ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2017 р. Справа № 920/1044/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Барбашова С.В.

при секретарі Кладько А.С.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1, довіреність № 1 від 29.03.2016 р.

відповідача не зявився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 36 С/3) на рішення господарського суду Сумської області від 05.12.16 р. у справі № 920/1044/16

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю МАЯК, с. Боромля Тростянецького району Сумської області

до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, м. Суми,

про визнання договору оренди землі поновленим

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з додатковою відповідальністю МАЯК звернулося до господарського суду Сумської області з позовною заявою, в якій просило визнати поновленим на 10 (десять) років договір оренди землі від 15.09.2006 р., укладений між Тростянецькою районною державною адміністрацією та Товариством з додатковою відповідальністю МАЯК, зареєстрований у Тростянецькому районному відділенні ДП Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.09.2006 р. № 14.

18.11.2016 р. позивач звернувся до суду з заявою про зміну предмету позову, в якій просить визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 15.09.2006 р., зареєстрованого Тростянецьким відділом державного земельного кадастру в Сумській області, 19.09.2006 р. номер реєстрації 14, укладеного між Товариством з додатковою відповідальністю МАЯК та Тростянецькою районною державною адміністрацією, обєктом оренди якого є земельна ділянка загальною площею 56,0121 га, де: 56,0121 га - рілля, на території Боромлянської сільської ради Тростянецького району, кадастровий номер: :00:006:0805, в редакції викладеній у зазначеній заяві.

Рішенням господарського суду Сумської області від 05.12.2016 р. у справі № 920/1044/16 позов задоволено. Визнано укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 15.09.2006 р., зареєстрованого Тростянецьким відділом державного земельного кадастру в Сумській області, 19.09.2006 р. номер реєстрації 14, укладеного між Товариством з додатковою відповідальністю МАЯК (42621, Сумська область, Тростянецький район, с. Боромля, вул. Швецова, буд. 33, ідентифікаційний код 03779142) та Тростянецькою районною державною адміністрацією (42600, Сумська область, Тростянецький район, м. Тростянець, вул. Горького, буд. 3, ідентифікаційний код 04057907), обєктом оренди якого є земельна ділянка загальною площею 56,0121 га, де: 56,0121 га - рілля, на території Боромлянської сільської ради Тростянецького району, кадастровий номер: :00:006:0805, в редакції викладеній в резолютивній частині рішення.

Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (40021, м. Суми, вул. Петропавлівська, буд. 108, ідентифікаційний код 3976885) на користь Товариства з додатковою відповідальністю МАЯК (42621, Сумська область, Тростянецький район, с. Боромля, вул. Швецова, буд. 33, ідентифікаційний код 03779142) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2067,00 грн.

Рішення мотивоване з тих підстав, що позивачем виконано всі вимоги Закону, які є обовязковими для поновлення договору оренди землі, на підставі додаткової угоди до нього щодо поновлення договору на десять років, та ін.

Відповідач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, вважаючи, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, з мотивів та підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

Також відповідач заявив клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, в обґрунтування якого він посилається на його скрутний матеріальний стан, обумовлений недостатнім бюджетним фінансуванням.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, з мотивів викладених у відзиві та ін.

Відповідач у призначене судове засідання не зявився.

Враховуючи факт належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду апеляційної скарги, та те, що норми ст. 38 ГПК України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, судова колегія вважає, що судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

Неявка в судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення встановила наступне:

Як свідчать матеріали справи, 15.09.2006 р. між Товариством з додатковою відповідальністю МАЯК (орендар) та Тростянецькою районною державною адміністрацією (орендодавець) укладений договір оренди землі (далі - договір), відповідно до пунктів 1, 2 якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 56,0121 га, в тому числі: рілля 56,0121 га, кадастровий номер: :00:006:0805.

19.09.2006 р. зазначений договір зареєстровано у Тростянецькому районному відділенні ДП Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.09.2006 р. № 14.

Згідно з п. 8 договору, договір укладено на 10 (десять) років. Після закінчення строку дії договору позивач має переважне право на поновлення договору на новий строк. У цьому разі позивач повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово про намір продовжити його дію.

