ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року Справа № 927/212/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Барицької Т.Л.,
суддів:Картере В.І.,
Губенко Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства "Ніжинське лісове господарство"
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.07.2016
та на рішеннягосподарського суду Чернігівської області від 24.05.2016
у справі№ 927/212/16 господарського суду Чернігівської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"
доДержавного підприємства "Ніжинське лісове господарство"
простягнення 36 755,00 грн. штрафу
в судовому засіданні взяли участь представники: - Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Алєксєєв С.С., - ДП "Ніжинське лісове господарство" повідомлений, але не з'явився
ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі - Регіональна філія "Придніпровська залізниця" / позивач) звернулося до господарського суду Чернігівської області з позовом до Державного підприємства "Ніжинське лісове господарство" (надалі - ДП "Ніжинське лісове господарство" / відповідач / скаржник) та просило суд стягнути з останнього штраф за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 36 755 грн.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 24.05.2016 (суддя Бобров Ю.М.) позов задоволено частково: стягнуто з ДП "Ніжинське лісове господарство" на користь Регіональної філії "Придніпровська залізниця" 3 675,50 грн. штрафу та 1 378 грн. на відшкодування витрат по оплаті судового збору, в решті позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.07.2016 (головуючий суддя Пашкіна С.А., судді: Баранець О.М., Сітайло Л.Г.) рішення господарського суду частково змінено, викладено його резолютивну частину в наступній редакції: "Позовні вимоги задовольнити. Стягнути з ДП "Ніжинське лісове господарство" на користь Регіональної філії "Придніпровська залізниця" 36 755 грн. штрафу та 1 378,00 грн. на відшкодування витрат по оплаті судового збору за розгляд позовної заяви та 1 515,80 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги".

Не погоджуючись із прийнятими у даній справі рішенням та постановою, ДП "Ніжинське лісове господарство" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати, прийняти нове рішення (постанову) про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних судових актів, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 18.06.2015 між ДП "Ніжинське лісове господарство" (продавець) та ТОВ "Укрлісексперт" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу необробленої деревини № 138, на виконання умов якого відповідачем 09.09.2015 здійснено відвантаження вантажу ПАО "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград, деревини паливної для технологічних потреб на Бобровицькому нижньому складі (структурному підрозділі відповідача) на станції Бобровиця Південно-Західної залізниці для відправки на станцію Ароматная Придніпровської залізниці у вагоні № 67179051

Відповідно до відомості завантаження напіввагонів на Бобровицькому нижньому складі ДП "Ніжинське лісове господарство" (вагон № 67179051), складеної 09.09.2015, та специфікації-накладної № 11 на відправлення деревини залізницею/водним шляхом від 09.09.2015, вага вантажу склала 51 900 кг, об'єм 67,144 м3. Вказана вага також була зазначена і в накладній № 33295353 від 09.09.2015.

Судами попередніх інстанцій було з'ясовано, що при завантаженні вагона, вага вантажу визначалася за допомогою ваг електронних кранових типу "ОСS-10t-XZA", заводський номер 0514, вантажопідйомністю 10 тон, які занесені до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки за номером У2262-12, остання метрологічна перевірка перед завантаженням проведена 06.08.2015, повторна - 12.08.2015.

З матеріалів справи вбачається, що 11.09.2015 при проходженні вагону № 67179051 з вантажем через станцію Нижньодніпровськ - Вузол Придніпровської залізниці, залізницею було проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу в зазначеному вагоні не відповідає масі вантажу, вказаній вантажовідправником у накладній № 33295353, зокрема, з'ясувалося, що вага брутто - 62 570 кг, тара згідно з накладною - 23 200 кг, нетто - 39 550 кг, що менше маси, вказаної в накладній, на 12 350 кг.

У зв'язку з виявленою невідповідністю станцією було складено акт загальної форми та комерційний акт РА № 011341/697/2, у розділі "Д" якого (опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку) зазначено, що при переважуванні вагону в статичному режимі на справних 150-тонних вагонних електронно-тензометричних вагах, які пройшли держповірку 15.10.2014, виявилось, що вага брутто - 62 570 кг, тара згідно з накладною - 23 200 кг, нетто - 39 550 кг, що менше ваги (маси), вказаній у документі, на 12 350 кг. Навантаження вантажу вище бортів в три штабелі. Ув'язки цілі, не порушені. Слідів втрати і розкрадання вантажу немає. Вагон без торцевих дверей, розвантажувальні люки з обох сторін закрити. У технічному стані вагон справний. При повторному перевантаженні вагона вага підтвердилась.

Звертаючись до господарського суду Чернігівської області, Регіональна філія "Придніпровська залізниця" просила суд стягнути з ДП "Ніжинське лісове господарство" штраф в розмірі 36 755 грн. з посиланням на ст. ст. 24, 118, 122 Статуту залізниць України, якими передбачена відповідальність вантажовідправника, зокрема, за неправильно зазначену у накладній масу вантажу.

