Господарський суд Чернігівської області
===================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

20.03.2017 року Справа № 927/117/17

Позивач: Фізична особа підприємець ОСОБА_1, вул. 2-га Кордовка, 26, м. Чернігів, 14027.

Відповідач: ОСОБА_2 акціонерне товариство "Українська залізниця", 01034, м. Київ, вул. Лисенка,6 в особі Регіональної філії „Південно-Західна залізниця Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1.Товариство з обмеженою відповідальністю „Артемсіль-Регіон-Чернігів, вул. Текстильників, 1, м. Чернігів, 14001.

2.Товариство з обмеженою відповідальністю Чернігіввовна-плюс, вул. Текстильників, 1, м. Чернігів, 14001.

Про визнання права власності на підїзну залізничну колію

Суддя Федоренко Ю.В.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача: ОСОБА_3 довіреність від 03.02.2017

Від відповідача: ОСОБА_4 довіреність від 20.01.2017

Від третьої особи 1: ОСОБА_5 директор; ОСОБА_6 - довіреність від 20.02.2017, ОСОБА_7, довіреність від 20.02.2017

Від третьої особи 2: ОСОБА_8 довіреність від 02.03.2016

СУТЬ СПОРУ:

Рішення прийняте після оголошеної у судовому засіданні перерви на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Позивачем подано позов до Регіональної філії „Південно-Західна залізниця Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця про визнання за фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 право власності на підїзну залізничну колію довжиною 205 погонних метрів, яка розташована за адресою: м. Чернігів, вул. Текстильників, 1-б та примикає стрілочним переводом № 302 до колії № 1.

Представником ПАТ Укрзалізниця подано клопотання від 08.02.2017року в якому зазначено, що регіональна філія „Південно-Західна залізниця є відокремленим підрозділом юридичної особи Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця, а тому не може бути відповідачем у справі № 927/117/17.

Представник позивача в судовому засіданні 08.02.2017 року заявила усне клопотання про залучення в якості відповідача по справі Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця.

Ухвалою суду від 08.02.2017року клопотання представника позивача задоволено та залучено до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_2 акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-західна залізниця" і припинено провадження у справі по п. 1 ст. 80 ГПК України щодо відповідача - Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця враховуючи, що регіональна філія не є юридичною особою.

Представником ПАТ „Укрзалізниця поданий відзив на позовну заяву від 08.02.2017року (а.с. 72-74) в якому заперечує проти позову і просить суд відмовити повністю у задоволенні позовних вимог позивача. Зокрема відповідач у відзиві на позов зазначає, що відповідно до довідки Чернігівської дистанції колії від 02.02.2017 № ПЧ-10-3/58 на балансі Чернігівської дистанції колії знаходиться обєкт: „Верхня будова підїзної колії „Артемсіль-регіон-Чернігів (на ст. Чернігів) протяжністю 714 п.м колії (від стика рамної рейки стрілочного переводу (далі СП) № 65 через СП № 57 та СП № 302 до тупикового упору), інвентарний номер 296, рік взяття на баланс 1950. Складовими обєкта є: рейки зі скріпленням, шпали, баласт, тупиковий упор, стрілочні переводи (в т.ч. стрілочний перевід № 302). Згідно схематичного плану ст. Чернігів Південно-Західної залізниці, виготовленого у 2005 році, зазначена підїзна колія належить залізниці.

Також відповідач у відзиві на позов зазначає, що договір купівлі-продажу від 14.12.2001 року, на який позивач посилається у позовній заяві, не є належним доказом підтвердження права власності саме на підїзну колію, яка примикає стрілочним переводом № 302 до колії № 1 так як серед вказаного у договорі переліку нерухомого майна, яке придбано ФОП ОСОБА_1 від ВАТ „Чернігіввовна, залізнична колія, на яку позивач просить визнати право власності не значиться. Крім того, жодним з наданих позивачем документів не підтверджено купівлю саме спірної підїзної колії, так як відсутня привязка до початку та кінця колії та адреси її знаходження. Спірну підїзну колію використовує ТОВ „Артемсіль-регіон-Чернігів, яке орендує складське приміщення вздовж даної колії, відповідно до укладеного між ТОВ „Артемсіль-регіон-Чернігів та ПАТ „Укрзалізниця договору № 3253 від 06.07.2016 року про подачу та забирання вагонів при ст. Чернігів.