За актом визначення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) від 15.09.2006 р. Тростянецькою районною державною адміністрацією (орендодавцем) визначено позивачеві (орендарю) межі вищезазначених земельних ділянок на місцевості, а за актом приймання-передачі земельної ділянки від 19.09.2006 р. Тростянецькою районною державною адміністрацією (орендодавцем) передано позивачеві (орендарю) земельну ділянку загальною площею 56,0121 га (а. с. 16).

Позивач зазначає, що 08.06.2016 р. він звернувся до відповідача з клопотанням про поновлення договору оренди землі від 15.09.2006 р., зареєстрованого у Тростянецькому районному відділенні ДП Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.09.2006 р. № 14, терміном на 10 (десять) років. До зазначеного клопотання позивачем додано три примірники додаткової угоди.

Факт отримання відповідачем клопотання позивача від 08.06.2016 р. про поновлення договору оренди підтверджується штампом відповідача на згаданому клопотанні із зазначенням вхідного номеру № 11840 від 09.06.2016 р.

Позивач у позові зазначає, що не отримував від відповідача підписаного з його боку екземпляру надісланного йому примірника додаткової угоди про поновлення договору або вмотивованої відмови у поновленні вищезазначеного договору, або повідомлення про прийняте відповідачем рішення щодо розгляду вищезазначеного клопотання.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду про визнання поновленим на 10 (десять) років договору оренди землі від 15.09.2006 р., укладеного між Тростянецькою районною державною адміністрацією та Товариством з додатковою відповідальністю МАЯК, зареєстрованого у Тростянецькому районному відділенні ДП Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.09.2006 р. № 14.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд, зокрема виходив з того, що позивачем виконано всі умови договору та вимоги Закону, які є обовязковими для поновлення договору оренди землі, та ін.

Викладені вище висновки господарського суду, на думку колегії суддів, повністю відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, їм надана правильна та належна правова оцінка, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого у справі рішення.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Підставами набуття громадянами та юридичними особами права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності у відповідності до ст. 116 Земельного кодексу України є рішення виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

До повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, у тому числі розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом (ст. 17 Земельного кодексу України).

Земельний кодекс України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлював, що до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади (п. 12 Прикінцевих та перехідних положень).

Згідно з ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент укладення договору оренди), передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Отже, враховуючи, що земельна ділянка, яка є предметом договору оренди, належить до земель державної власності сільськогосподарського призначення та знаходиться за межами населеного пункту (на території Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області) Тростянецька районна державна адміністрація була належним державним органом виконавчої влади по розпорядженню земельною ділянкою на час укладення спірного договору.

В подальшому, Законом України від 06.09.2012 р. № 5245-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", який набрав чинності 01.01.2013 р., внесено зміни до Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Наказом від 25.01.2013 р. № 40 Міністерство аграрної політики України затвердило зміни до Положення про Головні управління Держземагенства в областях, згідно з пунктом 4.32 якого Головні управління Держземагенства в областях наділені повноваженнями передавати відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб в межах областей.

Відповідно до п. 1, 5 ч. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 р. № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" Державне агентство земельних ресурсів України реорганізоване шляхом перетворення в Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру. Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру є правонаступником Державного агентства земельних ресурсів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 р. № 5 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" передбачено реорганізацію територіальних органів Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31.03.2015 р. № 294-р "Питання Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" функції та повноваження Державного агентства земельних ресурсів у зв'язку з розформуванням покладено на Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Враховуючи, що земельна ділянка, яка є предметом договору оренди, належить до категорії земель сільськогосподарського призначення державної форми власності та знаходиться за межами населеного пункту, розпорядником земель за договором оренди землі на час вирішення даного спору є Головне управління Держгеокадастру у Сумській області.

Згідно зі ст.15 Закону України Про оренду землі, істотною умовою договору оренди землі є, зокрема строк дії договору оренди.

