РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2017Справа №910/1500/17

За позовом Державного підприємства "Бібрське лісове господарство";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕРОВЕНТ";

про стягнення 93 647,34 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача: не з'явилися;

Від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 93 647,34 грн. заборгованості, 58 062,34 грн. пені, а також 1 404,70 грн. витрат по сплаті судового збору з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2017 року порушено провадження у справі № 910/1500/17, розгляд справи призначено на 07.03.2017 року.

Позивач та відповідач були належним чином повідомлені про час, день та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення господарського суду, яке міститься в матеріалах справи, однак своїх повноважних представників у судове засідання 07.03.2017 р. сторони не направили.

Відповідач не надав письмовий відзив на позовну заяву, а також не заперечив позовні вимоги по суті.

Через відділ діловодства господарського суду 27.07.2017 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Між ДП «Бібрський лісгосп» (надалі - постачальник) та ТОВ«АЕРОВЕНТ» (надалі - покупець) 25 травня 2015 року було укладено договір про постачання продукції № 22 (надалі - договір). Відповідно до умов п. 1.1 договору постачальник зобов'язується передати, а покупець прийняти та оплатити лісо продукцію. Згідно з п. 1.2 договору сума договору склала 94 050, 00 грн.

Згідно з п. 3.4 договору оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок вказаний у реквізитах. Оплата є такою, що відбулась у момент надходження коштів у повному об'ємі на поточний рахунок продавця.

На виконання умов Договору постачальник поставив покупцю товар на загальну суму 93 647, 34 грн., що підтверджується копіями ЖД накладних № 37234606 від 23.06.2015 року вагон № 65226318, №37276482 від 26.06.2015 року вагон № 66765322, № 36922391 від 29.05.2015 року вагон № 65881781, № 37234606 від 23.06.2015 року вагон № 65888570.

Претензій щодо якості та комплектності вищевказаного поставленого позивачем товару, а також щодо обумовленої договором супроводжувальної документації, від відповідача не надходило, проте і повної оплати також проведено не було. Матеріали справи не містять доказів протилежного.

Станом на день розгляду справи у відповідача наявна заборгованість за поставлений товар у сумі 93 647,34 грн., що підтверджується матеріалами справи та поясненнями позивача.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами згідно ст. 629 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Позивач звертався до відповідача з претензіями (№ 135/06 від 19.02.16 року та № 294/06 від 20.05.2016 року, № 06/604 від 10.10.2016 року), у яких просив сплатити заборгованість за товар у сумі 93 647, 34 грн. Матеріали справи не містять відповіді на вищезазначені претензії, як і доказів оплати заборгованості.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Оскільки доказів належної оплати заборгованості за поставлений товар суду не надано, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 93 647,34 грн. підлягають задоволенню.

Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідача пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 58 062,39 грн. нарахованої в період з 29.05.2015 по 12.12.2016, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У відповідності ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

При укладанні договору сторони передбачили, що за порушення строків оплати чи приймання продукції стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від невиконаного чи несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення (п. 4.3 договору).

Оскільки умовами договору сторонами не було погоджено строку, протягом якого відповідач повинен оплатити вартість поставленого товару, то застосуванню підлягають приписи ч. 3 ст. 530 Цивільного кодексу України, згідно до яких якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач звертався до відповідача з претензією про сплату заборгованості № 135/06 від 19.02.16 року, яку було отримано відповідачем 22.02.2016 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Таким чином, відповідач був зобов'язаний провести оплату вартості за поставлений товар у строк до 29.02.2016 року

Згідно ч. 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

В пункті 2.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначено, що: "Щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції".

Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З урахуванням викладеного, судом здійснено перерахунок розміру пені, який становить 17 488,51 грн., а саме:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
93647.3401.03.2016 - 03.03.2016322.0000 %0.120 %*337.74
93647.3404.03.2016 - 21.04.20164922.0000 %0.120 %*5516.49
93647.3422.04.2016 - 26.05.20163519.0000 %0.104 %*3403.03
93647.3427.05.2016 - 23.06.20162818.0000 %0.098 %*2579.14
93647.3424.06.2016 - 28.07.20163516.5000 %0.090 %*2955.26
93647.3429.07.2016 - 31.08.20163415.5000 %0.085 %*2696.84
Таким чином, загальна сума пені за договором складає 17488,51 грн.

Таким чином, вимога позивача щодо стягнення пені підлягає частковому задоволенню в розмірі 17 488,51 грн., що нарахована в період з 01.03.2016 по 31.08.2016.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому повністю.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕРОВЕНТ" (03680, м. Київ, вул. Пшенична, 4; ідентифікаційний код 32110708) на користь Державного підприємства "Бібрське лісове господарство" (81220, Львівська область, Перемишлянський район, м. Бібрка, вул. В. Стуса, 44; ідентифікаційний код 00992488) основну суму боргу у розмірі 93 647 (дев'яносто три тисячі шістсот сорок сім) грн. 34 коп., пеню у розмірі 17 488 (сімнадцять тисяч чотириста вісімдесят вісім) грн. 51 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 029 (одна тисяча двадцять дев'ять) грн. 02 коп.

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 10.03.2017 р.