З урахуванням заперечень позову у яких, зокрема, вказано про використання спірної під'їздної колії ТОВ "Артемсіль-регіон-Чернігів" та доданих до відзиву на позов доказів, суд, ухвалою від 08.02.2017року, залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_9 з обмеженою відповідальністю „Артемсіль-Регіон-Чернігів.

В письмовому поясненні від 28.02.2017року ТОВ „Артемсіль-регіон-Чернігів просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в звязку з наступним: з договору купівлі-продажу від 14.12.2001 залізничну колію, що примикає до складу, ідентифікувати неможливо; накладна № 4 на відпуск матеріалів на сторону від 24.01.2002 року не є належним первинним бухгалтерським документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення в розумінні Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні; в договорі купівлі-продажу від 14.12.2001року не вказано довжину та інші ідентифікаційні ознаки залізничної колії; документи, що ВАТ „Чернігіввовна на момент продажу належала на праві власності підїзна залізнична колія довжиною 205 погонних метрів, яка розташована за адресою м. Чернігів, вул. Текстильників, 1-б та примикає стрілочним переводом № 302 до колії № 1 в матеріалах справи відсутні.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ „Артемсіль-Регіон-Чернігів заявило клопотання від 22.02.2017року про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_9 з обмеженою відповідальністю Чернігіввовна-плюс, яке є правонаступником продавця за договором купівлі-продажу від 14.12.2001року, укладеного між ВАТ "Чернігіввовна" та Приватним підприємцем ОСОБА_1.

Ухвалою від 22.02.2017року клопотання ТОВ „Артемсіль-Регіон-Чернігів щодо витребування доказів задоволено та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_9 з обмеженою відповідальністю Чернігіввовна-плюс.

В письмовому поясненні від 02.03.2017року ТОВ «Чернігіввовна-плюс» просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що з договору купівлі-продажу від 14.12.2001 залізничну колію, що примикає до складу, ідентифікувати неможливо; в договорі купівлі-продажу від 14.12.2001року не вказано довжину та інші ідентифікаційні ознаки залізничної колії; документи, що ВАТ „Чернігіввовна на момент продажу належала на праві власності підїзна залізнична колія довжиною 205 погонних метрів, яка розташована за адресою м. Чернігів, вул. Текстильників, 1-б та примикає стрілочним переводом № 302 до колії № 1 позивачем не надано, державну реєстрацію спірного майна позивач в супереч вимогам законодавства, після придбання такого майна, не провів.

Суд прийняв відзив на позов і письмові пояснення третіх осіб до розгляду.

Питання належності на праві власності позивачу спірної залізничної колії стало причиною виникнення спору між сторонами.

Розглянувши подані матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи по суті, господарський суд встановив:

14.12.2001 року між Відкритим акціонерним товариством Чернігіввовна (продавець) та Приватним підприємцем ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі продажу, далі Договір (а.с. 45).

Відповідно до п. 1.1 Договору продавець зобовязується передати у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти та оплатити нерухоме майно частину складу А-1, А1-1: літ 3-1 , площею 309,3 кв.м., літ. „ 4-1, площею 78,4 кв.м., літ „ 4-2 , площею 1,87 кв.м., літ. „5-1, площею 10,8 кв.м., літ5-2, площею 1,9 кв.м., літ „6-1, площею 1,4 кв.м.,літ6-2, площею 16,7 кв. м., літ „6-3, площею 8,8 кв.м., пилорама літ Б-1, Б1, площею 420,0 кв.м.,наві б, площею 91,0 кв.м., загальна площа 940,1 кв.м., розташований за адресою м. Чернігів, вул. Текстильників, 1б.

Відповідно до п. 1.2 Договору до складу приміщень, що продаються за цим договором, входять безпосередньо самі приміщення, а також водопровід, тепломережі, та електричні комунікації, що в них знаходяться, залізнична колія, що примикає до складу.

На підставі договору АЕІ №322199 ВАТ Чернігіввовна складена видаткова накладна № 4 від 24.01.2002 р., де окремим пунктом зазначена внутрішня залізнична колія довжиною 205 м.п., яка підписана представниками сторін.

ВАТ Чернігіввовна видано довідку позивачу № 5/235 від 17.04.2002 р. про те, що за договором АЕІ № 322199 від 14.12.2001 р. проведено повний розрахунок.

Пунктами 3.1-3.2 Договору сторони передбачили, що Продавець зобовязується передати обєкт нерухомості Покупцю протягом 3-х днів з моменту укладення даного Договору. Передача обєкта, повинна бути оформлена підписаним уповноваженими представниками сторін актом приймання - передачі.