Частиною 1 ст. 19 Закону України Про оренду землі передбачено, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України Про оренду землі, договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Стаття 33 Закону України "Про оренду землі" об'єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Так, згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Реалізація зазначеного переважного права на поновлення договору оренди можлива лише за умови дотримання встановлених цією нормою певної процедури і строків (ч. 2-5 цієї статті).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (ч. 2 ст. 33 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 33 ЗУ Про оренду землі, до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 33 Закону України Про оренду землі при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Згідно з ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

А отже, для застосування ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Відповідно до п. 2.17 Постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин, господарським судам у вирішенні спорів, пов'язаних з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, необхідно з'ясовувати, зокрема, чи повідомляв орендар орендодавця у встановленому порядку про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк та чи заперечував орендодавець у строк, визначений законом, проти поновлення договору.

Як свідчать матеріали справи, орендар більше ніж за 90 днів до спливу строку договору оренди, а саме 08.06.2016 р. звернувся до відповідача з клопотанням (лист - повідомлення) про намір укладення договору оренди землі від 15.09.2006 р. на новий строк, з додатком проєктом додаткової угоди до договору від 15.09.2006 р. № 914 в трьох примірниках, про що зазначено в додатку до клопотання, з дотриманням вимог закону та умов договору.

Як зазначено вище, відповідно до п. 8 договору, договір укладено на 10 (десять) років. Після закінчення строку дії договору позивач має переважне право на поновлення договору на новий строк. У цьому разі позивач повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово про намір продовжити його дію.

Згідно з п. 37 договору, дія договору припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п. 43 договору).

Даний договір зареєстровано у Тростянецькому районному відділенні ДП Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.09.2006 р. № 14.

Позивач зазначає, що він належним чином виконував обовязки за договором.

Позивачем надано до матеріалів справи податкову декларацію з плати за землю за 2016 рік (а. с. 57-61), а також довідку виконкому Боромлянської сільської ради № 647 від 20.10.2016 р. про те, що станом на 20.10.2016 р. ТДВ Маяк використовує земельну ділянку, загальною площею 56,0121 га, де: 56,0121 га рілля на території Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області, належним чином використовує земельну ділянку, оренду плату сплачує вчасно і в повному обсязі (а. с. 22).

Про отримання відповідачем зазначеного листа від 08.06.2016 р. та його реєстрації за вхідним № 11840 свідчить штамп канцелярії Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на клопотанні.

За зазначених обставин, клопотання від 08.06.2016 р., додане позивачем до матеріалів справи є належним доказом в підтвердження своєчасного звернення до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області із заявою про поновлення договору оренди.

Таким чином, позивачем дотримано вимог п. 8 договору та частини 2, 3 статті 33 ЗУ Про оренду землі щодо своєчасного (а саме не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору) повідомлення відповідача про намір поновити договір оренди землі.

Разом із цим, орендодавець (відповідач) протягом місяця, як це передбачено ч. 5 ст. 33 ЗУ Про оренду землі, не повідомив орендаря про наявність заперечень або про своє рішення.

В матеріалах справи відсутні докази повідомлення позивача у встановлений законом строк про прийняте відповідачем рішення щодо поновлення договору оренди землі або відмову а такому поновленні.

При цьому, відповідачем ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час апеляційного провадження не надано суду будь-яких пояснень стосовно клопотання позивача від 08.06.2016 р. про поновлення договору оренди землі від 15.09.2006 року, яке отримано відповідачем 09.06.2016 р.

А отже, позивачем дотримано передбаченої законом процедури для застосування ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі від 15.09.2006 р. на тих же умовах і на той самий строк.

Позивач, посилаючись на ч. 6 статті 33 Закону України Про оренду землі, зазначає, що продовжує користуватися спірною земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і лист-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору протягом одного місяця після закінчення строку його дії, позивачу не надходив, а отже, договір вважає поновленим на той самий строк і на тих самих умовах.

Відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України Про оренду землі, у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частиною восьмою статті 33 Закону України Про оренду землі передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України Про оренду землі, необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обовязки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у від 25.02.2015 р. у справі № 6-219цс14.

