ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"03" березня 2017 р. Справа № 911/4046/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс, 03187, місто Київ, вулиця Академіка Заболотного, будинок 38, офіс 23

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю ПК Трейдсервісгруп, 08633, Київська область, Васильківський район, село Мархалівка, вулиця Комсомольська, будинок 22

2. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, 71731, Запорізька область, Токмацький район, село Новогорівка, вулиця Янишева, будинок 55

про стягнення 2080,38 грн.

суддя Шевчук Н.Г.

за участю представників:

позивача ОСОБА_2, довіреність б/н від 02.06.2014,

відповідача не зявився.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (далі ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс») звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» (далі ТОВ «ПК Трейдсервісгруп») та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1О.) про стягнення солідарно 819,17грн заборгованості та стягнення з ФОП ОСОБА_1 224,93грн пені, 150,90грн інфляційних втрат, 62,64грн 3% річних, 822,74грн відсотків за користування чужими грошовими коштами на підставі договору поставки на умовах товарного кредиту.

Заявою №30-2/12 від 30.12.2016 (арк. с. 58-65) позивач збільшив розмір позовних вимог і просить:

- стягнути солідарно з відповідачів 4819,17грн заборгованості (індексація ціни товару, дооцінки вартості, курсової різниці) на підставі договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК060409/5 від 06.04.2009, угоди №15-11/12-115 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 15.11.2012 та на підставі договору поруки №07-04-2014-49 від 07.04.2014;

- стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 7404,52грн пені, 4184,04грн інфляційних втрат, 519,68грн 3% річних, 31826,13грн відсотків за користування чужими грошовими коштами на підставі договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК060409/5 від 06.04.2009, угоди №15-11/12-115 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 15.11.2012.

Позивач також заявив про стягнення з відповідачів солідарно адвокатських витрат у сумі 4000грн і судового збору.

Заява про збільшення розміру позовних вимог прийнята судом до розгляду.

Відповідачі, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судових засідань, не скористались правами для свого захисту у суді: не надали відзиву на позов та документів в підтвердження своєї позиції, не зявились у судові засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази суд

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною першою статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За приписом статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агросинтез» (постачальник) і ФОП ОСОБА_1 (покупець) укладений договір поставки на умовах товарного кредиту №ТК060409/5 від 06.04.2009, за умовами пунктів 1.1, 2.1 якого у встановлені договором строки постачальник зобовязується поставити і передати у власність покупця насіннєвий матеріал та хімічні засоби захисту рослин, а покупець зобовязується прийняти товар, сплатити проценти за користування товарним кредитом та ціну товару відповідно до умов договору (додаткових угод та специфікацій до нього). Найменування (асортимент) товару, його кількість, ціна за одиницю та ціна всього товару наведені у Специфікаціях до Договору, які є невідємними його частинами. Ціна у Специфікаціях визначена на дату укладення Договору (арк. с. 19-22).

На виконання договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК060409/5 від 06.04.2009 ТОВ «Корпорація «Агросинтез» поставило ФОП ОСОБА_1 згідно зі Специфікацією №1 від 06.04.2009 та Специфікацією №2 від 19.05.2009 по видаткових накладних відповідно №А-00000622 від 16.04.2009 та №А-0001167 від 20.05.2009 товар на загальну суму 70951,52грн, який був оплачений покупцем з порушенням встановлених у цих специфікаціях строків платежу та не у повному розмірі.

Специфікацією №1 від 06.04.2009 встановлено строки оплати за вказаний у ній товар: перший платіж у сумі 18147,41грн у строк не пізніше 10.04.2009, другий платіж у сумі 18147,41грн у строк не пізніше 25.08.2009, третій платіж у сумі 24196,55грн у строк не пізніше 01.10.2009 (арк. с. 23)

Специфікацією №2 від 19.05.2009 (арк. с. 24) встановлено строки оплати за вказаний у ній товар: перший платіж у сумі 3138,05грн у строк не пізніше 22.05.2009, другий платіж у сумі 3138,05грн у строк не пізніше 25.08.2009, третій платіж у сумі 4184,06грн у строк не пізніше 01.20.2009.

