ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2017 р.Справа № 922/925/16

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Погорелової О.В
при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши справу

за позовом Заступника військового прокурора сил антитерористичної операції, м. Краматорськ в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, м. Київ (перший позивач) та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків, м. Харків (другий позивач) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів - Харківський університет Повітряних Сил ім. І. Кожедуба, м. Харків
до Військової частини НОМЕР_1 , м. Харків (перший відповідач) , Приватного підприємства Агрофірма "Пришибська", с. Пришиб (другий відповідач)
про визнання недійсним договору та зобов`язання вчинити певні дії
за участю представників сторін:

прокурор - Волик О.Г.

першого позивача - Мазур П.Б.

другого позивача - Сумцова Н.В.

третьої особи - Красько С.Ю.

першого відповідача - Тлепов І.Є.

другого відповідача - Демура І.Б.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року Заступник військового прокурора сил антитерористичної операції в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 та ПП Агрофірма "Пришибська" про визнання недійсним договору про спільний обробіток землі №7 від 16.09.2013, укладеного між відповідачами у справі та повернення із чужого незаконного користування, зі складанням акта приймання-передачі, частини земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_2 , загальною площею 469 га, якою користувалися згідно з оспорюваним договором.

Рішенням господарського суду Харківської області від 13.06.2016 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.08.2016 вказане рішення залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.12.2016 рішення господарського суду Харківської області від 13.06.2016 та постанова Харківського апеляційного господарського суду від 25.08.2016 скасовані, а справу направлено до господарського суду Харківської області на новий розгляд.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2016 для розгляду справи №922/925/16 визначено суддю Погорелову О.В.

Ухвалою суду від 03.01.2017 справа призначена до розгляду у судовому засіданні на 01.02.2017 о 10:00.

Ухвалою суду від 01.02.2017 розгляд справи був відкладений до 15.02.2017 о 12:15.

Ухвалою суду від 15.02.2017 клопотання другого позивача та першого відповідача про продовження строку розгляду спору задоволено, продовжено строк розгляду справи до 15.03.2017 включно, розгляд справи був відкладений до 06.03.2017 о 11:10.

03.03.2017 до суду від прокурора надійшли письмові пояснення по справі. Надані пояснення та додані до них документи досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

06.03.2017 до суду від представника першого відповідача надійшли письмові пояснення по справі. Надані пояснення та додані до них документи досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 06.03.2017 клопотання другого відповідача про витребування доказів задоволено, зобов`язано прокурора надати до суду докази попереднього повідомлення про звернення до суду відповідного суб`єкта владних повноважень (в порядку ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру"), а саме: Міністерство оборони України та Квартирно-експлуатаційний відділ міста Харкова; лист із сільськогосподарської інспекції а Харківській області від 15.09.2015 на 6 арк. (додаток до позовної заяви 4);лист із квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова від 15.09.2015 на 1 арк. (додаток до позовної заяви 5);лист із Держземагенства у Зміївському районі від 16.10.2015 на 1 арк. (додаток до позовної заяви 6), розгляд справи був відкладений до 15.03.2017 до 12:30.

13.03.2017 ло суду від прокурора надійшло клопотання, в якому він просить суд витребувати у першого відповідача надати до господарського суду завірену копію рішення Ради міністрів УРСР від 23.02.1973 №90-ДС щодо виділення міністерству оборону в особі ХВВАУЛ ім. Грицівця спірної земельної ділянки.

Суд, розглянувши вищевказане клопотання, відхиляє його, виходячи з наступного.

Згідно приписів ст. 38 ГПК України сторона, прокурор, які заявляють клопотання перед господарським судом про витребування доказів, повинні докладно зазначити про те, який доказ витребовується; обставини, що перешкоджають його наданню; підстави, з яких впливає, що ці докази має підприємство чи організація, і обставини, які можуть підтвердити ці докази.

