ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2017 р.Справа № 923/1127/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів секретар судового засідання за участю представників учасників процесу:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши апеляційну скаргуВід Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Мітех" ОСОБА_5, довіреність б/н, дата видачі : 20.01.17; Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафком" - ОСОБА_6, довіреність №3, дата видачі : 11.06.14; Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Мітех
на рішення господарського суду Херсонської області
від01.12.2016 р.
у справі за позовом до відповідачів: третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-2 про про№ 923/1127/14 Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Мітех 1)Приватного акціонерного товариства Міжнародна Інвестиційна компанія Інтерінвестсервіс, 2)Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Нафком, 3)Української студії телевізійних фільмів Укртелефільм, ОСОБА_7А визнання договору недійсним.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мітех» звернувся до господарського суду Херсонської області з позовною заявою у якій просив визнати недійсним з моменту підписання Інвестиційний договір від 26.10.2005 року № 216, укладений між спільною діяльністю без створення юридичної особи між Закритим акціонерним товариством «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс») та Українською студією телевізійних фільмів, в особі оператора, яким виступає ЗАТ МІК «Інтерінвестсервіс» з одного боку, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Нафком» з іншого боку.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 04.08.2004 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 923/1127/14 та справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача-2 заперечував проти позовних вимог, відповідно до відзиву на позовну заяву та письмових пояснень.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 01.12.2016 року, у складі судді Гридасова Ю.В. у задоволені позовних вимог було відмовлено, визнано недійсним укладений між Закритим акціонерним товариством «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс», що діяв як оператор від імені спільної діяльності без створення юридичної особи, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мітех» договір іпотеки від 13.09.2005 р., зареєстрований в реєстрі за № 7797.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мітех» не погодившись із рішенням господарського суду, звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, де просить скасувати вказане рішення повністю та передати справу на новий розгляд у межах справи про банкрутство Приватного акціонерного товариства Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс».

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що судом було допущено неповне зясування обставин справи, що мають значення для справи, не встановлено, чим іпотечний Договір, що визнаний судом недійсним, порушує права Відповідача-2, та вважає дане рішення суду необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням матеріальних та процесуальних норм права.

Також, апелянт вважає, що визнанням господарським судом Херсонської області недійсним на підставі ст. 83 ГПК України договору іпотеки від 13.09.2005 року було порушено принцип диспозитивності судового розгляду справи, закріплений Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, а також основні засади судочинства, передбачені ст.129 Конституції України, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Крім того, порушені правила підсудності при визнанні іпотечного договору недійсним, так як одна із сторін іпотечного договору на день винесення рішення визнана судом банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 р. колегія суддів у складі головуючого судді Богатиря К.В., суддів Аленіна О.Ю., Жекова В.І. прийняла апеляційну скаргу до провадження та призначила її до розгляду у судовому засіданні на 30.01.2017р.

Ухвалами від 30.01.2017р. та від 22.02.2017р. розгляд апеляційної скарги було відкладено на іншу дату.

У звязку із перебуванням судді Жекова В.І. у відрядженні з 12.03.2017р. по 18.03.2017 р. відбувся повторний автоматизований розподіл судової справи, згідно протоколу від 10.03.2017 р. було визначено новий склад колегії суддів: головуючий Богатир К.В., судді Аленін О.Ю., Таран С.В., які ухвалою від 10.03.2017р. прийняли апеляційну скаргу до провадження з призначеним раніше розглядом апеляційної скарги у судовому засіданні на 13.03.2017р.

У судовому засіданні 13.03.2017 р. за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Мітех" та представника відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафком" у даній справі відбувся розгляд апеляційної скарги по суті з винесенням постанови Одеського апеляційного господарського суду .

Розглянувши матеріали даної справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та висновки суду першої інстанції, колегія суддів встановила наступне.

30 січня 2004 року між Українською студією телевізійних фільмів Укртелефільм (надалі за текстом рішення Відповідач-3) та Закритим акціонерним товариством Міжнародна інвестиційна компанія Інтерінвестсервіс, правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство Міжнародна інвестиційна компанія Інтерінвестсервіс (надалі за текстом рішення Відповідач-1), було укладено Договір про спільну діяльність без створення юридичної особи (надалі за текстом рішення - Договір про спільну діяльність або Спільна діяльність).

