КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2017 р. Справа№ 910/17378/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Сотнікова С.В.

Остапенка О.М.

За участі представників сторін:

Згідно з протоколом судового засідання

розглянувши матеріали апеляційної скарги Об'єднання підприємств

"Український музичний альянс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.12.2016

у справі №910/17378/16 (суддя Марченко О.В.)

за позовом Об'єднання підприємств "Український музичний альянс"

до іноземного підприємства "Логін"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача -

Всеукраїнська громадська організація "Всеукраїнське агентство

авторських прав"

про стягнення 1370400,87 грн

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року, Об'єднання підприємств "Український музичний альянс" (далі за текстом - Об'єднання) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з іноземного підприємства "Логін" (далі за текстом - Підприємство) (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) 1370400,87 грн відрахувань за імпорт на територію України обладнання, із застосуванням якого у домашніх умовах можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах, згідно з переліком, визначеним додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2003 № 992 "Про розмір відрахувань виробниками та імпортерами обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких у домашніх умовах можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах" .

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем імпортуються товари, із застосуванням яких можна здійснити відтворення творів, а тому відповідач зобов'язаний сплачувати відрахування за ввезення таких товарів відповідно до ст. 42 Закону України "Про авторське право і суміжні права", проте таких відрахувань відповідач не сплачує. Однак, обов'язок сплати відрахувань відповідачем на користь уповноваженої організації колективного управління (позивача або третьої особи) станом на 24.11.2016 виконано частково у сумі 25000,00 грн і не виконано у сумі 1345400,87 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.12.2016 у справі № 910/17378/16 відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення 1370400,87 грн відрахувань за імпорт на територію України обладнання.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суду виходив з того, що у період з 07.03.2014 по 29.12.2014 відповідачем було імпортовано через митний кордон України обладнання, за яке Підприємством не було здійснено виплату відрахувань Об'єднанню, як єдиній у визначений період організації колективного управління, яка має право здійснювати збір відрахувань. Разом з тим, вважав, що підстав для задоволення позовних вимог немає, оскільки Підприємством і Організацією врегульовано питання щодо сплати відрахувань за заявлений позивачем період, так як уклавши Договір №1 з Організацією, Підприємство зобов'язалося сплатити третій особі відрахування за період з 07.03.2014 по 29.12.2014, а додатком № 3 до Договору № 1 Підприємством і Організацією погоджено строки сплати відрахувань за вказаний період.

Господарським судом першої інстанції було враховано, що сторони приступили до виконання умов Договору №1. В зв`язку з чим, місцевий господарський суд дійшов висновоку, що чинним законодавством України не обмежено право відповідача на укладення з іншою організацією колективного управління, а не позивачем, договору щодо сплати відрахувань за імпортований до укладення відповідного договору товар;

Не погоджуючись із зазначеним рішенням господарського суду першої інстанції, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про задоволення позову.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу Об'єднання зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийнято на підставі неправильного застосування норм матеріального права.

В підтвердження доводів апелянт посилається на те, що місцевий господарський суд не врахуванв змісту зобов'язання, підстав його виникнення, грошової природи зобов'язання та умов його виконання.

Підтверджуючи вмотивованість апеляційної скарги, Об'єднання посилається на те, що позивач є належним кредитором у грошовому зобов'язанні, яке виникло в силу законодавчих приписів і полягає у перерахуванні суми відрахувань уповноваженим організаціям під час ввезення на митну територію України обладнання і (або) матеріальних носіїв імпортерами відповідно до встановленого КМУ розміру. Проте, на час ухвалення рішення зобов'язання у частині сплати 1345400,85 грн не виконано, умови його виконання порушено. Договір, укладений між відповідачем та третьою особою, жодним чином не змінює та не припиняє право позивача вимагати виконання зобов'язання відповідно до умов, встановлених законом.

