КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2017 р. Справа№ 911/2666/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Алданової С.О.

Мартюк А.І.

секретар: Горбунова М.Є.

за участю представників:

від позивача: Модлінський Н.О.;

від відповідача-1: Кравчук А.С.;

від відповідача-2: не з'явився;

від третьої особи-1: не з'явився;

від третьої особи-2: не з'явився;

від третьої особи-3: ОСОБА_4;

від третьої особи-4: ОСОБА_4;

від третьої особи-5: ОСОБА_4;

від третьої особи-6: Карпінський С.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Златобанк" та

Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний

банк України"

на ухвалу Господарського суду Київської області

від 26.01.2017р.

у справі №911/2666/15 (суддя Антонова В.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Златобанк" в особі

Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на

ліквідацію АТ "Златобанк" В.І.Славінського

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний

комплекс "Арктика"

2. Києво-Святошинського районного управління юстиції в особі

Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління

юстиції

за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні

позивача: 1. Національного банку України

2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Пашківочка"

4. Товариства з обмеженою відповідальністю "Пашківка"

5. ОСОБА_7

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні

відповідача-1: Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк

України"

про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності

правочину

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.01.2017р. провадження у справі №911/2666/15 було зупинено до розгляду справи №910/27193/15 Київським апеляційним господарським судом.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду, Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (далі - третя особа-6) звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 26.01.2017р. у справі №911/2666/15 та направити справу №911/2666/15 для розгляду до Господарського суду Київської області.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми процесуального права, зокрема, ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, що призвело до безпідставного зупинення провадження у даній справі. Зокрема, третя особа-6 звертала увагу суду апеляційної інстанції на наступне:

- як підставу для зупинення справи №911/2666/15 суд першої інстанції вказав на розгляд Київським апеляційним господарським судом справи №910/27193/15, при цьому не навів жодного обґрунтування своєї позиції;

- зі змісту ухвали суду не вбачається, яким чином з'ясування обставин під час розгляду справи №910/27193/15 унеможливлює розгляд позовних вимог у даній справі;

- відповідач-1 подавав суду клопотання про зупинення провадження зовсім іншого змісту, та як підставу для зупинення розгляду даної справи, зазначав, що справа №911/2666/15, яка перебуває на розгляді Господарського суду Київської області, та справа №826/6513/16, яка перебуває в провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва, є пов'язаними, і вирішення спору у справі №911/2666/15 є неможливим до вирішення спору у справі №826/6513/16, оскільки у справі адміністративної юрисдикції оскаржуються дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT «Златобанк» стосовно визнання нікчемним правочину - Договору застави майнових прав №153/10-KL/S-8. Наявність адміністративної справи є підставою для зупинення провадження у господарській справі №911/2666/15 на підставі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.02.2017р. (головуючий суддя Зубець Л.П., судді: Алданова С.О., Мартюк А.І.) апеляційну скаргу третьої особи-6 було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 02.03.2017р.

В судовому засіданні 02.03.2017р. представники позивача, третьої особи-3, третьої особи-4, третьої особи-5, третьої особи-6 підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просили суд скаргу задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 26.01.2017р. у справі №911/2666/15 та направити справу №911/2666/15 для розгляду до місцевого господарського суду.

В судовому засіданні 02.03.2017р. представник відповідача-1 заперечував проти апеляційної скарги, просив суд залишити скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду - без змін як таку, що була винесена з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм процесуального права.

Представники відповідача-2, третьої особи-1 та третьої особи-2 не з'явилися, про поважність причин нез'явлення суд не повідомили, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

В судовому засіданні 02.03.2017р. представник позивача подав клопотання про продовження строку розгляду справи відповідно до ст. ст. 69, 102 Господарського процесуального кодексу України.

Вказане клопотання було задоволено судом.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2017р., на підставі ст. ст. 69, 77, 102 Господарського процесуального кодексу України, строк розгляду апеляційної скарги було продовжено на 15 днів, розгляд справи відкладено на 16.03.2017р.

Позивач також звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 26.01.2017р. про зупинення провадження у справі №911/2666/15 та передати справу №911/2666/15 до Господарського суду Київської області для продовження судового розгляду.