Відповідно до п.4.1 4.2 Договору право власності на обєкт нерухомості переходить від Продавця до Покупця в момент укладення цього Договору. Правовстановлюючими документами, що підтверджує право власності Продавця на цілісний майновий комплекс є свідоцтво про право власності, що видане виконкомом Чернігівської міської ради 22.11.2001 року записано в реєстрову книгу № 8 за реєстровим № 590.

Також в пункті 6.7 Договору зазначено про перехід права власності на цілісний майновий комплекс від Продавця до Покупця підлягає державній реєстрації в Чернігівському міжміському бюро технічної інвентаризації.

Договір підписано представниками сторін, 14.12.2001 р. його посвідчено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстровано у реєстрі за №3981.

10 грудня 2004 року, між Приватним підприємцем ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством Чернігіввовна - плюс укладено договір про поділ нежитлової будівлі по вул. Текстильників, 1 б, зареєстрований в реєстрі за № 5406.

Відповідно до п. 1. даного Договору вищевказана нежитлова будівля розподіляється таким чином: - ОСОБА_1 належить: частина складу А-1, А1-1: літ 3-1 площею 309,3 кв.м., літ.4-1, 4-1, пл. 66,1 кв.м., літ 4-1а , пл. 11,3 кв.м., (кол. частина літ. 4-1), літ. 5-1, пл.10,8 кв.м., літ 5-2, пл. 1,9 кв.м., літ. 5-3, пл. 2,1 кв.м. (кол. літ 4-2), літ. 6-1 пл. 1,4 кв. м., літ. 6-2 пл. 16,7 кв. м., літ. 6-3 пл. 8,8 кв.м.- загальною площею 428,4 кв.м., пилорама літ. Б -1, Б1 площею 419,2 кв.м., навіс «б» площею 91,0 кв.м. загальною площею 938,6 кв.м.

-ОСОБА_9 з обмеженою відповідальністю «Чернігіввовна плюс» належить частина складу літ. А-1, А1-1(літ.1-1. літ.2-1, літ.7-1) загальною площею 1260,2 кв.м.

17.03.2015 р. вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_11, зареєстровано у реєстрі за №142.

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.03.2015 р. підтверджується, що ОСОБА_1 є власником обєкта нерухомого майна за реєстраційним № 01, що знаходиться за адресою вул. Текстильників, 16, м. Чернігів, Чернігівської області, а саме: частина складу А-1, А1-1: літ. 3-1 , пл. 309,3 кв.м., літ. 4-1, пл. 66,1 кв.м., літ 4-1а , пл. 11,3 кв.м., (кол. частина літ. 4-1), літ. 5-1, площею 10,8 кв.м., літ 5-2, пл. 1,9 кв.м., літ. 5-3, пл. 2,1 кв.м. (кол. літ 4-2), літ. 6-1 пл. 1,4 кв. м., 6-2 пл. 16,7 кв. м., літ. 6-3 пл 8,8 кв.м.- загальною площею 428,4 кв.м., пилорама літ. Б -1, Б1 площею 419,2 кв.м., навіс б площею 91,0 кв.м. Загальна площа 938,6 кв.м.

Підстава виникнення права власності зазначена як дублікат договору про поділ нежитлової будівлі, серія та номер: 142, виданий 17.03.2015 року. Дата державної реєстрації 24.03.2015 р.

Крім того, судом встановлено, що у вересні 2016 року на замовлення позивача ТОВ «Київтранспроект» було розроблено технічний паспорт підїзної залізничної колії.

В даному паспорті зазначено, що підїзна колія, примикає стрілочним переводом № 302 до колії №1, що знаходиться на балансі Відокремленого підрозділу «Чернігівська дистанція колії ДТГО «Південно -Західна залізниця». Межею підїзної колії є хвіст хрестовини стрілочного переводу № 302. Згідно проведених вимірів, загальна довжина підїзної колії власності ФОП ОСОБА_1 становить -205 м.

Листом від 03.10.2016 р. відповідач повідомив ТОВ «Київтранспроект», що дистанція колії ознайомилась з наданим технічним паспортом і не погоджує його в звязку з тим, що вказана у технічному паспорті колія від стрілочного переводу №302 до упора по станції Чернігів перебуває на балансі Чернігівської дистанції колії.