Апелянт наголошує на тому, що суд не врахував і не надав відповідну оцінку фактичним обставинам справи відносно того, що Договір укладений між відповідачем і третьою особою не є підставаою вважати зобов'язання виконаним, тому відповідно не є підставою припинення зобов'язання, яке виникло в силу законодавчих приписів між позивачем і відповідачем.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2017 для розгляду справи апеляційної скарги Об'єднання сформовано колегію у складі головуючого Верховця А.А., суддів Остапенка О.М., Пантелієнка В.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2017 апеляційну скаргу Об'єднання на рішення Господарського суду міста Києва від 23.12.2016 у справі № 910/17378/16 було прийнято до провадження, розгляд скарги призначено на 28.02.2017 о 14:20 в судовому засіданні у приміщенні суду.

21.02.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) від Об`єднання надійшло письмове клопотання про виправлення описки в тексті апеляційної скарги.

28.02.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) від Підприємства надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.

28.02.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) від Об`єднання надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні 28.02.2017 відповідно до ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу (далі за текстом - ГПК) України в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, оголошувалась перерва до 07.03.2017 - 14 год 50 хв, для надання можливості реалізації процесуальних прав учасників провадження у справі, подання доказів і участі в їх дослідженні в судовому процесі.

Згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 07.03.2017, здійсненому у зв'язку з перебуванням суддів Пантелієнка В.О., в складі колегії, яку раніше визначено для розгляду справи у відпустці, для розгляду скарги Об'єднання, сформовано колегію суддів у складі головуючого судді - Верховця А.А., суддів: Сотнікова С.В., Остапенка О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.03.2017 розгляд апеляційної скарги Об'єднання на рішення Господарського суду міста Києва від 23.12.2016 у справі № 910/17378/16 було прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів, розгляд якої ухвалою від 20.01.2017 було призначено на 07.03.2017 о 14:50.

Враховуючи викладене, колегія суддів у новому складі розпочала розгляд апеляційної скарги з початку.

07.03.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) від Підприємства надійшли письмові пояснення до відзиву на апеляційну скаргу.

07.03.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) від Об`єднання надійшли письмові пояснення.

В судовому засіданні 07.03.2017 представник позивача навів свої доводи, міркування та заперечення, викладені безпосередньо в апеляційній скарзі. Представники відповідача заперечувли проти доводів апеляційної скарги з підстав, наведених в письмовому відзиві на апеляційну скаргу, просили суд в задоволенні скарги відмовити, а також зодовльнити клопотання Підприємства про відшкодування судових витрат. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, висловив узгодженість власної позиції щодо заперечень вимог апляційної скарги, із позицією відповідача.

В судовому засіданні 07.03.2017 згідно ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

У відповідності ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Київський апеляційний господарський суд, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Місцевим господарським судом встановлено та з матеріалів вбачається справи, що:

- Об'єднання є організацією, уповноваженою здійснювати збирання і розподіл між суб'єктами авторського права і (або) суміжних прав коштів від відрахувань (відсотків) виробниками та імпортерами обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких у домашніх умовах можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах, що підтверджується свідоцтвом від 20.12.2007 № 2/У, виданим позивачеві Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України;

- Підприємство у період з 07.03.2014 по 25.12.2014 імпортувало на митну територію України товари, із застосуванням яких можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах, передбачені Законом, а саме: радіотелефони системи стільникового зв'язку (мобільні телефони), планшети із кодом згідно з УКТЗЕД; ноутбуки з оптичним приводом для CD/DVD-RW-дисків із кодом згідно з УКТЗЕД; запам'ятовувальні пристрої на жорстких дисках із кодами 8471 7050 00 та 8471 7098 00 згідно з УКТЗЕД; карти пам'яті ("smart-картки") із кодом 8523 5110 00 згідно з УКТЗЕД; флеш-картоки із кодом 8523 5110 00 згідно з УКТЗЕД ", і з яких мало сплатити згадані відрахування;