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що у місцевого господарського суду були відсутні правові підстави для зупинення провадження у даній справі. На думку позивача, в даному випадку місцевий господарський суд може надати правову оцінку спірним правовідносинам самостійно на підставі наявних у справі №911/2666/15 доказів.

Згідно з пп.2.3.44 п.2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, апеляційну скаргу позивача було передано на розгляд раніше визначеної колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів: Алданової С.О., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.03.2017р. (головуючий суддя Зубець Л.П., судді: Алданова С.О., Мартюк А.І.) апеляційну скаргу позивача було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 16.03.2017р.

В судовому засіданні 16.03.2017р. представники позивача, третьої особи-3, третьої особи-4, третьої особи-5 та третьої особи-6 підтримали надані у попередньому судовому засіданні пояснення щодо апеляційної скарги третьої особи-6, просили суд вказану апеляційну скаргу задовольнити. Також підтримали апеляційну скаргу позивача, яку просили суд задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 26.01.2017р. у справі №911/2666/15 та направити справу №911/2666/15 для розгляду до місцевого господарського суду.

В судовому засіданні 16.03.2017р. представник відповідача-1 підтримав раніше надані пояснення по суті апеляційної скарги третьої особи-6, просив суд залишити вказану скаргу без задоволення. Проти апеляційної скарги позивача заперечував, просив суд залишити скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду - без змін як таку, що була винесена з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм процесуального права.

Представники відповідача-2, третьої особи-1 та третьої особи-2 в судове засідання 16.03.2017р. не з'явилися, про поважність причин нез'явлення суд не повідомили, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Оскільки явка представників сторін та третіх осіб у судові засідання не була визнана судом обов'язковою, приймаючи до уваги наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення представників сторін та третіх осіб про місце, дату і час судового розгляду, а також зважаючи на обмеженість строків розгляду апеляційної скарги на ухвали місцевого господарського суду, колегія суддів визнала за можливе розглядати справу у відсутність представників відповідача-2, третьої особи-1 та третьої особи-2 за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 16.03.2017р. було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача-1, третьої особи-3, третьої особи-4, третьої особи-5 та третьої особи-6, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Публічне акціонерне товариство "Златобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк" В.І.Славінського (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" (далі - відповідач-1) та до Києво-Святошинського районного управління юстиції в особі Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції (далі - відповідач-2), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Національного банку України (далі - третя особа-1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - третя особа-2), Товариства з обмеженою відповідальністю "Пашківочка" (далі - третя особа-3), Товариства з обмеженою відповідальністю "Пашківка" (далі - третя особа-4), ОСОБА_7 (далі - третя особа-5), за участю третьої особи на стороні відповідача-1 - Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (далі - третя особа-6) про визнання недійсним договору про розірвання договору іпотеки, укладеного між позивачем та відповідачем-1, посвідченого 29.10.2014р. приватним нотаріусом КМНО Кирилюком Д.В. за реєстровим №3287, а також застосування наслідків недійсності правочину, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що оспорюваний правочин є нікчемним.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.06.2015р. було порушено провадження у справі №911/2666/15 за вказаним позовом (том справи - 1, аркуш справи - 1).

В процесі судового розгляду відповідач-1 звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі (том справи - 6, аркуші справи - 104-105), в якому він просив суд зупинити провадження у справі №911/2666/15 до розгляду Окружним адміністративним судом міста Києва справи №826/11066/15, предметом розгляду в якій є вимоги щодо визнання протиправними дій Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк" щодо прийняття рішення про нікчемність договору про розірвання іпотеки від 31.05.2012р., яка перебуває в провадженні Київського апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.01.2017р. було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача-1 з посиланням на те, що в провадженні Київського апеляційного господарського суду перебуває справа №910/27193/15, предметом спору у якій є визнання недійсним укладеного між Акціонерним товариством "Златобанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" Договору про розірвання договору іпотеки від 31.05.2012р. Тобто, справа №911/2666/15 є пов'язаною зі справою №910/27193/15, а тому клопотання відповідача-1 про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню, натомість провадження у справі №911/2666/15 має бути зупинено до розгляду справи №910/27193/15 Київським апеляційним господарським судом (том справи - 6, аркуші справи - 259-262).