Доказів письмового повідомлення орндаря орендодавцем в місячний строк після закінчення строку дії договору про відмову в поновленні договору оренди землі матеріали справи не містять.

Позивач, вважаючи, що відповідач зволікає в укладенні додаткової угоди, 24.10.2016 р. звернувся до суду із даним позовом.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що п. 9 договору оренди землі встановлено розмір орендної плати у розмірі 0,6% від нормативної грошової оцінки землі, а отже, поновлення договору на тих же умовах порушує вимоги ст. 288, 289 Податкового кодексу України.

Згідно з ст. 288 Податкового кодексу України, розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.10.2012 р. сторони уклали угоду про внесення змін до договору оренди землі, в якій визначили, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок становить 1053067,69 грн. (п. 5 договору), а також виклали п. 9 договору в наступній редакції: Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі протягом року в розмірі 31592,03 грн. в рік, що становить 3% від нормативної грошової оцінки землі (а. с. 144).

Враховуючи наведене, розмір орендної плати, що сплачує позивач за користування земельною ділянкою, відповідає вимогам чинного законодавства України, зокрема, статті 288 Податкового кодексу України, а отже, доводи апелянта про неможливість поновлення договору оренди на тих же умовах є безпідставними.

В апеляційній скарзі відповідач також посилається на лист від 12.09.2016 року № 28-18-0.82-10996/2-16, яким Головне управління Держгеокадастру у Сумській області повідомило позивача про відмову в поновленні договору оренди землі від 15.09.2006 року та зобовязало позивача повернути орендовані земельні ділянки.

Проте, матеріали справи не містять зазначеного листа відповідача, а отже, зазначені доводи відповідача документально не підтверджені, є безпідставними та не можуть бути прийняті до уваги.

Також відповідач в апеляційній скарзі зазначає про те, що клопотання позивача від 15.09.2016 р. про поновлення договору оренди землі надійшло до Головного управління Держгеокадастру в Сумській області з порушенням встановленого в договорі строку.

Проте, як зазначено вище, клопотання від 08.06.2016 року, надане позивачем до матеріалів справи є належним доказом своєчасного звернення до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області із заявою про поновлення договору оренди.

Клопотання від 15.09.2016 р., на яке посилається заявник апеляційної скарги, в матеріалах справи відсутнє, у звязку з чим доводи відповідача про порушення позивачем встановленого в договорі строку для звернення із заявою про поновлення договору землі, є необґрунтованими та документально не підтвердженими.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження, призначено на 13.02.2017 р. цією ж ухвалою задоволено клопотання відповідача, відстрочено сплату судового збору до 13.02.2017 р.

Проте, відповідач не надав до суду доказів сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги на рішення господарського суду Сумської області від 05.12.16 р. у справі № 920/1044/16 в установленому законом порядку та розмірі.

Відповідно до абз. 2 пункту 7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України (із змінами і доповненнями), у випадку несплати судового збору у встановленому законом розмірі суд має право стягнути недоплачену суму судового збору за результатами апеляційного провадження.

Враховуючи викладене, зазначений судовий збір у розмірі 2273,70 грн. підлягає стягненню з відповідача за розгляд апеляційної скарги.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат колегія суддів керується положеннями статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, висновки,викладені в рішенні господарського суду відповідають вимогам законодавства та фактичним обставинам справи,амотиви заявника скарги, з яких вони оспорюються не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. ст. 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105 ГПК України, судова колегія -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Сумської області від 05.12.16 р. у справі № 920/1044/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (40021, м. Суми, вул. Петропавлівська, буд. 108, ідентифікаційний код 3976885) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів УДКСУ у Шевченківському районі м. Харкова Харківська область, код отримувача 37999654, банк отримувача ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011, рахунок отримувача 2003, код класифікації доходів 22030001 "Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)" 2273,70 грн. (дві тисячі двісті сімдесят три гривні сімдесят копійок) судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Сумської області видати відповідний наказ.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Пушай В.І.

Суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Барбашова С.В.