- станом на час здійснення Підприємством імпорту вказаного обладнання на митну територію України (у період з з 07.03.2014 по 25.12.2014) Об'єднання було єдиною уповноваженою організацією на здійснення збирання і розподілу між суб'єктами авторського права і (або) суміжних прав коштів від відрахувань (відсотків) виробниками та імпортерами обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких у домашніх умовах можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах, що підтверджується листом Державної служби інтелектуальної власності України від 17.06.2015 № 1-7/4782;

- Підприємство під час ввезення на митну територію України імпортованого обладнання та матеріальних носіїв не сплатило необхідні відрахування в розмірах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2003 № 992 "Про розмір відрахувань, що сплачуються виробниками та імпортерами обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких у домашніх умовах можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах" (зі змінами);

- з урахуванням вартості імпортованого обладнання та матеріальних носіїв Об'єднанням нараховано до стягнення з Підприємства 1370400,87 грн заборгованості із відрахувань (відсотків).

Матеріалами справи також підтверджується, що між Підприємством та Організацією укладено Договір № 1 від 11.11.2016, згідно з умовами якого Підприємство за період з 07.03.2014 по 29.12.2014 сплачує відрахування Організації.

Згідно пункт 2.1 Договору № 1, імпортер зобов'язується виплатити уповноваженій організації відрахування (відсотки) у розмірі та в порядку, передбаченому чинним законодавством України та Договором №1, а уповноважена організація зобов'язується в порядку, передбаченому чинним законодавством України прийняти кошти (відрахування) від імпортера та розподілити між організаціями колективного управління, які є на обліку у Державній службі інтелектуальної власності України, на основі договорів, укладених уповноваженою організацією з такими організаціями колективного управління для їх подальшого розподілу між авторами, виконавцями, виробниками фонограм (відеограм).

Відповідно до пункт 3.1 Договору №1, імпортер зобов'язується в строк не пізніше дня, наступного за днем митного оформлення ввезення обладнання і матеріальних носіїв на митну територію України, надіслати на поштову та електронну адреси уповноваженої організації повідомлення про ввезення обладнання і матеріальних носіїв на митну територію України за формою, передбаченою додатком №1 до Договору №1.

Пункт 3.2 закріплює перелік обладнання та/або матеріальних носіїв, що є об'єктом сплати відрахувань, а також розмір відрахувань за Договором №1 визначається у відповідності до Постанови № 992 (пункт 3.2 Договору №1);

Сторони погодили, що імпортер в порядку та на умовах, визначених Договором №1, сплачує уповноваженій організації винагороду за попередній період, а саме: за період починаючи з 07.03.2014 по 29.12.2014, шляхом перерахування відрахувань (відсотків) на рахунок уповноваженої організації, виходячи з розмірів, встановлених Постановою №992, від вартості обладнання і матеріальних носіїв, зазначеної у відповідному зовнішньоекономічному договорі (контракті) імпортера про придбання обладнання і матеріальних носіїв в національній валюті за курсом Національного банку України, на дату відповідної митної декларації; імпортер бере на себе обов'язок перераховувати зазначені відрахування (відсотки) за період починаючи з 07.03.2014 по 29.12.2014 включно (пункт 3.5 Договору №1).

На підставі попередньо наданої уповноваженій організації інформації щодо імпорту обладнання та матеріальних носіїв за період з 07.03.2014 по 29.12.2014, сторони погодили вказаний в додатку №3 до Договору №1 загальний розмір відрахувань за вказаний період та графік сплати відрахувань імпортером (підпункт 3.5.1 пункту 3.5 Договору №1);

Пунктом 5.1 зазначеного договору передбачено, що Договору №1 набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017 (пункт 5.1 Договору №1).