Зазначені обставини встановлені рішенням господарського суду Запорізької області від 28.02.2011 у справі №17/323/10 за позовом ТОВ «Корпорація «Агросинтез» до ФОП ОСОБА_1, яким позов задоволений частково: з ФОП ОСОБА_1 стягнута заборгованість по оплаті отриманого товару у сумі 6859,08грн, пеня 2629,20грн, штраф 21343,95грн, інфляційні втрати 2500,01грн, проценти за користування чужими грошовими коштами 41051,15грн (арк. с. 25-29), а тому в силу статті 35 Господарського процесуального кодексу України не потребують доказування.

ТОВ «Корпорація «Агросинтез» (первісний кредитор) та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» (новий кредитор) 15.11.2012 укладена угода №15-11/12-115 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України), відповідно до якої первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги виконання ФОП ОСОБА_1 зобовязання щодо сплати розміру відсотків за користування чужими грошовими коштами та інфляційних витрат, набутих первісним кредитором на підставі договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК060409/5 від 06.04.2009 (арк. с. 30-32).

Вартість зобовязання, що відступається за цією Угодою, становить 24095,95грн (сума інфляційних витрат 535,01грн + сума нарахованих відсотків за користування чужими грошовими коштами 23560,94грн).

За умовами укладеної ТОВ «Корпорація «Агросинтез» та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» додаткової угодою №2 від 14.08.2013 до угоди №15-11/12-115 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 15.11.2012 вартість зобовязання, що відступається за цією Угодою станом на 14.08.2013 становить 85670,43грн (арк. с. 35).

Додатковою угодою №3 від 01.08.2014 (арк. с. 37) до угоди №15-11/12-115 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 15.11.2012 змінені умови вказаної Угоди, відповідно до яких з моменту укладення даної додаткової угоди новий кредитор наділяється всіма (будь-якими) правами первісного кредитора, що можуть випливати у майбутньому та випливають із умов договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК060409/5 від 06.04.2009 (щодо нарахування заборгованості (індексації ціни товару, дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, відсотків за користування чужими грошовими коштами, інфляційних витрат, 3% річних за весь період існування основної заборгованості (прострочення виконання боржником грошового зобовязання).

Відповідно з частиною першою статті 510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно частини першої статті 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Приписами статті 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням (стаття 516 Цивільного кодексу України).

ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» (поручитель) та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» (кредитор) 07.04.2014 укладений договір поруки №07-04-2014-49 від 07.04.2014, відповідно до якого поручитель поручається перед кредитором за виконання обовязку ФОП ОСОБА_1 (боржник) щодо виконання грошового зобовязання щодо сплати розміру заборгованості (індексації ціни товару, дооцінки вартості товару, курсової різниці) у звязку з неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобовязання згідно основної угоди ( договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК060409/5 від 06.04.2009 та угоди №15-11/12-115 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 15.11.2012) (арк. с. 38-39).

Відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою заборгованості (індексації ціни товару, дооцінки вартості товару, курсової різниці) у сумі 5000,00грн (пункт 3.1 договору поруки).

Згідно пункту 4.1 договору поруки №07-04-2014-49 від 07.04.2014 у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) боржником обовязку за основною угодою кредитор вправі звернутись із вимогою про виконання як до боржника, так і до поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Відповідно до змісту статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Статтею 553 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч. 2 ст.553 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин першої, другої статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Рішенням господарського суду Київської області від 19.09.2013 у справі №911/2918/13 за позовом ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» до ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» та ФОП ОСОБА_1 стягнуто солідарно з ТОВ «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП» та ФОП ОСОБА_1 1000,00грн відсотків за користування чужими грошовими коштами; стягнуто з ФОП ОСОБА_1 22 560,94грн відсотків за користування чужими грошовими коштами та 349 (триста сорок девять) грн. 81 коп. інфляційних втрат (арк. с. 71-76)

Позивачем у цій справі заявлялись до стягнення відсотки за користування чужими грошовими коштами та інфляційні втрати за період із 29.12.2010. по 15.11.2012.

Рішенням господарського суду Київської області від 17.07.2014 у справі №911/2389/14 за позовом ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» до ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» та ФОП ОСОБА_1 стягнуто солідарно з відповідачів 19822,74 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами, які нараховані за період з 16.11.2012 по 16.06.2014 (арк. с. 77-80).

