ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року Справа № 910/5133/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Данилової М.В.,
суддівСибіги О.М., Швеця В.О.
за участю представників:
позивача Ковтун Т.О. (дов. від 26.12.2016 №174)
відповідачане з'явився (про час і місце слухання справи повідомлений належним чином)
третіх осібОСОБА_5 (дов. від 25.06.2016); ОСОБА_6 (дов. від 28.04.2016)
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуКомунального підприємства "Київський метрополітен"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 05.12.2016
у справі№910/5133/16 Господарського суду м. Києва
за позовомКомунального підприємства "Київський метрополітен"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бетоніндустріяпроект"
за участю третіх осіб1.ПАТ "ДОК-з" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Степанова О.Ю.; ОСОБА_8; ОСОБА_9
провизнання договору недійсним та скасування державної реєстрації

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Київський метрополітен" звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бетоніндустріяпроект" про визнання недійсним Договору купівлі - продажу від 15.12.2011 та скасування його державної реєстрації.

Ухвалами Господарського суду м. Києва від 02.08.2016 та від 01.09.2016 (суддя Привалов А.І.) залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ПАТ "ДОК-з" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Степанова О.Ю., ОСОБА_8., ОСОБА_9

Рішенням Господарського суду м. Києва від 13.10.2016 (суддя Привалов А.І.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.12.2016 (головуючий суддя Сітайло Л.Г., судді Пашкіна С.А., Калатай Н.Ф.), у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Приймаючи рішення суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивач не є стороною оспорюваного правочину, а тому права та охоронювані законом інтереси останнього не порушені.

Не погоджуючись із вищевказаними судовими рішеннями Комунальне підприємство "Київський метрополітен" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неналежне дослідження всіх доказів в їх сукупності та встановлення всіх обставин, необхідних для правильного вирішення спору, що призвело, на думку скаржника, до порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 06.02.2017 справа повинна розглядатись у складі колегії суддів: головуючий суддя - Данилова М.В., судді Сибіга О.М., Швець В.О.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 13.02.2017 касаційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду у вищевказаному складі.

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_8. вказує про обставини, які на його думку, є підставою для залишення оскаржуваних судових рішень без змін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача та присутніх у судовому засіданні 01.03.2017 представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, Розпорядженням Кабінету Міністрів України №302-р від 14.05.1993 "Про технічно-економічне обґрунтування будівництва четвертої лінії метро у м. Києві" затверджено техніко-економічні обґрунтування будівництва Подільсько - Воскресенської лінії Київського метрополітену та Подільського мостового переходу через р. Дніпро, розроблені Інститутами "Київметропроект" і "Київшляхпроект".

Згідно з п. 1, 3 розпорядження Київської міської ради № 1312 від 20.07.2004 вирішено відновити у 2004 році роботи із проектування та спорудження Подільсько -Вигурівської лінії Київського метрополітену від станції "Вокзальна" до житлового масиву Вигурівщина - Троєщина з будівництвом електродепо. Зобов'язано Комунальне підприємство "Київський метрополітен" розробити та затвердити в установленому порядку завдання на проектування та проектно-кошторисну документацію зі спорудження Подільсько - Вигурівської лінії Київського метрополітену від станції "Вокзальна" до житлового масиву Вигурівщина - Троєщина з електродепо, з урахуванням відновлення робіт зі спорудження Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві.

20.05.2008 виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) прийнято розпорядження №696 "Про затвердження проекту дільниці Подільсько - Вигурівської лінії метрополітену в м. Києві від станції "Глибочицька" до станції "Райдужна" з відгалуженням в бік житлового масиву Вигурівщина - Троєщина".

Розпорядженням №608 від 30.04.2008 виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Про створення комісії з вирішення земельно-майнових питань і визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам" створено відповідну комісію та затверджено положення про неї.