Згідно з додатком № 3 до Договору №1 Підприємством і Організацією погоджено графік сплати відрахувань імпортером уповноваженій організації за період з 07.03.2014 по 29.12.2014, а саме: до 30.11.2016 - 25 000 грн.; до 28.02.2017 - 25 000 грн.; до 29.05.2017 - 100 000 грн.; до 27.08.2017 - 230 000 грн.; до 25.11.2017 - 230 000 грн.; до 23.02.2018 - 230 000 грн.; до 24.05.2018 - 230 000 грн.; до 22.08.2018 - 300 500,44 грн., разом - 1 370 500,44 грн.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що Організація є організацією колективного управління, уповноваженою здійснювати збирання і розподіл між суб'єктами авторського права і (або) суміжних прав коштів від відрахувань (відсотків) виробниками та імпортерами обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких у домашніх умовах можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах, що підтверджується виданим Державною службою інтелектуальної власності України свідоцтвом від 29.12.2014 № 3/у.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з Підприємства на користь Об'єднання зазначених відрахувань.

За приписами частини другої статті 42 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон) допускається відтворення в домашніх умовах і виключно в особистих цілях творів і виконань, зафіксованих у фонограмах, відеограмах і їх примірниках, без згоди автора (авторів), виконавців і виробників фонограм (відеограм), але з виплатою їм винагороди способом, визначеним частиною четвертою цієї статті.

Згідно з частиною четвертою статті 42 Закону виплата винагороди виробникам фонограм і відеограм та іншим особам, які мають авторське право і (або) суміжні права, за передбачені частиною другою цієї статті відтворення, здійснюється у формі відрахувань (відсотків) від вартості обладнання і (або) матеріальних носіїв виробниками та (або) імпортерами обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких можна здійснити відтворення виключно в особистих цілях у домашніх умовах творів, зафіксованих у фонограмах і відеограмах, крім:

а) професійного обладнання та (або) матеріальних носіїв, не призначених для використання в домашніх умовах;

б) обладнання і матеріальних носіїв, що експортуються за митну територію України;

в) обладнання і матеріальних носіїв, що ввозяться фізичною особою на митну територію України виключно в особистих цілях і без комерційної мети.

Частиною п'ятою статті 42 Закону встановлено, що розміри зазначених у частинах другій і четвертій цієї статті відрахувань (відсотків), що мають сплачуватися виробниками та (або) імпортерами обладнання і матеріальних носіїв, визначаються Кабінетом Міністрів України. Ці кошти виробниками та імпортерами обладнання і (або) матеріальних носіїв перераховуються визначеним Установою організаціям колективного управління (далі - уповноваженим організаціям). Зібрані кошти розподіляються між організаціями колективного управління, які є на обліку в Установі, на основі договорів, які уповноважені організації укладають з усіма організаціями колективного управління. Імпортери перераховують ці кошти уповноваженій організації під час ввезення товару на митну територію України, а виробники - у кінці кожного місяця після реалізації обладнання і матеріальних носіїв.

Згідно з приписами частини сьомої статті 42 Закону зібрані кошти, що зазначені у частинах другій і четвертій цієї статті, розподіляються між авторами, виконавцями, виробниками фонограм (відеограм). Якщо угодами між організаціями колективного управління не передбачено інше, то ці кошти розподіляються у таких пропорціях: авторам - 50 відсотків, виконавцям - 25 відсотків і виробникам фонограм (відеограм) - 25 відсотків.

Порядок здійснення відрахувань виробниками та імпортерами обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких у домашніх умовах можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах, затверджено наказом Міністерства освіти і науки України, Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва, Державної податкової адміністрації України від 24.11.2003 № 780/123/561 (далі - Порядок від 24.11.2003).

Відповідно до пункту 7 Порядку від 24.11.2003 під час ввезення на митну територію України обладнання і (або) матеріальних носіїв імпортери відповідно до розміру відрахувань, затвердженого Постановою № 992, перераховують суми відрахувань уповноваженим організаціям, про що надсилають цим організаціям підписану керівником імпортера довідку щодо сплати відрахувань імпортером обладнання і матеріальних носіїв, із застосуванням яких у домашніх умовах можна здійснити відтворення творів і виконань, зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах, за формою, визначеною в додатку 1 цього Порядку.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами першою - третьою статті 6 ЦК України встановлено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Згідно з приписами частини третьої статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Колегія суду апеляційної інстанції звертає увагу, що Підприємством укладено договір з Організацією про виплату відрахувань імпортером обладнання і/або матеріальних носіїв, додатковими угодами до якого (договору) врегульовано і питання сплати відрахувань (процентів) за попередній період.