Рішенням господарського суду Київської області від 12.08.2014 у справі №911/2388/14 за позовом ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» до ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» та ФОП ОСОБА_1 з відповідачів солідарно стягнуто 3760,89грн пені (за позовний період з 18.10.2010 по 16.06.2014), 733,92грн інфляційних (за позовний період з жовтня 2012 року по травень 2014 року), 962,64грн 3% річних (за позовний період з 01.10.2009 по 16.06.2014) (арк. с. 81-84).

Зазначеними рішеннями господарського суду Київської області встановлені обставини щодо укладення угоди №15-11/12-115 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) та додаткової угоди №2 від 14.08.2013 до угоди №15-11/12-115 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 15.11.2012, повідомлення боржника про заміну кредитора у зобовязанні, щодо наявності заборгованості ФОП ОСОБА_1 по оплаті за отриманий по договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК060409/5 від 06.04.2009 товар у сумі 6859,08грн, які в силу статті 35 Господарського процесуального кодексу України не потребують доказування.

Докази сплати ФОП ОСОБА_1 заборгованості за отриманий по договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК060409/5 від 06.04.2009 товар у сумі 6859,08грн не день винесення судом рішення по справі, що розглядається, відсутні.

За таких обставин ФОП ОСОБА_1 є таким, що прострочив виконання грошового зобовязання по договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК060409/5 від 06.04.2009 товар у сумі 6859,08грн.

ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» звернулась до поручителя ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» з вимогою №05-49/14 від 05.05.2014 про виконання ним взятих на себе зобовязань по договору поруки №07-04-2014-49 від 07.04.2014, у відповідь на яку ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» листом №49 від 12.05.2014 повідомило про те, що зобовязання будуть виконані ним у строк до 31.08.2014 (арк. с. 40-41).

Докази виконання поручителем взятих на себе зобовязань відсутні.

Згідно статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму..

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 694 Цивільного кодексу України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу. Зміна ціни на товар, проданий в кредит, не є підставою для проведення перерахунку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, продавець має право вимагати повернення неоплаченого товару.

Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Позивач з посиланням на розділ 6 договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК060409/5 від 06.04.2009, частину другу статті 524, частину другу статті 533, статтю 632 Цивільного кодексу України заявив до стягнення заборгованості (індексація ціни товару, дооцінки вартості, курсової різниці) у сумі 4819,17грн, яка нарахована станом на 16.10.2014 на суму 6859,08грн існуючої заборгованості по оплаті за отриманий по договору товар (специфікації №1 і №2).

Частиною другою статті 524 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно з частиною другою статті 524 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до статті 632 цього Кодексу ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Пунктом 6.5 договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК060409/5 від 06.04.2009 передбачено наступне:

У звязку з тим, що товар буде оплачуватися покупцем не в момент укладення договору, то всі платежі, що передбачені договором, підлягають індексації, а покупець зобовязується сплатити постачальнику проіндексовані суми відповідних платежів у строки, встановлені договором. Проіндексована сума платежу визначається таким чином: ПСП = (К2/К1) х СП, де ПСП проіндексована сума платежу, яка підлягає сплаті покупцем постачальнику, СП сума платежу за договором, К2 курс гривні до долара США, встановлений НБУ на дату здійснення такого платежу за договором, К1 - курс гривні до долара США, встановлений НБУ на дату укладення договору. Якщо К2 є меншим за К1, то ПСП дорівнює СП. Під офіційним курсом гривні до долара США сторони розуміють курс гривні до долара США, що встановлюється НБУ, про який сторони можуть довідатися з офіційного сайту (порталу) НБУ або в установах банків.

На дату здійснення платежу покупець самостійно, без предявлення йому рахунку із боку постачальника, проводить його індексацію у вище встановленому порядку та перераховує постачальнику проіндексовану суму платежу. Якщо до дати здійснення платежу за договором покупець перераховує постачальнику гроші в оплату товару, то на дату здійснення платежу за договором покупець зобовязується сплатити постачальнику різницю між вже перерахованими сумами і проіндексованою сумою платежу.