Згідно з актом №11 щодо визначення розмірів компенсацій, збитків та відшкодування витрат, пов'язаних з винесенням будівель та споруд ВАТ "Київоздоббуд", ВАТ завод "Супутник" та ВАТ "ДОК-3" з території будівництва Подільсько - Вигурівської лінії метрополітену в м. Києві", затвердженим розпорядженням №1759 від 19.12.2008 виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), вирішено погодити оціночну вартість збитків, у тому числі, Відкритого акціонерного товариства "ДОК-3", що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 78, у зв'язку з будівництвом Подільсько -Вигурівської лінії метрополітену на підставі незалежної оцінки, виконаної приватним підприємством "Автоексперт".

На виконання вищезазначених нормативно-правових актів, 29.12.2008 між Комунальним підприємством "Київський метрополітен" та Відкритим акціонерним товариством "ДОК-3" укладено Договір №158-ДБМ (з урахуванням змісту додаткової угоди від 12.08.2009) щодо врегулювання земельно-майнових питань та виплати компенсацій відкритому акціонерному товариству "ДОК-3", пов'язаних з будівництвом Подільського мостового переходу через р. Дніпро та Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену у м. Києві.

Відповідно до умов Договору №158-ДБМ сторони прийняли на себе зобов'язання щодо врегулювання усіх земельних, технологічних та майнових питань комбінату, пов'язаних з будівництвом Подільського мостового переходу через р. Дніпро та Подільсько - Вигурівської лінії метрополітену, а саме: досягнення згоди з вирішення питання щодо розміру земельної ділянки та площі виробничих будівель, споруд і інженерних мереж (або їх частини), які підпадають в зону відчуження за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 78; умови їх вилучення і надання відповідної компенсації комбінату, в тому числі, шляхом часткової реконструкції комбінату, метою якої є забезпечення нормального і безперебійного функціонування об'єктів комбінату, як єдиного технологічного і майнового комплексу, як під час будівництва так і в подальшій експлуатації Подільського мостового переходу через р. Дніпро та Подільсько - Вигурівської лінії метрополітену.

Пунктом 2.1 Договору №158-ДБМ від 29.12.2008 сторони погодили, що на його умовах комбінат зобов'язується відмовитись від права власності на комплекс будівель і споруд, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 78, а підприємство зобов'язується сплатити комбінату компенсацію.

Згідно з п.2.7 Договору №158-ДБМ розмір грошової компенсації становить 50832257 грн., з врахуванням ПДВ

Відповідно до п.3.1 Договору №158-ДБМ від 29.12.2008 за відмову комбінату від права власності на об'єкт, підприємство сплачує комбінату суму грошової компенсації, визначеної в п.2.7 договору, з них зобов'язання на 2008 рік складають, з урахуванням ПДВ, 10810000 грн.

Згідно з платіжним дорученням №793 від 29.12.2008 Комунальне підприємство "Київський метрополітен" перерахувало на користь Відкритого акціонерного товариства "ДОК-3" грошові кошти в розмірі 10810000 грн.

27.11.2008 між Відкритим акціонерним товариством "ДОК-3" (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислово-інвестиційний союз" (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор на умовах цього договору передає (відступає), а новий кредитор набуває право вимоги до боржника (Комунального підприємства "Київський метрополітен"), що належало первісному кредиторові та зобов'язаннями боржника (Комунального підприємства "Київський метрополітен"). До нового кредитора переходять усі права первісного кредитора по зобов'язанню боржника (Комунального підприємства "Київський метрополітен") перед первісним кредитором в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав до нового кредитора (пункт 2.1, 2.2 Договору).

Пунктом 2.3 Договору визначено, що розмір зобов'язання боржника (Комунального підприємства "Київський метрополітен") перед первісним кредитором на момент підписання цього договору складає 40022913, 95 грн.

21.01.2010 між Відкритим акціонерним товариством "ДОК-3" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Деснянськпарксервіс" укладено Договір співробітництва, предметом якого є співробітництво сторін щодо здійснення модернізації, ремонту, експлуатації і обслуговування нежитлових будівель, які знаходяться за адресою м. Київ, вул. Межигірська, 78, а саме: заводоуправління, прибудова до будівлі (літера А) загальною площею 1745,1 кв.м; будівля механічного цеху (літера С) загальною площею 392,4 кв.м; будівля лісоцеху (літера Ь) загальною площею 1975,9 кв.м, які зареєстровані на праві власності за стороною 1 на умовах і в порядку, передбачених договором.