В зв`язку з чим суд апеляційної інстанції доходить висновку, що Підприємство мало право (за відсутності законодавчої заборони) вирішити питання щодо сплати заборгованості з відрахувань (відсотків) з уповноваженою організацією, повноваження якої зі збору і розподілу коштів від відрахувань (відсотків) є дійсними станом на час здійснення відповідної дії (фактичної оплати). Тобто, з урахуванням того, що такі відрахування (відсотки) як винагорода у подальшому розподіляються між авторами, виконавцями, виробниками фонограм (відеограм), після перерахування заборгованості з відрахувань уповноваженій організації, відсутні підстави вважати, що зазначене питання залишилося неврегульованим. (Зазначена правова позиція апеляційного суду, узгоджується з висновком зробленим Вищим господарським судом України та викладеним в постанові від 15.11.2016 у справі № 910/2333/16).

Колегія суду погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що платіжним дорученням від 14.11.2016 № 712 за яким Підприємством перераховано Організації 25000,00 грн у погоджений Договором №1 строк, належним чином підтверджено, що сторони приступили до виконання умов Договору №1.

Більше того, перед початком судового засідання у суді апеляційної інстанції 07.03.2017, відповідачем в порядку ст. ст. 22, 96 ГПК України через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія), було подано додаткові письмові пояснення до відзиву на апеляційну скаргу, до яких в свою чергу було долучено копію платіжного доручення № 455 від 07.03.2017. В судовому засіданні колегією суддів вказане платіжне доручення оглянуто та повернуто відповідачу.

Як встановлено судом, відповідно до платіжного доручення № 455 від 07.03.2017 Підприємство здійснило оплату на користь Організації, в розмірі 1320500,44.

Представником Всеукраїнської громадської організації "Всеукраїнське агентство авторських прав" на уточнюючі запитання суду, надано пояснення, що відповідач здійснив на користь Організації сплату повної суми відрахувань на загальну суму 1320500,44, яка в свою чергу була визначена сторонами у графіку сплати відрахувань імпортером Уповноваженій організації за період з 07.03.2014 по 29.12.2014 у відповідності до умов Додатку № 3 до Договору № 1 від 11.11.2016.

Як вбачається з матеріалів справи (т.1, а.с.171 ), Додатком № 3 до Договору № 1 сторонами погоджено суму та графік сплати відрахувань імпортером Уповноваженій організації за період з 07.03.2014 по 29.12.2016. Відповідно до якого останньою датою здійснення платежу сторони визначили - 22.02.2018, таким чином, Підприємство достроково виконало зобов`язання за Договором № 1.

Колегія суду враховує, що згідно статті 531 ЦК України, боржник має право виконати свій обов'язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Таким чином, враховуючи, що Договір № 1 не містить заборони відносно дострокового виконання зобов`язання щодо виплати відрахувань, а також сторони зазначеного договору висловлюють в судовому засіданні узгодженість позиції щодо можливості реалізації права відповідача виконати свій обов'язок достроково, колегія суду доходить висновку, що обов`язок відповідача зі сплати відрахувань в силу законодавчих приписів, який виник у Підприємства, як у імпортера під час ввезення на митну територію України відповідного обладнання і матеріальних носіїв є належно виконаним.

У відповідності до ст.ст. 32-34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, колегія суддів на підставі доказів та пояснень наявних в матеріалах справи дійшла до висновку, що відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для скасування чи зміни рішення місцевого господарського суду не вбачає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

В зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 4-7, 32-34, 43, 44, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Об'єднання підприємств "Український музичний альянс" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.12.2016 у справі № 910/17378/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.12.2016 у справі № 910/17378/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/17378/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 09.03.2017.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді С.В. Сотніков

О.М. Остапенко