Відповідно до умов п. 1.2 Договору про спільну діяльність предметом договору є забезпечення спільного будівництва, залучення коштів та здійснення спільного будівництва об'єкту будівництва - адміністративно-житлового комплексу з підземним паркінгом, що розташований у Дніпровському районі м. Києва по вул. Ованеса Туманяна, 15-А (надалі - Об'єкт будівництва), ведення спільної господарської діяльності по продажу та іншій реалізації приміщень Об'єкта будівництва та отримання прибутку для учасників спільної діяльності.

12.09.2005р. між ТОВ Фінансова компанія Мітех (надалі за текстом рішення Позивач, Компанія) та Спільною діяльністю між ЗАТ Міжнародна інвестиційна компанія Інтерінвестсервіс та Українською студією телевізійних фільмів Укртелефільм укладено Генеральний договір № 1/гд (надалі за текстом рішення Генеральний договір) (аркуші справи 78 131, том строави 1).

Відповідно до умов п. 1.1. Генерального договору Компанія приймає на себе виконання обов'язків щодо залучення коштів фізичних та юридичних осіб (далі в Генеральному договорі - Довірителів) та акумулювання цих коштів на своїх рахунках для здійснення інвестиційних операцій по фінансуванню капітальних вкладень у будівництво офісно-житлового комплексу за адресою: м. Київ, вул. Туманяна, 15 в інтересах Довірителів, а також власних коштів за необхідністю.

13.09.2005 р. між ЗАТ МІК Інтерінвестсервіс, що діяв, як Оператор від імені спільної діяльності без створення юридичної особи, та ТОВ Фінансова компанія Мітех, в забезпечення зобов'язань за Генеральним договором № 1/гд від 12.09.2005 р. між ТОВ Фінансова компанія Мітех та Спільною діяльністю між ЗАТ Міжнародна інвестиційна компанія Інтерінвестсервіс та Українською студією телевізійних фільмів Укртелефільм, був укладений Договір іпотеки, що зареєстрований в реєстрі за № 7797 (надалі за текстом рішення Договір іпотеки або Іпотечний договір).

Відповідно до умов п. 1.2. Договору іпотеки предметом іпотеки є майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершене, а саме: об'єкт незавершеного будівництва, право власності на який виникне у майбутньому: адміністративно - житловий комплекс з вбудованими-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом, який споруджується на вул. Ованеса Туманяна, буд. 15-А у Дніпровському районі м. Києва.

Відповідно до умов п. 3.4. Договору іпотеки на час дії іпотеки іпотекодавець не в праві без письмової згоди іпотекодержателя передавати предмет іпотеки в наступну іпотеку, відчужувати його у будь-який спосіб, передавати у спільну діяльність, в оренду, лізинг, користування.

13 вересня 2005 року приватним нотаріусом ОСОБА_8 було накладено заборону за № 1125/4 на відчуження зазначеної в договорі нерухомості, про що зроблено відповідний запис в реєстрі за № 7798.

15.09.2005 року іпотеку було зареєстровано в Державному реєстрі іпотек, що підтверджується витягом № 4790607 від 15 вересня 2005 року.

26 жовтня 2005 року між Закритим акціонерним товариством Міжнародна інвестиційна компанія Інтерінвестсервіс (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство Міжнародна інвестиційна компанія Інтерінвестсервіс) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Нафком" (надалі за текстом рішення - ТОВ "Фірма "Нафком" або Відповідач-2) був укладений інвестиційний договір № 216 про інвестування у житлове будівництво (надалі за текстом рішення - Інвестиційний договір, він же Спірний договір).