Якщо покупець достроково повністю сплачує платіж постачальнику, то його сума визначається у вказаному вище порядку, але показник К2 береться на фактичну дату сплати такого платежу.

У випадку прострочення покупцем сплати платежу за договором, то сума такого платежу визначається у вказаному вище порядку, але показник К2 береться на дату повної сплати такого платежу. Проіндексована сума платежу у цьому випадку не може бути меншою від проіндексованої суми платежу на дату здійснення цього платежу за договором.

При зверненні постачальника до суду із позовною заявою про стягнення із покупця заборгованості за цим договором сума заборгованості покупця перед постачальником визначається таким чином: СЗ = (К2/К1) х СПП, де СЗ сума заборгованості (основного боргу) покупця перед постачальником, СПП сума всіх прострочених покупцем платежів, К2 - курс гривні до долара США, встановлений НБУ на дату складання позовної заяви постачальником про стягнення із покупця заборгованості за цим договором, К1 - курс гривні до долара США, встановлений НБУ на дату укладення договору. Якщо К2 є меншим за К1, то СЗ дорівнює СПП.

Судом встановлено, що згідно договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК060409/5 від 06.04.2009 у специфікаціях №1 і №2 оплату за товар покупець зобовязаний був здійснити те пізніше 01.10.2009, що на день винесення судом цього рішення існує заборгованість по оплаті у сумі 6859,08грн.

Судом також встановлено, що рішеннями господарського суду Запорізької області та господарського суду Київської області неодноразово стягувались заявлені первісним кредитором ТОВ «Корпорація «Агросинтез» та новим кредитором ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» інфляційні втрати, які нараховані на вказану суму заборгованості за різні періоди прострочення оплати.

Вимога про стягнення заборгованості (індексація ціни товару, дооцінки вартості, курсової різниці) у сумі 4819,17грн, яка нарахована станом на день складання першої позовної заяви 16.10.2014, не суперечить діючому законодавству та відповідає умовам договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК060409/5 від 06.04.2009.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості (індексація ціни товару, дооцінки вартості, курсової різниці) перевірений судом.

А тому вимога про стягнення заборгованості (індексація ціни товару, дооцінки вартості, курсової різниці) у сумі 4819,17грн є правомірною і підлягає задоволенню.

Статтею 536 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Пунктом 8.4 договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК060409/5 від 06.04.2009 визначено, що згідно частини третьої статті 692, 694, 536 ЦК України, сторони домовились, що у разі прострочення сплати будь-якого платежу покупець сплачує постачальнику проценти за користування чужими грошовими коштами від простроченої суми за весь час прострочення, сума яких розраховується таким чином: СП=(СППх0,5хД:100), де СП сума процентів, що підлягає сплаті покупцем постачальнику, СПП сума простроченого платежу; Д кількість календарних днів прострочення платежу.

На підставі цього пункту позивачем за період з 17.06.2014 по 30.12.2016 на суму заборгованості 6859,08грн нараховані проценти за користування чужими грошовими коштами у сумі 31826,13грн, які він просить стягнути з ФОП ОСОБА_1.

Суд вважає цю вимогу правомірною, виконаний позивачем розрахунок не суперечить діючому законодавству та умовам договору, а тому з ФОП ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування чужими грошовими коштами у сумі 31826,13грн.

Оскільки проценти за користування чужими грошовими коштами встановлені договором поставки на умовах товарного кредиту №ТК060409/5 від 06.04.2009, то підстави для стягнення заявлених позивачем 3% річних на підставі статті 536 Цивільного кодексу України у сумі 519,68грн, які нараховані за період з 17.06.2014 по 30.12.2016, відсутні.

Позивач також просить стягнути пеню у сумі 7404,52грн за період прострочення з 17.06.2014 по 30.12.2016.

У частині першій статті 546 Цивільного кодексу України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з пунктом 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Перевіривши розрахунок пені суд встановив, що він здійснений арифметично вірно.

Проте належна до сплати штрафна санкція (пеня) в розмірі 7404,52 грн. надмірно велика порівняно із збитками позивача, у звязку з чим суд вважає за можливе на підставі пункту 3 частини першої статті 83 Господарського процесуального кодексу України зменшити розмір штрафу до 1грн.