Покладення судом за ініціативою однієї сторони обов`язку на іншу сторону щодо надання доказів на підтвердження своєї позиції є таким, що суперечить принципу змагальності (ст. ст. 4-3, 33 ГПК України). Згідно положень цих норм судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

В даному випадку у суду відсутні правові підстави для спонукання однієї сторони подати докази на підтвердження позиції другої сторони. Сторони компетентні самостійно вирішити це питання, і самостійно несуть ризик недостатності поданих ними доказів.

Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення", результати розгляду господарським судом заяв (клопотань) учасників судового процесу повинні зазначатися в мотивувальній, а не в резолютивній частині рішення суду, прийнятого по суті справи, за винятком тих випадків, коли суд вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову (статті 67, 68 ГПК), відстрочку або розстрочку виконання рішення (стаття 121 ГПК).

15.03.2017 до суду від першого відповідача надійшли письмові пояснення по справі, в яких він просить суд відмовити в задоволенні позову. Надані пояснення досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

15.03.2017 до суду від прокурора надійшли письмові пояснення по справі. Дослідивши надані пояснення, суд долучає їх до матеріалів справи.

Присутні у судовому засіданні 15.03.2017 року прокурор та представники першого та другого позивачів підтримали позов у повному обсязі та просили суд його задовольнити.

Присутні у судовому засіданні 15.03.2017 року представники першого та другого відповідачі проти позову заперечували, з підстав зазначених у відзивах.

Присутній у судовому засіданні 15.03.2017 року представник 3-ї особи проти позову заперечував, з підстав зазначених у відзиві.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

16.09.2013 між Військовою частиною НОМЕР_1 та ПП Агрофірма "Пришибська" був укладений договір №7 про спільний обробіток землі (т. 1 а.с. 240 - 248).

За умовами п. 1.2 договору, сторони домовились, що спільний обробіток землі буде здійснюватися наступним чином: Військова частина НОМЕР_1 бере на себе зобов`язання залучити площу земельної ділянки під спільний обробіток землі та проводити її обстеження на предмет наявності та в подальшому, проведення заходів своєчасного знешкодження шкідливих для оточуючої середи, життя та здоров`я людей предметів з метою створення безпечних умов праці, а також охорону посівів. ПП Агрофірма" Пришибська" бере на себе зобов`язання власними силами та коштами провести необхідний комплекс заходів по забезпеченню повного сільськогосподарського циклу вирощування продукції яка обумовлена Договором.

Згідно з пунктом 3.1 договору Військова частина НОМЕР_1 зобов`язалася залучити до спільної діяльності, що буде проводитися разом зі ПП Агрофірма "Пришибська", земельні ділянки, які надані Військовій частині НОМЕР_1 в безстрокове користування згідно з державним актом серії Б №047623, площею 469 га, терміном на три сільськогосподарських роки - до 2016 року включно.

Відповідно до пунктів 6.1, 6.2 договору внесок Військової частини НОМЕР_1 - вартість права обробітку земельних ділянок загальною площею 469 га згідно з актом обміру земельної ділянки, який є невід`ємною частиною договору, а також ділова репутація і ділові зв`язки, та складає 375200 грн.; внесок ПП Агрофірма "Пришибська" - грошові кошти, паливно-мастильні матеріали, обробка ґрунтів, сівби, посадка, внесення добрив та засобів захисту рослин, всі необхідні дії щодо вирощування сільськогосподарських культур, а також професійні знання, навички та вміння, ділова репутація і ділові зв`язки, інше, що встановлюють сторони по закінченню сільськогосподарського року.

В свою чергу прокурор, як на підставу позову, посилався на приписи статей 77, 84, 125, 126, 141 Земельного кодексу України, статей 203, 215, 216 Цивільного кодексу України, статей 1, 2, 3, 4, 13, 15, 20 Закону України "Про оренду землі", статей 1, 2, 4 Закону України "Про використання земель оборони"та вказував на те, що спірний договір укладений військовою частиною з перевищенням повноважень на розпорядження спірною земельною ділянкою. Окрім цього, прокурор зазначав, що спірний договір був укладений з метою приховування іншого договору оренди землі та цим договором фактично змінено цільове призначення спірної земельної ділянки.