Відповідно до умов п. 2.1. Інвестиційного договору Відповідач-1 зобов'язувався своїми силами і засобами, з використанням інвестиційних внесків Відповідача-2, збудувати семисекційний житловий комплекс за будівельною адресою: м. Київ, Дніпровський район, вул. Туманяна, 15-"А" (надалі - Об'єкт будівництва), здати його в експлуатацію та як компенсацію за внесені інвестиції, передати у власність ТОВ Фірма Нафком однокімнатну квартиру, що розташована в Об'єкті будівництва, в секції А на 15 поверсі, загальною площею 55,48 кв. м. (надалі - Новозбудоване майно), а ТОВ Фірма Нафком зобов'язувався прийняти участь у фінансуванні (інвестуванні) спорудження Об'єкта будівництва шляхом внесення Інвестиції та прийняти у власність Новозбудоване майно на умовах Договору.

Отже, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення спірним Договором його прав іпотекодержателя, визначених у іншому Договорі іпотеки від 13.09.2005 р. що, на думку позивача, є підставою для визнання Спірного договору недійсним, відповідно до положень ст. ст. 203, 215, 220, 364, 1134 ЦК України, ст. ст. 9, 12 Закону України Про іпотеку.

При винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції були використані права господарського суду на визнання недійсним повністю чи у певній частині пов'язаного з предметом спору договору, який суперечить законодавству. При цьому судом у рішенні було зазначено, що вказаний Договір іпотеки не може бути використаний як підстава для задоволення позовних вимог, оскільки укладений з порушенням закону, та відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 83 ГПК України має бути визнаний недійсним.

Але з такими висновками суду першої інстанції не може погодитися колегія суддів, оскільки вважає їх невідповідними дійсним обставинам справі, які були зясовані господарським судом у неповному обсязі.

Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення принципу диспозитивності судового розгляду справи, основних засад судочинства, зокрема змагальності сторін та свободи в наданні суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; порушення правила підсудності при визнанні іпотечного договору недійсним, так як одна із сторін іпотечного договору на день винесення рішення визнана судом банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Порушень правил підсудності у даному конкретному випадку колегією суддів не встановлено, оскільки на день порушення 04.08.2014р. вказаної справи № 923/1127/14 в позовному провадженні справи про банкрутство № 923/447/15 відповідача-1 Приватного акціонерного товариства Міжнародна Інвестиційна компанія Інтерінвестсервіс ще не існувало, вона була порушена судом тільки 09.04.2015р.

З іншими доводами апелянта про неправильне застосування господарським судом права визнавати недійсним договір, який пов'язаний із предметом спору, за власною ініціативою суду без наявності вимог позивача з цього питання, колегія суддів погоджується з врахуванням конкретних обставин у даній справі.

Диспозитивність - від латинського "володію" - означає можливість осіб, що у справі, розпоряджатися правами, які надані законом, і засобами їх захисту на свій розсуд. Статтею 22 ГПК України передбачені права сторін у господарському процесі, в тому числі наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом.

У даній справі предметом спору згідно заявлених позовних вимог не був визнаний судом недійсним договір іпотеки, тому відповідачі фактично були позбавлені можливості здійснювати захист своїх прав та інтересів на свій розсуд у відповідності до наданих законом прав.

Визнаний недійсним договір іпотеки був укладений 13.09.2005р., справа була порушена 04.08.2014р., рішення судом винесене 01.12.2016р., тобто минуло понад 10 років.

Стаття 256 ЦК України визначає поняття позовної давності як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність у відповідності до ст. 257 того ж Кодексу встановлюється тривалістю у три роки.

Стаття 267 ЦК України визначає наслідки спливу позовної давності: позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Вказані норми цивільного права давали відповідачам ефективний спосіб захисту у вигляді заяви до суду про застосування до позовних вимог позовної давності у разі розгляду позову про визнання недійсним договору іпотеки. При винесенні рішення суду за власною ініціативою про визнання договору недійсним відповідачі таких прав були позбавлені, що ставить під сумнів рівність прав позивача та відповідачів у судовому процесі по даній справі. Господарський суд обставини пропуску строку позовної давності у даній справі не досліджував, правову оцінку поважності причин такого пропуску не надавав у звязку з відсутністю відповідного предмету позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право: визнати недійсним повністю чи у певній частині повязаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Визнання недійсним договору, повязаного з предметом спору, повністю або у певній його частині є саме правом господарського суду, а не обовязком.

