Дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України, м. Київ

до відповідача: Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго, м. Львів

про: стягнення 24 284 944,77 грн.

Суддя Ділай У.І.

Секретар Климишин Ю.О.

За участю представників:

Від заявника (відповідача): ОСОБА_1 представник (довіреність від 20.09.2016р.)

Від позивача: ОСОБА_2 головний юрисконсульт (довіреність №263/16 від 27.12.2016р.)

Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

Права і обовязки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено.

На розгляд суду 01.03.2017р. надійшла заява Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в частині у справі №5015/2950/12.

Ухвалою суду від 02.03.2017р. заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 13.03.2017р.

01.03.2017р. представник позивача подав до суду письмові заперечення (вх. №8324/17).

Представник заявника (відповідача) в судовому засіданні 13.03.2017р. підтримав заяву, просив її задоволити.

В судовому засіданні 13.03.2017р. представник позивача заперечив проти вказаної заяви, просив відмовити в її задоволенні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.09.2012р. у справі №5015/2950/12 позовні вимоги було задоволено частково та вирішено стягнути з Львівського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» 21 772 632,51 грн. основного боргу, 1 151 567,60 грн. нені. 163 344,31 грн. інфляційних та 703 871,38 грн. 3% річних, 64 380,00 грн. судового збору.

На виконання рішення господарською суду Львівської області видано відповідний наказ 01.10.2012р.

11.10.2012р. Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження № 35187014 по виконанню наказу №5015/2950/12 від 01.10.2012р.

30 листопада 2016 року набрав чинності Закон України "Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого, водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

01.03.2017р. представником відповідача подано заяву до господарського суду Львівської області, відповідно до якої відповідач просить визнати наказ Господарського суду Львівської області від 01.10.2012р. №5015/2950/11 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 21 772 632,51 грн. основного боргу, 1 151 567,60 грн. пені, 163 344,31 грн. інфляційних та 703 871,38 грн. 3%річних.

У поданій заяві ЛМКП «Львівтеплоенерго» покликається на Закон України "Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого, водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" та зазначає наступне.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону України "Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого, водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Згідно з частиною 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Додаткові умови для списання сум неустойки, інфляційних нарахувань, процентів річних при відсутності кредиторської заборгованості на день набрання чинності законом, не вимагаються.

Предметом розгляду у справі 5015/2950/12 було стягнення заборгованості, пені, штрафних та фінансових санкцій за несвоєчасно проведені розрахунки за поставку природного газу по договору закупівлі природнього газу № 06/10-2575ТЕ-21 від 20.12.2010р.

Як повідомив відповідач, основний борг в розмірі 21 772 632,51 грн. сплачено по договору № 06/10-2575 ГЕ-21 в повному обсязі.

На думку відповідача, у зв'язку із повним виконанням ЛМКП «Львівтеплоенерго» своїх зобов'язань згідно Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", відтак, ДК Газ України «НАК «Нафтогаз України» втратила право вимоги зі сплати штрафних та фінансових санкцій.

За твердженням відповідача, оскільки станом на день набрання чинності вказаного вище Закону України основний борг згідно судового рішення у справі №5015/2050/11 у розмірі 21 772 632,51 гри. сплачено повністю, що підтверджується двосторонньо оформленим актом звірки, а відтак, штрафні та фінансові санкції вважаються такими, що списані в безспірному порядку.

Позивач заперечив проти покликань відповідача, зазначивши наступне.

За змістом ч. 3 ст.7 Закону "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", нарахування не вважаються списаними або погашеними, а лише підлягають списанню, при цьому, в частині вже нарахованих неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань та процентів річних не встановлюється певний юридичний факт, а лише визначається можливість їх подальшого списання.

Як зазначив позивач, виходячи із положень ст.ст. 1,2 Закону, процедура списання заборгованості є складовою частиною загальної процедури врегулювання заборгованості боржника.

Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів від 21.02.2017р. № 93 «Про Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром» передбачено, що рішення про включення або про відмову у включенні до реєстру приймається Мінрегіону або уповноваженою ним посадовою особою протягом 10 робочих днів з дня надходження заяви та розміщується на офіційному веб-сайті цього органу.

За твердженнями позивача, учасниками процедури врегулювання заборгованості є виключно ті теплопостачальні та теплогенеруючі організації і підприємства централізованого водопостачання і водовідведення, які включені до реєстру, а отже, подали до відповідного центрального органу виконавчої влади заяву та документи, згідно з визначеним Законом переліком, та щодо яких органом центральної виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, прийнято рішення про включення до реєстру. Боржником не надані докази участі підприємства у процедурі врегулювання заборгованості у визначеному Законом № 1730 порядку, та, відповідно, не надано доказів включення підприємства боржника до відповідного реєстру.

Як стверджує позивач, боржником не доведено та не підтверджено належними доказами те, що його обов'язок щодо виконання наказу господарського суду Львівської області від 10.10.12 № 5015/2950/12 відсутній, а тому правові підстави для задоволення заяви боржника про визнання наказу господарського суду Львівської області від 10.10.12 № 5015/2950/12 таким, що не підлягає виконанню в частині, відсутні.