Водночас прокурор зазначав, що військова частина НОМЕР_1 не є безпосереднім землекористувачем спірної земельної ділянки, оскільки згідно з Державним актом на право постійного користування землею Б №047623 у 1990 році земельна ділянка площею 3069,2 га була закріплена за Харківським Вищим військовим авіаційним училищем льотчиків ім. С.І. Грицівця та останнє не відмовлялося від права постійного користування землею.

На думку прокурора, спірний договір укладений з порушенням вимог законодавства, а тому підлягає визнанню недійсним, а земельна ділянка - поверненню Міністерству оборони України.

Втім, здійснюючи новий судовий розгляд справи, суд дослідив усі обставин справи у їх сукупності, з наданням оцінки усім зібраним у справі доказам та доводам сторін, що є суттєвим для правильного вирішення цього спору, доходить висновку, що земельна ділянка площею 469 га в користування ПП Агрофірмі Пришибська не передавалась, а була залучена Військовою частиною НОМЕР_1 для спільного обробітку, а тому перевищення повноважень на розпорядження спірною земельною ділянкою не відбулося.

Так, на земельній ділянці, згідно умовам договору, Військова частина НОМЕР_1 виконує свої зобов`язання щодо обстеження залученої земельної ділянки на предмет наявності та проведення заходів своєчасного знешкодження шкідливих для оточуючої середи, життя та здоров`я людей предметів з метою створення безпечних умов праці, а також охорону посівів, а ПП Агрофірма Пришибська виконує свої зобов`язання щодо сплати грошових коштів згідно умов договору (Т.1 а.с. 81, 82), а саме: 20% - на спеціальний реєстраційний рахунок в/ч за бюджетною програмою Забезпечення діяльності ЗСУ та підготовки військ (КПКВ 2101020) на якому обліковуються кошти за кодом 25010200; 80% - на спеціальний реєстраційний рахунок в/ч за бюджетною програмою Будівництво (придбання) житла для військовослужбовців ЗСУ (КПКВ 2101190 за кодом 25010200) (Т.1 а.с. 160 - 162).

Ніяких прав на земельну ділянку ПП Агрофірма Пришибська не отримувало, це підтверджується наявним в матеріалах справи листом Відділу Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області № 5-20.20-0.3-477/2-15 від 04.12.2015, в якому, зокрема, зазначається, що форма власності земельної ділянки державна, вилучення земель з користування Авіаційного полігону в/ч НОМЕР_1 не відбувалося (Т.1 а.с. 154, Т.2 а.с. 141).

Відповідно до наказу Міністра оборони України №483 від 22.12.1997 Про затвердження положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями і Керівництво з обліку квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України саме на КЕВ м. Харкова покладена відповідальність за облік та цільове використання земель оборони, здійснюють відомчий контроль за використанням і охоронною земель (Т.1 а.с. 186-187).

Тобто в структурі Міністерства оборони тільки КЕВ м. Харкова має право та обов`язок надавати висновок щодо цільового або нецільового використання земель оборони та здійснювати облік земельних ділянок в межах територіальної зоні відповідальності.

Судом встановлено, що під час перевірки законності використання земель Військової частини НОМЕР_1 комісією КЕВ м. Харкова був складений акт обстеження військового містечка № НОМЕР_2 (місце знаходження спірної земельної ділянки) від 02.10.2015, в якому підтверджується наявність всієї земельної ділянці, що закріплена за авіаційним полігоном Військової частини НОМЕР_1 в державній власності.