Пунктом 2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" розяснено, що якщо вирішуючи господарський спір, суд встановить, що зміст договору, повязаного з предметом спору, суперечить законодавству, чинному на момент укладення договору, він, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 83 ГПК, вправі за власною ініціативою визнати цей договір недійсним повністю або у певній частині із застосуванням за необхідності й наслідків визнання недійсним нікчемного правочину (абзац 2 ч. 5 ст. 216 ЦК України).

Обовязковою умовою застосування п. 1 ст. 83 ГПК України є переконлива мотивація суду необхідності виходу за межі позовних вимог та відходу від принципу змагальності сторін.

В оскаржуваному рішенні переконлива мотивація суду першої інстанції з вказаних питань відсутня. Вказані обставини підтверджуються наявністю апеляційної скарги позивача на таке рішення суду, яке нібито прийнято в його інтересах, для чого і відбувався вихід суду з власної ініціативи за межі позовних вимог. Але фактично позивач не згодний із застосуванням судом ст. 83 ч. 1 п. 1 ГПК України, оскільки такі дії суду не були направлені на відновлення порушених прав позивача, а навпаки привели до відмови у задоволенні позову.

Позивач вимог про визнання недійсним договору іпотеки у межах провадження по даній справі не заявляв, більш того, вказаний договір був підставою для заявлених позовних вимог про визнання недійсним іншого договору, а тому висновок суду з цього питання є передчасним, оскільки суперечить принципу диспозитивності сторін у судовому процесі. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 03.06.2015р. у справі № 922/2668/14, Вищого господарського суду України від 15.07.2015р. у справі № 908/3604/14.

За таких обставин рішення господарського суду в частині визнання недійсним укладеного між Закритим акціонерним товариством «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс», що діяв як оператор від імені спільної діяльності без створення юридичної особи, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мітех» договору іпотеки від 13.09.2005 р., зареєстрованого в реєстрі за № 7797, підлягає скасуванню як незаконне.

В частині щодо відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним з моменту підписання Інвестиційного договору від 26.10.2005 року № 216 з рішенням господарського суду від 01.12.2016р. колегія суддів погоджується, але з інших підстав, ніж викладені у цьому рішенні.

Умовами договору іпотеки передбачено, що на час дії іпотеки іпотекодавець не в праві без письмової згоди іпотекодержателя передавати предмет іпотеки в наступну іпотеку, відчужувати його у будь-який спосіб, передавати у спільну діяльність, в оренду, лізинг, користування. Предметом іпотеки згідно умов договору іпотеки були майнові права на квартиру в обєкті незавершеного будівництва.

Позивач стверджує про порушення умов договору іпотеки тим, що в спірному Інвестиційному договорі від 26.10.2005 року № 216 зазначено про відчуження майнових прав на квартиру, яка входить до предмету іпотеки, але він як іпотекодержатель не давав письмової згоди на відчуження. Але вказаний інвестиційний договір передбачає відчуження з відкладальною умовою виключно у разі завершення будівництва обєкту нерухомого майна та введення його в експлуатацію в установленому законом порядку. До настання вказаних обставин відчуження квартири шляхом передачі її у власність інвестору не може відбуватися. Тобто, згідно умов спірного договору факт відчуження предмету іпотеки може як відбутися, так і не відбутися, а тому для вирішення такого спору потрібно доведення належними та допустимими доказами саме відчуження предмету іпотеки без письмової згоди іпотекодержателя на підставі спірного договору. У матеріалах даної справи належні та допустимі докази закінчення будівництва обєкту нерухомості та введення його в експлуатацію, здійснення передачі у власність інвестору квартири (майнових прав на квартиру) на умовах спірного Інвестиційного договору від 26.10.2005 року № 216 відсутні, що не дає підстави вважати порушеними права іпотекодержателя в особі позивача та визнавати недійсним сам спірний договір. Тобто, має місце недоведеність позовних вимог з боку позивача.

З врахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Херсонської області від 01.12.2016р. в частині визнання недійсним договору іпотеки від 13.09.2005р., зареєстрованого в реєстрі за № 7797 - скасувати.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог рішення господарського суду Херсонської області від 01.12.2016р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: О.Ю.Аленін

ОСОБА_3