Листом від 28.02.2017 р. №118 Комунальне підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» повідомило суд, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи за вказаною адресою станом на 31.12.2012 р. право власності на підїзну залізничну колію не зареєстровано. Також за ВАТ «Чернігіввовна» згідно свідоцтва про право власності від 22.11.2001 р. та за ФОП ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу від 14.12.2001 р. №3981 право власності на вказану залізничну колію зареєстровано не було.

12.09.2008 р. між Чернігівською міською радою (Орендодавець) за позивачем (Орендар) укладено договір оренди №1658 земельної ділянки по вул. Текстильників, 1-б, загальною площею 1,2921 га.

Згідно з п.36 вказаного договору він набирає чинності після підписання його сторонами та його реєстрації згідно чинного законодавства. Договір укладено строком на 5 років (п.6 договору). Договір зареєстровано у Чернігівському міському відділі Чернігівської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 31.08.2005 р.

На час вирішення спору доказів про продовження строку дії договору оренди земельної ділянки суду не надано.

Листами від 17.02.2015 р., 05.08.2016 р., 29.07.2016 р. позивач звертався з проханням до відповідача припинити доступ до внутрішньої залізничної колії яка йому належить на підставі договору купівлі-продажу АЕІ №322199 від 14.12.2001 р.

Листами від 11.08.2016 р., 04.08.2016 р., 03.08.2016 р. відповідач повідомив, що зазначена залізнична підїзна колія знаходиться на балансі виробничого підрозділу Чернігівської дистанції колії регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця».

Як зазначено у довідці відповідача від 02.02.2017 р. на балансі виробничого підрозділу Чернігівська дистанція колії регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» знаходиться обєкт: верхня будова підїзної колії «Артемсіль-Регіон-Чернігів» (на ст. Чернігів) протяжністю 714 п.м. колії (від стика рамної рейки стрілочного переводу (далі СП) №65 через СП №57 та СП №302 до тупикового упору), інвентарний номер 296, рік взяття на баланс 1950.

На підтвердження знаходження на балансі спірної залізничної колії відповідачем надано також довідку від 10.03.2017 р. №ПЧ-10-3/133 та додані до неї докази (т.2 а.с.3-36).

Начальником відокремленого підрозділу Київської дирекції залізничний перевезень 30.11.2015 р. затверджено технічний паспорт підїзної залізничної колії «Артемсіль-Регіон-Чернігів» згідно з яким підїзна колія «Артемсіль-Регіон-Чернігів» ст. Чернігів Південно-Західної залізниці примикає до стрілочного переводу №65, який знаходиться на станційній колії №38. Межею підїзної колії є сигнальний знак «Межа підїзної колії», встановлений біля стика рамної рейки стрілочного переводу №65. Загальна довжина підїзної колії становить 714,1 м., знаходиться на балансі відокремленого підрозділу Чернігівська дистанція колії ДТГО «Південно-Західна залізниця».

06.07.2016 р. між ПАТ «Українська залізниця» та ТОВ «Артемсіль-Регіон-Чернігів» укладено договір №3253 про подачу та забирання вагонів при станції Чернігів. Договір укладено з строком дії до 31.12.2020 р. На умовах цього договору здійснюється подача, розставлення на місця вивантаження і забирання вагонів з підїзної колії, яка належить залізниці та примикає до колії №38 станції Чернігів, через стрілку №65і обслуговується локомотивом залізниці. Межею підїзної колії є знак «Межа підїзної колії», який встановлено напроти стика рамної рейки стрілочного переводу №65. Розгорнута довжина підїзної колії становить 714,1 погонних метра.

Згідно з ст.1 Закону України «Про залізничний транспорт» під'їзні колії - залізничні колії, які призначені для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств, організацій та установ у взаємодії із залізничним транспортом загального користування.

Відповідно до п.64, 67 розділу ІУ Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. №457, до залізничних під'їзних колій належать колії, що з'єднані із загальною мережею залізниць безперервною рейковою колією і які належать підприємствам, підприємцям, організаціям та установам незалежно від форм власності, а також громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності (далі - підприємство).

На кожну залізничну під'їзну колію складається масштабний план з нанесенням на нього розташування вантажних фронтів і механізмів, а також технічний паспорт, поздовжній профіль і креслення споруд.

Як встановлено п. 1.2, 1.4, 1.5 Правил обслуговування залізничних підїзних залізничних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 р. №644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за №875/5096, межа під'їзної колії позначається знаком "Межа під'їзної колії". Місце встановлення такого знака визначається залізницею. Стрілка примикання і частина колії підприємства від стрілки примикання до знака "Межа під'їзної колії" перебуває в розпорядженні залізниці.