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не погоджується з висновками місцевого господарського суду, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

За змістом наведеної норми процесуального права підставою для зупинення провадження у господарській справі є сукупність таких складових, як розгляд іншої справи іншим судом, пов'язаність цієї іншої судової справи з даною господарською справою та неможливість розгляду останньої до вирішення судом зазначеної іншої справи.

При цьому пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у справі, що ним розглядається (аналогічна правова позиція наведена в п.3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Як вбачається з матеріалів справи, при винесенні оскаржуваної ухвали, місцевий господарський суд виходив з того, що справи №911/2666/15 та №910/27193/15 є пов'язаними між собою і розгляд справи №911/2666/15 неможливий до вирішення справи №910/27193/15.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянтів про те, що в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали суду взагалі не зазначено, з'ясування яких саме обставин в ході розгляду справи №910/27193/15 унеможливлює розгляд справи №911/2666/15, а також не вказано, які саме обставини не можуть бути встановлені місцевим господарським судом самостійно при розгляді справи №911/2666/15.

Під час перегляду ухвали місцевого господарського суду колегією суддів було з'ясовано, що предметом розгляду у справі №911/2666/15 є вимоги про визнання недійсним договору від 29.10.2014р. про розірвання договору іпотеки від 31.05.2012р., укладеного між позивачем та відповідачем-1. Водночас, предметом спору у справі №910/27193/15, яка знаходиться на розгляді Київського апеляційного господарського суду, є визнання припиненими кредитного договору №153/10-KL від 29.10.2010р. та договору застави майнових прав на частку в статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» №3 від 06.06.2011р.

Наведене свідчить про те, що справи №911/2666/15 та №910/27193/15 не пов'язані між собою, а тому результати розгляду Київським апеляційним господарським судом справи №910/27193/15 жодним чином не впливає на вирішення спору у справі №911/2666/15.

Тобто в даному випадку відсутня така передумова для зупинення провадження у справі як неможливість розгляду справи №911/2666/15 до вирішення справи №910/27193/15 іншим судом, а тому у місцевого господарського суду були відсутні підстави для застосування ст. 79 Господарського процесуального кодексу України саме щодо зупинення провадження до розгляду справи №910/27193/15.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити про те, що провадження у справі №911/2666/15 було порушено ще 26.06.2015р.

Рішенням Господарського суду Київської області від 03.09.2015р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.07.2016р., у задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.10.2016 рішення Господарського суду Київської області від 03.09.2015р. та постанова Київського апеляційного господарського суду від 11.07.2016р. у справі №911/2666/15 були скасовані, а матеріали справи направлено на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Розгляд справи №911/2666/15 триває майже два роки, а необґрунтоване зупинення провадження у даній справі призводить до затягування строків розгляду справи і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р., яка покладає на національні суди обов'язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

З вищенаведеного слідує, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах, підтвердилися під час перегляду даної справи, що в свою чергу свідчить про неповне з'ясування місцевим господарським судом обставин, які мають значення для справи, а також невірне застосування норм процесуального права.

Згідно зі ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Частиною 5 статті 106 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до положень ч.7 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України, у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Таким чином, апеляційні скарги підлягають задоволенню, а оскаржувана ухвала Господарського суду Київської області від 26.01.2017р. у справі №911/2666/15 - скасуванню, з направленням справи №911/2666/15 на розгляд Господарського суду Київської області.

Відносно витрат позивача та третьої особи-6 по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Як уже зазначалось вище, у справі №911/2666/15 судом апеляційної інстанції було переглянуто та скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у ч.7 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, тому розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом апеляційної скарги, повинен здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України (аналогічна правова позиція викладена в п.4.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (із змінами та доповненнями)).

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 32-34, 43, 75, 77, 79, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Златобанк" та Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 26.01.2017р. у справі №911/2666/15 скасувати.

3 Матеріали справи №911/2666/15 повернути до Господарського суду Київської області для розгляду справи по суті.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді С.О. Алданова

А.І. Мартюк