При прийнятті ухвали суд виходив із наступного.

Відповідно ст. 115 ГПК України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною 1 ст. 116 ГПК України передбачено, що виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Згідно ч. 2 ст. 117 ГПК України, господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника … визнати наказ таким, що не підлягає виконанню.

В ч. 4 ст. 117 ГПК встановлено, що господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково…

30.11.2016р. набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016р. №1730-VIII, який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно ст. 1 вищевказаного Закону терміни вживаються у такому значенні:

заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього закону це, зокрема, кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості;

реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (далі реєстр), - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону. Реєстр розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства;

учасники процедури врегулювання заборгованості - підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Статтею 3 цього Закону врегульовано порядок участі підприємств у процедурі врегулювання заборгованості, відповідно до якої для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Рішення про включення або про відмову у включенні до реєстру приймається керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, або уповноваженою ним посадовою особою протягом 10 робочих днів з дня надходження заяви та розміщується на офіційному веб-сайті цього органу.

Порядок ведення та користування реєстром затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідачем не надано доказів участі підприємства у процедурі врегулювання заборгованості у визначеному законом порядку.

Частиною 3 регламентовано, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно із матеріалами справи та встановлено в рішенні господарського суду Львівської області від 18.09.2012р. відповідачем заборгованість за спожитий природний газ, поставлений за договором № 06/10-2575ТЕ-21 від 20.12.2010р., була погашена повністю у 2012 році, тобто до вступу в дію 30.11.2016р. від 03.11.2016р. №1730-VIII.

Проте, вказаний Закон не встановлює порядку та строків списання, як і не містить норм які-б передбачали автоматичне списання нарахованих пені, інфляційних втрат та річних з дня набрання чинності законом, або встановлювали процесуальні наслідки набрання ним чинності.

Разом із тим, відповідно до ч.1 ст.8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації.

Порядок списання заборгованості підприємства, як правило, складається з таких етапів: утворення учасником процедури списання комісії зі списання заборгованості; здійснення списання заборгованості відповідно до фінансової звітності підприємства зі складенням протоколу списання, який надсилається компанії постачальнику природного газу, яка проводить відповідне списання заборгованості, яка обліковується за цим підприємством, у своїй звітності, про що надсилає повідомлення підприємству виробнику теплової енергії.

Таким чином, зазначений процес є двостороннім, із впорядкуванням фінансової документації для обох підприємств.

Отже, враховуючи наведене, списання заборгованості зі сплати пені, інфляційних нарахувань, трьох відсотків річних, здійснюється не автоматично, а відповідно до певної процедури, яка має засвідчуватись відповідними документами.

Відповідачем документально не підтверджено списання заборгованості за рішенням суду перед позивачем.

При цьому, підставою виникнення обовязку відповідача зі сплати пені, 3% річних та інфляційних нарахувань є рішення суду від 18.09.2012р. у справі №5015/2950/12, яке набрало законної сили до набрання чинності Законом .

Таким чином, обовязок відповідача з виконання рішення господарського суду Львівської області від 18.09.2016р. виник до набрання чинності наведеним вище законом.

Слід зазначити, що Законом внесено зміни до Закону України "Про виконавче провадження".

Так, відповідно до пункту 16 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції Закону від 03.11.2016р. №1730-VIII) виконавче провадження підлягає закінченню у разі погашення, списання згідно із Законом України від 03.11.2016р. №1730-VIII неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед НАК "Нафтогаз України", .... що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Згідно ч.2 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Таким чином, виходячи із наведеного, законом передбачено можливість закінчення державним виконавцем виконавчого провадження за наявності обставин списання заборгованості згідно Закону.

Господарський суд Львівської області зазначає, що частина 4 ст. 117 ГПК визначає можливість припинення виконання судового рішення, яке набрало законної сили, лише внаслідок наявності для цього безумовних і безспірних підстав, тобто, обставини, на підставі яких господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню, мають бути безспірними та безпосередньо засвідчувати факт припинення зобов'язань боржника.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, у 2012 році відповідач самостійно сплатив позивачу основний борг в розмірі 21 772 632,51 грн. в повному обсязі. Відтак, суд прийшов до висновку в цій частині наказ від 01.10.2012р. № 5015/2950/12 визнати таким, що не підлягає виконанню.

Водночас, відповідачем не надано доказів списання заборгованості, яка обліковується за підприємством відповідача зі сплати пені, інфляційних нарахувань та 3% річних стягнутих за рішенням суду від 18.09.2012р. у справі №5015/2950/12, а тому неможливо зробити висновок про відсутність обов`язку боржника перед кредитором з виконання наказу від 01.10.2012р., або видачі його помилково, що позбавляє господарський суд підстав для застосування приписів ч. 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України до судового наказу у даній справі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 86, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1.Заяву Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго задоволити частково.

2.Визнати наказ від 01.10.2012р. № 5015/2950/12 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 21 772 632,51 грн. основного боргу.

3.В решті вимог заяву Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго відхилити.

Суддя Ділай У.І.