Висновок комісії КЕВ м. Харкова з питань перевірки обліку та використання земельних ділянок, що належать до земель оборони від 02.10.2015(утвореної на виконання наказу Міністерства оборони від 20.05.2015 року № 225) наступний: земельна ділянка використовується військовою частиною НОМЕР_1 за цільовим призначенням. Частину земельної ділянки полігону (зона безпеки) площею 2000 га за згодою відповідних посадових осіб (Начальник Головного КЕУ ЗСУ, начальник логістики Командування Повітряних Сил, начальник управління бойової підготовки Командування Повітряних Сил, начальник полігонної служби Командування Повітряних Сил, начальник ХУПС, начальник КЕВ м. Харків) дозволено використовувати для сумісної обробки землі в сільськогосподарських цілях згідно договорів. Земельна ділянка в цілому або будь-яка її частина не відчужувалась, місцевим органам влади не передавалась, зміна цільового призначення не здійснювалась(Т.1 а.с. 181-183, Т.2 а.с. 56-58, Т.2 а.с. 137-139).

Відповідно до ч. 2 ст. 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, оцінивши кожний зазначений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що нецільове використання спірної земельної ділянки компетентними органами, а саме КЕВ м. Харкова, у відповідності до законодавчо встановленого порядку, не встановлювалось, а тому до посилань прокурора, щодо змінення Військовою частиною НОМЕР_1 цільового призначення спірної земельної ділянки суд відноситься критично.

Більше того, згідно довідки КЕВ м. Харкова від 23.06.2016 №3162 з`ясовано, що земельна ділянка площею 3069,2 га надана для полігона в 1990 році та обліковується за військовою частиною НОМЕР_1 з 2006 року (з моменту розформування в/ч НОМЕР_3 ). Земельна ділянка військового містечка № НОМЕР_2 використовується за призначенням, претензій до військової частини НОМЕР_1 у КЕВ м. Харкова не має (Т.2 а.с. 136).

Окрім того, вході перевірки Фінансово-економічного управління командування Повітряних Сил ЗСУ (відповідно до довідки №315877 від 18.12.2015) встановлено, що під час проведення внутрішнього аудиту та аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності Військової частини НОМЕР_1 за період з 01.03.2012 по 19.08.2014 фахівцями Північно-Східного територіального управління внутрішнього аудиту та контролю Міністерства оборони України (звіт №234/1/31/54 від 17.09.2014) не виявлено порушень законодавства, невідповідності площі та мети використання земель оборони за укладеними договорами (Т.2 а.с. 24-25).

Також судом на виконання приписів Постанови Вищого господарського суду України від 06 грудня 2016 року щодо з`ясування та встановлення правового статусу Військової частини НОМЕР_1 відносно ХВАУЛ ім. С.І. Грицівця, а також дослідження правового титулу використання Військовою частиною НОМЕР_1 спірної земельної ділянки, а відтак чи наділена остання правомочностями з розпорядження спірною землею, та, відповідно, і правом на укладання оспорюваного договору чи навпаки, встановлено, що Військова частина НОМЕР_1 є правонаступником полігону Харківського Вищого військового авіаційного училища льотчиків ім. С.І. Грицівця, що підтверджується зазначеним листом Відділу Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області від 04.12.2015 5-20.20-03-477/2-15, з якого вбачається, що згідно з статистичної звітності, користувачем авіаційного полігону є Військова частина НОМЕР_1 , користування посвідчено Державним актом на право користування землею Б № 047623, реєстраційний № 62, виданий ХВВАУЛ ім. С.І. Грицівця, форма власності державна.

Земельна ділянка авіаційного полігона Шебелинка площею 3069,2 га в с. Благодатне Зміївського району Харківської області виділена в постійне користування Міністерству оборони згідно з рішенням Ради міністрів УРСР від 23.02.1973 № 90-ДС, фактичним землекористувачем зазначено військову частину НОМЕР_4 (полігон ХВВАУЛ), що підтверджується довідкою Командування Повітряних Сил Збройних Сил України від 27.01.2012 № 24-333 (т. 2 а.с. 142) та довідкою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства оборони України від 23.06.2016 № 3162 (т. 2 а.с. 136).