Відповідно до п. 2.3 Договору співробітництва, фінансування модернізації нежитлових будівель здійснюється стороною 1 шляхом внесення грошових коштів на банківський рахунок стороною 2, а стороною 2 шляхом капітальних вкладень у відтворення основних фондів.

Згідно з п.2.5 Договору співробітництва, за умови виконання взятих на себе за цим договором зобов'язань сторони отримують у власність наступні частки в об'єкті модернізації нежитлових будівлях, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 78, а саме: заводоуправління, прибудова до будівлі (літера А) загальною площею 1745,1 кв.м; будівля механічного цеху (літера С) загальною площею 392,4 кв.м; будівля лісоцеху (літера Ь) загальною площею 1975,9 кв.м:

15.12.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Деснянськпарксервіс" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бетоніндустріяпроект" (покупець) укладено договір купівлі - продажу.

Відповідно до умов Договору купівлі-продажу від 15.12.2011, продавець передав у власність, а покупець прийняв у власність нерухоме майно, яким є ? частина, що складає ? ідеальну частку від нежитлових будівель: заводоуправління, прибудова до будівлі (літ. А) загальною площею 1745,10 кв.м., будівля механічного цеху (літ. С) загальною площею 392,40 кв.м., будівля лісоцеху (літ. Ь) загальною площею 1975,90 кв.м., що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, буд. 78.

Таким чином, на даний час власником цих будівель є Товариство з обмеженою відповідальністю "Бетоніндустріяпроект".

Звертаючись до суду з позовом Комунальне підприємство "Київський метрополітен" просить визнати недійсним вищезазначений Договір купівлі-продажу, та скасувати його державну реєстрацію.

Перевіривши доводи скаржника, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги з огляду на наступне.

Так, статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється у спосіб встановлений законом або договором.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України, до яких, зокрема, відноситься визнання правочину недійсним. Аналогічні положення містить статті 20 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 5 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 названого Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Цивільний кодексу України в статті 216 передбачає, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Згідно зі статтею 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Таким чином, для визнання недійсним у судовому порядку правочину (господарського зобов'язання) необхідно встановити, що правочин не відповідає вимогам закону, або ж його сторонами (стороною) при укладенні було порушено господарську компетенцію.

Частиною 2 статті 207 Господарського кодексу України визначено, що недійсною може бути визнано також нікчемну умову господарського зобов'язання, яка самостійно або в поєднанні з іншими умовами зобов'язання порушує права та законні інтереси другої сторони або третіх осіб. Нікчемними визнаються, зокрема, такі умови типових договорів і договорів приєднання, що: виключають або обмежують відповідальність виробника продукції, виконавця робіт (послуг) або взагалі не покладають на зобов'язану сторону певних обов'язків; допускають односторонню відмову від зобов'язання з боку виконавця або односторонню зміну виконавцем його умов; вимагають від одержувача товару (послуги) сплати непропорційно великого розміру санкцій у разі відмови його від договору і не встановлюють аналогічної санкції для виконавця.

Статтею 208 Господарського кодексу України передбачено, що якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави. У разі визнання недійсним зобов'язання з інших підстав кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за зобов'язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов'язання не передбачені законом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про те, що в порушення умов Договору від 29.12.2008 №158-ДБМ, Публічне акціонерне товариство "ДОК-3" не передало Комунальному підприємству "Київський метрополітен" право власності на комплекс будівель та споруд, розташованих по вул. Межигірській, 78 у м. Києві, а на даний час власником цих будівель є Товариство з обмеженою відповідальністю "Бетоніндустріяпроект".

Вказана обставина, на думку Комунального підприємства "Київський метрополітен", унеможливлює виконання ним функцій, покладених чинним законодавством, і є підставою для визнання недійсним Договору купівлі-продажу від 15.12.2011, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Деснянськпарксервіс" (як продавцем), та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бетоніндустріяпроект" (як покупцем), та скасування його державної реєстрації.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскільки позивач не є стороною оспорюваного правочину, права та охоронювані законом інтереси останнього не порушені.