При цьому судом взято до уваги, що при наявності заборгованості ФОП ОСОБА_1 у сумі 6859,08грн по оплаті за поставлений по договору товар (загальна сума поставки 70951,52грн) позивач за період прострочення оплати згідно зазначених вище рішень господарських судів стягнув з ФОП ОСОБА_1 грошові кошти (проценти, інфляційні, пеню) у сумі, яка в десятки разів перевищує розмір заборгованості.

Відповідно до пункту 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 07.10.2015 у справі № 904/1814/15.

За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

З відповідачів на користь позивача підлягає стягненню солідарно заборгованість (індексація ціни товару, дооцінки вартості, курсової різниці) у сумі 4819,17грн, а з ОСОБА_1 пеня у сумі 1грн, інфляційні у сумі 4184,04грн і передбачені договором відсотки за користування чужими грошовими коштами у сумі 31826,13грн.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань станом на 13.02.2017, наданого на запит суду, 08.02.2017 здійснена державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (арк. с. 95-97).

Відповідно до розяснень, викладених у пункті 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013, «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», оскільки у разі припинення діяльності фізичної особи як суб'єкта господарювання відповідно до пункту 6 частини першої статті 80 ГПК провадження у господарській справі припиняється, то з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця в порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року №755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», спори за участю такої фізичної особи-підприємця, у тому числі пов'язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася ним раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було порушено у господарському суді до настання таких обставин, оскільки за загальним правилом громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями належним йому майном і після припинення своєї підприємницької діяльності. Після припинення провадження у господарській справі з підстави, наведеної вище, спори за участю таких осіб підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, зокрема судовий збір та суми, що підлягають сплаті за послуги адвоката, повязані з розглядом справи, при задоволенні позову покладаються на відповідача, при частковому задоволенні позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із приписами пункту 6.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 (зі змінами та доповненнями) "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Позивач просить покласти на відповідачів солідарно витрати по оплаті послуг адвоката у сумі 4000грн, в підтвердження яких надав договір №02-49/06-14 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 02.06.2014 між ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» (замовник) і адвокатом ОСОБА_2 (виконавець) по правовідносинах по договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК060409/5 від 06.04.2009, угоди №15-11/12-115 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 15.11.2012 та на підставі договору поруки №07-04-2014-49 від 07.04.2014, в тому числі і захисту прав та інтересів замовника у судовому поряду; акт приймання-передачі документів замовником виконавцю від 02.06.2014 по цьому договору; акт здавання-приймання виконаних робіт від 01.09.2014 по цьому договору; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №3888 громадянина ОСОБА_2 від 29.10.2009; платіжне доручення №187 від 30.12.2016 (арк. с. 42-47, 70).

Проте, надані позивачем документи не є доказами надання послуг адвокатом ОСОБА_2, які були б повязані з розглядом цієї справи.

Так, акт здавання-приймання виконаних робіт від 01.09.2014 більше ніж за два роки до подачі позову, що розглядається; платіжне доручення №187 від 30.12.2016 про перерахування платником ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» одержувачу ОСОБА_2 4000грн не містить у графі «Призначення платежу» інформацію про те, що ці кошти були сплачені саме по договору №02-49/06-14 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 02.06.2014.

А тому підстави для покладення на відповідачів у порядку статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрат по сплаті за послуги адвоката відсутні.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів (солідарно).

Беручи до уваги викладене, керуючись стаття 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» (код 38267861) та ОСОБА_1 (ін. НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (код 38039872) заборгованість (індексація ціни товару, дооцінки вартості, курсової різниці) у сумі 4819,17грн (чотири тисячі вісімсот девятнадцять грн.. 17коп).

3. Стягнути з ОСОБА_1 (ін. НОМЕР_1) на користь Товариствао з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (код 38039872) 36011,17грн (тридцять шість тисяч одинадцять грн. 17коп), з яких: 1,00 грн. пені, 4184,04 грн. інфляційних втрат, 31826,13 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами.

4. В іншій частині вимог у позові відмовити.

5. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» (код 38267861) та ОСОБА_1 (ін. НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (код 38039872) судовий збір у сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

6. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Суддя Н.Г. Шевчук

Повне рішення складене і підписане 09.03.2017.