З історичної довідки 134 авіаційного полігону Шебелинка військової частини НОМЕР_1 вбачається, що відповідно до основних положень Державної програми будівництва та розвитку Збройних Сил України на період до 2005 року на підставі вимог директиви Міністра оборони України від 27.01.2000 № 115/1/050 в 2000 році військова частина НОМЕР_4 (с. Благодатне, Харківська область) була перейменована у військову частину НОМЕР_3 (Т.2 а.с. 156-157).

На виконання вимог Директиви Міністра оборони України від 30.09.2005 № Д-322/1/017, Директиви Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 14.10.2005 № 350/106/1/05 134 авіаційний полігон (військова частина НОМЕР_3 ) Харківського університету Повітряних Сил (ХУПС) перепідпорядковано до складу 203 навчальної авіаційної бригади ХУПС (Військова частина НОМЕР_1 ).

31.08.2006, на виконання вимог Директиви Міністра оборони України від 30.12.2005 № 322/1/024 Про проведення організаційних заходів у ЗСУ у 2006-2007 роках, Директиви Командувача Повітряних Сил ЗСУ від 19.01.2006 № 350/106/1/01 Про проведення організаційних заходів у Повітряних Силах ЗСУ у 2006 році та з метою оптимізації структури і чисельності розформовано 134 авіаційний полігон с. Шебелинка (військова частина НОМЕР_3 ).

Згідно Довідки №11 військова частина НОМЕР_3 з09.01.2001 включена до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та є юридичною особою, 07.11.2001 військова частина НОМЕР_3 отримала свідоцтво про реєстрацію військової частини як суб`єкта господарської діяльності у Збройних Силах України.

Правонаступником військової частини НОМЕР_3 визначено203 навчальну авіаційну бригаду ХУПС (військову частину НОМЕР_1 м. Чугуїв). Умовне найменування ВЧ НОМЕР_3 анульовано.

Окрім того, Вищий господарський суд України в своїй постанові від 06 грудня 2016 року зазначав, що під час розгляду справи суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України №433 від 10.09.2003 р. Харківський університет Повітряних Сил ім. І. Кожедуба було створено на базі Харківського університету та Харківського інституту Військово-Повітряних Сил та він є правонаступником ще 9 військових училищ, зокрема, і Харківського вищого військового авіаційного училища льотчиків ім. С.І. Грицівця, відзначаючи, що вказані обставини справи та питання щодо визначення належного користувача спірної земельної ділянки у зв`язку з реорганізацією ХВАУЛ ім. С.І. Грицівця господарськими судами не встановлювалися.

Втім, під час нового розгляду судом встановлено, що в законодавстві України постанова Кабінету Міністрів України №433 від 10.09.2003 р. згідно якої було створено Харківський університет Повітряних Сил ім. І. Кожедуба на базі Харківського університету та Харківського інституту Військово-Повітряних Сил та він є правонаступником ще 9 військових училищ, зокрема, і Харківського вищого військового авіаційного училища льотчиків ім. С.І. Грицівця відсутня, а тому, за таких обставин, суд приходить до висновку, що при прийняті обґрунтованого, законного рішення не може врахувати викладене Вищим господарським судом України в своїй постанові від 06 грудня 2016 року щодо цих обставин.

Відповідно до вимог наказу Міністра оборони України від 03.05.2008 року №187 Про затвердження Положення про полігони Збройних Сил України, полігон спеціально обладнана земельна (водна) ділянка з повітряним простором над нею з відповідною організаційно-штатною структурою, яка призначена для: забезпечення проведення заходів оперативної та бойової підготовки військ (сил); бойового застосування озброєння та військової техніки (засобів ураження).

Згідно зазначеного наказу, полігони обладнуються на земельних (водних) ділянках, які відведені для потреб оборони. Земельні ділянки для розміщення полігонів Збройних Сил України надаються у постійне користування.