Разом з тим, колегія суддів касаційної інстанції такі висновки судів попередніх інстанцій вважає передчасними.

Так, при розгляді даної справи суди попередніх інстанцій не прийняли до уваги те, що відповідно до умов Договору від 29.12.2008 №158-ДБМ, платіжним дорученням №793 від 29.12.2008 Комунальне підприємство "Київський метрополітен" сплатило на користь Відкритого акціонерного товариства "ДОК-3" суму грошової компенсації у розмірі 10810000 грн.

Також, суди попередніх інстанцій не надали і належної правової оцінки умовам Договору відступлення права вимоги від 27.11.2009, укладеного між Відкритим акціонерним товариством "ДОК-3" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислово-інвестиційний союз", відповідно до яких Публічне акціонерне товариство "ДОК-3" відступило право вимоги (належному йому на підставі Договору від 29.11.2008 №158-ДБМ) на 40022913,95 грн. Товариству з обмеженою відповідальністю "Промислово-інвестиційний союз", які в свою чергу повинні бути сплачені Комунальним підприємством "Київський метрополітен".

З вищевказаного вбачається, що суди попередніх інстанцій взагалі не досліджували питання щодо того, чи було виконано зі сторони Комунального підприємства "Київський метрополітен" умови Договору від 29.12.2008 №158-ДБМ відносно сплати компенсації Публічному акціонерному товариству "ДОК-3" в загальному розмірі 50832257,00 грн.

У відповідності до частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2012 по справі №5011-62/8193-2012, було визнано недійсним договір про співробітництво від 21.01.2010, укладений між Відкритим акціонерним товариством "ДОК-3" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Деснянськпарксервіс".

В свою чергу, рішенням Господарського суду міста Києва від 08.07.2010 по справі №31/271, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.07.2011 та постановою Вищого господарського суду України від 07.12.2010, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-інвестиційний союз" до Комунального підприємства "Київський метрополітен" про стягнення 40022913,95 грн. було задоволено в повному обсязі.

Однак, при вирішенні даного спору, суди попередніх інстанцій обставинам встановленим у вищевказаних рішеннях належної правової оцінки не надали, а також належним чином не з'ясували чи впливає оспорюваний Договір купівлі-продажу, укладений 15.12.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Деснянськпарксервіс" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бетоніндустріяпроект" (покупець), на права та обов'язки Комунального підприємства "Київський метрополітен".

Враховуючи викладене вище, колегія суддів касаційної інстанції зауважує, що висновки місцевого та апеляційного судів, покладені в основу прийнятих у справі судових рішень, є передчасними, непереконливими та такими, які не можна вважати прийнятими за повного встановлення та оцінки усіх істотних обставин справи у їх сукупності.

В силу статті 1117 Господарського процесуального кодексу України у суду касаційної інстанції відсутнє право встановлювати або вважати доведеними обставини справи, які не були встановлені судами попередніх інстанцій, так само як і надавати їм власну юридичну оцінку, колегія суддів зазначає, що у розумінні статті 1119 названого Кодексу усі вищевикладені обставини є підставою для скасування судових рішень судів попередніх інстанцій у даній справі і передачі її на новий розгляд до місцевого господарського суду.

За таких обставин колегія суддів, беручи до уваги доводи, викладені в касаційній скарзі Комунального підприємства "Київський метрополітен", дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, під час здійснення якого суду необхідно врахувати вищезазначені обставини, які стали підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, і повністю встановивши фактичні обставини справи, підтверджені належними та допустимими доказами, з наданням їм обґрунтованої юридичної оцінки, вирішити спір з приводу наявності чи відсутності підстав для задоволення позову із застосуванням до спірних правовідносин відповідних норм матеріального права.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 111-10, 11111, 11112 Господарського, процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Комунального підприємства "Київський метрополітен" задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.12.2016 у справі №910/5133/16 та рішення Господарського суду м. Києва від 13.10.2016 скасувати, справу направити на новий розгляд до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя М.Данилова

Судді О.Сибіга

В.Швець