На кожну під'їзну колію після закінчення її будівництва і здачі в експлуатацію підприємством складається Інструкція про порядок обслуговування і організації руху на під'їзній колії, яка затверджується залізницею відповідно до статті 67 Статуту залізниць. До затвердження Інструкції подача вагонів на під'їзну колію забороняється.

Власник під'їзної колії має технічний паспорт, масштабний план під'їзної колії, поздовжній та поперечний профілі залізничних колій і креслення штучних споруд.

Відповідно до ст.2, 4 Закону України «Про власність», який був чинним на дату укладення Договору, власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна. Всі форми власності є рівноправними. Власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.

На дату укладення Договору також був чинним Цивільний кодекс Української РСР який підлягає застосування до спірних правовідносин.

Так, відповідно до ст.128,132, 153, 224, 225 Цивільного кодексу Української РСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Приналежністю є річ, призначена служити головній речі і зв'язана з нею спільним господарським призначенням.

Приналежність наслідує долю головної речі, якщо в договорі або в законі не встановлено інше.

Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

За договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. Якщо продавець майна не є його власником, покупець набуває права власності лише в тих випадках, коли згідно з статтею 145 цього Кодексу власник не вправі витребувати від нього майно.

У Договорі сторони зазначили, що до складу приміщень, що продаються, входить, зокрема, залізнична колія, що примикає до складу, однак накладною про відпуск матеріалів на сторону від 24.01.2002 р. позивачу передано внутрішня залізнична колія 205 п/м. без привязки до її початку та закінчення. Акт приймання передачі, як це було обумовлено сторонами у Договорі, не складався.

Отже, з урахуванням діючих на час укладення Договору та передачі спірного майна позивачу ОСОБА_12 залізниць України, Правил обслуговування залізничних підїзних залізничних колій, неможливо ідентифікувати яку саме підїзну залізничну колію було продано позивачу.

Крім того, на дату укладення Договору була чинною Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 09.06.1998 р. №121, зареєстрована Міністерством юстиції України 26.06.1998 р. за №399/2839, п.1.9 якої до об'єктів нерухомого майна, що підлягають державній реєстрації, було віднесено нежитлові будинки та належні до вказаних об'єктів допоміжні будівлі та споруди, які реєструються у складі цих об'єктів. Не підлягали реєстрації тимчасові споруди, а також споруди, не пов'язані фундаментом із землею.

Згідно з п.1.4 вказаної Інструкції державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об'єкти нерухомості, розташовані на всій території України.

Пунктом 1.3 чинних на час укладення Договору Методичних рекомендацій стосовно визначення нерухомого майна, що знаходиться на земельних ділянках, право власності на які підлягає державній реєстрації, затверджених наказом Міністерства юстиції України №660/5 від 14.04.2009 р., було визначено принципи державної реєстрації прав власності на під'їзні колії, якими за Законом України "Про залізничний транспорт" є залізничні колії, які призначені для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств, організацій та установ у взаємодії із залізничним транспортом загального користування (стаття 1).

Також і у п.6.7 Договору сторонами було узгоджено, що перехід права власності на цілісний майновий комплекс від продавця до покупця підлягає державній реєстрації в Чернігівському міжміському бюро технічної інвентаризації.

Отже, на час укладення Договору між сторонами право власності на спірну підїзну залізничну колію підлягало державній реєстрації відповідно до вимог чинного на той час законодавства та умов укладеного сторонами Договору.

Однак, як підтверджується матеріалами справи, право власності на спірну підїзну залізничну колію не було зареєстровано ні за ВАТ «Чернігіввовна» ні за позивачем.

З 01.01.2004 р. набув чинності Цивільний кодекс України, який також підлягає застосуванню до спірних правовідносин враховуючи, що позов про визнання права власності подано під час його дії.

Відповідно до ст.181 ч.1 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно з частинами 1, 2 та 4 ст.182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень на час вирішення спору регулюються Законом України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон N 1952-IV).

Відповідно до частин першої, третьої та четвертої статті 3 Закону N 1952-IV державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Як встановлено ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.4-3, ч.1 ст.33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що позивач у встановленому законом порядку не провів державну реєстрацію прав на спірну під'їзну залізничну колію, не набув право власності на неї, його права не є порушеними, а тому у позові необхідно відмовити повністю.

Судові витрати покладаються на позивача відповідно до ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 21.03.2017 року.

Суддя Ю.В.Федоренко