У відповідності з Настановою з полігонної служби Повітряних Сил Збройних Сил України (НПС-2007), затвердженої наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 29.08.2007 року №318 п.3.40, території полігонів поділяються: на робочу зону і зону безпеки, що відповідає вимогам ч.1 ст.115 Земельного кодексу України. Робоча зона це частина земельної ділянки полігона на якої проводяться заходи бойової підготовки авіації (бомбометання, стрільби, пуски ракет). Зона безпеки це земельна ділянка, яка знаходиться між межами полігона і його робочою зоною. В межах зони безпеки бойове застосування заборонено. Згідно з цією нормою зона безпеки створюється навколо військових об`єктів Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України, для забезпечення функціонування цих об`єктів, збереження озброєння, військової техніки та іншого військового майна, охорони державного кордону України, а також захисту населення, господарських об`єктів і довкілля від впливу аварійних ситуацій, стихійних лих і пожеж, що можуть виникнути на цих об`єктах. Тобто зона безпеки полігону є невід`ємною частиною полігону та слугує в першу чергу для захисту населення, господарських об`єктів і довкілля від впливу аварійних ситуацій, стихійних лих і пожеж, що можуть виникнути на полігоні під час заходів бойової підготовки.

У випадку передачі будь-якої частини земельної ділянки зони безпеки стороннім особам використання полігону для заходів бойової підготовки стає неможливим, окрім того, у випадку зменшення площі зони безпеки бомбометання та пуски ракет (заходи бойової підготовки) стають неможливими.

Відповідно до довідки командира військової частини НОМЕР_1 від 06.09.2017 №148/9/18/227 з 01.01.2014 по 01.01.2017 (період дії договору) на авіаційному полігоні Військової частини НОМЕР_1 повністю виконаний план бойової підготовки та забезпечено 122 льотних зміни. Під час заходів бойової підготовки на полігоні за вказаний час здійснено більше 500 бомбометань та більше 5000 пусків авіаційних ракет.

Робота авіаційного полігона в штатному режимі та 100% виконання плану бойової підготовки спростовує факт передачі земельної ділянки площею 469 га.

Відповідно до ст. 20 Земельного кодексу Української РСР (1977 року), який діяв на час видачі Державного акту, право землекористування колгоспів, радгоспів та інших землекористувачів засвідчується державними актами на право користування землею.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Готвальдівської районної Ради народних депутатів від 03.04.1990 року №98 О выдаче государственного акта на право пользования землей полигона ХВВАУЛ им. С.И. Грицевца Готвальдовського района Харьковской области (Т.1 а.с. 221), земельний акт виготовлявся на полігон ХВВАУЛ ім. С.І. Грицівця, який розташований в Готвальдівському районі, що підтверджується відомостями щодо місцезнаходження землекористувача, які вказані у вищенаведеному рішенні виконавчого комітету та Державному акті.

Рішення виконавчого комітету Готвальдівської районної Ради народних депутатів від 03.04.1990 № 98 є чинними.

Таким чином, на час виготовлення державного акту на право користування землею (1990 рік) землекористувач знаходився в Готвальдівському районі Харківської області та державний акт виготовлявся саме на полігон ХВВАУЛ, оскільки відомостей щодо місцезнаходження ХВВАУЛ ім. С.І. Грицівця на території Готвальдівського району Харківської області на час виготовлення Державного акту ні прокурором, ні сторонами, ані третьою особою суду не надано.

При цьому, в матеріалах справи відсутній жодний доказ, який би підтверджував обставину, щодо відсутності помилки, у спірному державному акті на право користування земельною ділянкою 1990 року серії Б № 047623, оскільки він видавався на підставі рішення виконавчого комітету Готвальдівської районної ради народних депутатів від 03 квітня 1990 року № 98 (яке є чинним), яким затверджено видання державного акту на право користування землею саме полігону ХВВАУЛ ім. С.І. Грицівця, нині Військова частина НОМЕР_1 .

Так, в матеріалах справи наявні докази, з яких вбачається, що МІНІСТЕРСТВО ОБОРОНИ УКРАЇНИ, КВАРТИРНО-ЕКСПЛУАТАЦІНИЙ ВІДДІЛ м. ХАРКІВ визначають Військову частину НОМЕР_1 , як законного та фактичного користувача земельною ділянкою площею 3069,2 га в с. Благодатне Зміївського району Харківської області.

Відповідно до листа Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України №303/6/27/1855 від 13.12.2016 року за яким визначено Перелік земельних ділянок землекористувачів Міністерства оборони України, на яких можливе ведення господарської діяльності з вирощування сільськогосподарських культур, в якому, зокрема, значиться, що землекористувачем та балансоутримувачем земельної ділянки за місцезнаходженням: Харківська область, Зміївський район, с. Благодатне, загальною площею 3069,2, правовстановлюючий документ Держакт №047623 від 1990 р. є Військова частина НОМЕР_1 , а також листа ХАРКІВСЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОГО УНІВЕРСИТЕТУ ПОВІТРЯНИХ СИЛ ІМЕНІ ІВАНА КОЖЕДУБА №350/176/24-34/12 від 17.01.2017 року за яким останнім вказується: Проаналізувавши питання правомірності користування Військовою частиною НОМЕР_1 земельною ділянкою площею 3069,2 га в селищі Благодатне Зміївського району Харківської області, Харківський національний університет Повітряних Сил ім. І. Кожедуба вважає, що військова частина НОМЕР_1 є безпосереднім землекористувачем земельної ділянки площею 3069,2 га (військове містечко №265). Земельна ділянка площею 3069,2 га надавалась полігону ХВВАУЛ, який знаходився за адресою: с. Благодатне, Зміївський район, Харківська область. Харківський університет Повітряних сил ім. І. Кожедуба ніколи не був землекористувачем вказаної земельної ділянці та на цей час жодних прав на цю земельну ділянку не має (Т.4 а.с. 51-52).

Згідно ч. 1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ч. 2 ст. 43 ГПК України, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, даючи оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам, суд зазначає невідповідність положень рішення виконавчого комітету Готвальдівської районної Ради народних депутатів від 03.04.1990 №98 та Державного акту на право користування земельною ділянкою серія Б №047623, який було виготовлено на виконання вказаного рішення виконкому в частині назви особи, на яку має бути оформлено такий акт.

При цьому суд враховує вимоги чинного на час оформлення права землекористування Земельного кодексу Української РСР (1977 року), відповідно до якого надання земельних ділянок у користування та видача правовстановлюючих документів на земельні ділянки здійснюється на підставі постанови Ради Міністрів УРСР або рішення виконавчих комітетів обласної, районної, міської, селищної, сільської Рад депутатів трудящих (ст.16,20).

Отже, виходячи з вимог статей 16, 20 Кодексу, саме рішення уповноваженого органу є підставою для оформлення права землекористування на ту особу, що визначена в такому рішенні.

Оскільки в рішенні уповноваженого органу виконкому Готвальдівської районної Ради народних депутатів від 03.04.1990 №98 передбачено оформлення і видача державного акту на право користування землею полігона ХВВАУЛ ім. С.І. Грицевця, що мав умовне найменування військова частина НОМЕР_4 з місцем дислокації с. Благодатне, Харківської області і правонаступником якого є військова частина НОМЕР_1 , яка, згідно вищенаведених доказів, а також даних обліку земель в КЕВ м. Харків є землекористувачем земельної ділянки площею 3069,2 га.

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на прокурора.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 611, 612, 1048-1050 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до статті 93 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області протягом десяти днів з дня підписання повного рішення.

Повне рішення складено 20.03.2017 р.

Суддя О.В. Погорелова