Так, місцевий господарський суд, частково задовольняючи позовні вимоги, встановив, що комерційний акт РА № 011341/697/2 від 11.09.2015 є належним та допустимим доказом матеріальної відповідальності відповідача як вантажовідправника, підтвердивши, при цьому, що ДП "Ніжинське лісове господарство" дійсно зазначило в накладній неправильну масу вантажу, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу, передбаченого положеннями Статуту залізниць України. Водночас, суд першої інстанції скористався наданим йому правом та зменшив суму штрафу, заявленого до стягнення, до 3 675,50 грн., обґрунтовуючи це тим, що залізниця фактично отримала надлишкову плату (переплату) залізничного тарифу, а наслідки допущеного відповідачем порушення не завдали самій залізниці дійсних матеріальних збитків.

У свою чергу, господарський суд апеляційної інстанції, погодившись з місцевим господарським судом стосовно факту порушення відповідачем вимог Статуту залізниць України в частині неправильного зазначення вантажовідправником маси вантажу, що є підставою для стягнення п'ятикратного штрафу, постановив, що в даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає із зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, якими чітко визначено розмір штрафу, а тому підстав для його зменшення у місцевого господарського суду не було, з огляду на що суд прийняв рішення про стягнення з ДП "Ніжинське лісове господарство" на користь Регіональної філії "Придніпровська залізниця" 36 755 грн. штрафу

Статтею 908 ЦК України встановлено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Згідно з ч. 5 ст. 307 ГК України, яка кореспондується з положеннями ч. 2 ст. 908 та ст. 920 ЦК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Пунктом 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 року № 457, надано визначення поняття накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення;

Відповідно до абз. 1 п. 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Пунктом 6.6 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644 визначено, що заповнення накладної на маршрут або групу вагонів здійснюється згідно з додатком 3 до цих Правил з урахуванням таких особливостей, зокрема, у графах 24 "Маса вантажу, визначена відправником" та 25 "Маса вантажу, визначена залізницею" зазначається загальна маса вантажу, у графі 30 "Тарифні відмітки" - загальна сума платежів.

За змістом абзаців 1, 2 статті 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до ст. 122 Статуту залізниць України, яка кореспондується з положеннями п. 5.5. Правил оформлення перевізних документів, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Абзацом 1 статті 118 Статуту залізниць України передбачено, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Як унормовано абз. 1 ст. 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлений факт невірного зазначення відповідачем, як вантажовідправником, маси вантажу в залізничній накладній № 33295353 від 09.09.2015, у зв'язку з чим визнано обґрунтованим застосування відповідальності, передбаченої ст. 122 Статуту залізниць України, у вигляді штрафу у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення, що становить 36 755 грн. (7 351 грн. (провізна плата за вагон відповідно до накладної) х 5 = 36 755 грн.).

З огляду на вищевказане, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми штрафу в повному обсязі, тоді як господарський суд Чернігівської області прийняв рішення про стягнення такого штрафу у меншому розмірі в сумі 3 675,50 грн.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з правомірною позицією місцевого господарського суду про зменшення стягуваного штрафу до 3 675,50 грн. в порядку ст. 83 ГПК України, з посиланням на те, що залізниця фактично отримала надлишкову плату (переплату) залізничного тарифу, а самі наслідки допущеного відповідачем порушення не завдали їй матеріальних збитків.

Так, положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Пунктом 6.4. роз'яснення Вищого господарського суду України № 04-5/601 від 29.05.2002 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" визначено, що виходячи з наведених норм, суди мають право при прийнятті рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи. Підстави та розмір зменшення стягуваного штрафу повинні бути мотивовані та обґрунтовані в рішенні суду.

Оскільки підстави та розмір зменшення стягуваного штрафу мотивовані та обґрунтовані, господарським судом Чернігівської області, на відміну від Київського апеляційного господарського суду, враховано співрозмірність розміру штрафу наслідкам порушення, а відтак, суд касаційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при зменшенні розміру штрафу.

Звертаючись до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, ДП "Ніжинське лісове господарство" вказувало, що судами першої та апеляційної інстанцій з незрозумілих підстав надано перевагу доказам позивача щодо зважування вантажу, хоча зважування відбувалося за однакових умов, посилаючись при цьому на те, що зважування вагону № 67179051 з вантажем, відправленим відповідачем, здійснювалося позивачем на неперевірених вагах.

Колегія суддів касаційної інстанції відхиляє дані твердження відповідача у справі, зважаючи на таке.

Відповідно до п. 22 Правил видачі вантажів приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 , перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Водночас, дана норма не містить імперативного припису щодо перевірки маси вантажу саме таким способом, яким остання визначалася на станції відправлення, а тому, зважування вантажу на станції призначення у більш зручний та облаштований для цього спосіб не суперечить вказаній нормі.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено судами, під час зважуванні станцією вагону № 67179051 з вантажем використовувалися 150-тонні вагонні ваги, копію технічного паспорту на які позивачем було надано суду.

Згідно зі ст. 13 Статуту залізниць України для зважування вантажів, багажу і вантажобагажу (товаробагажу) використовуються вагонні, вантажні, елеваторні та інші ваги.

У відповідності з п. 13 Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України 31.07.2012 № 442 (надалі - Інструкція), вимоги цієї Інструкції є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України, діяльність яких пов'язана із застосуванням, розробленням, виготовленням, продажем, прокатом та обслуговуванням засобів ваговимірювальної техніки, призначених для визначення маси вантажів, які перевозяться залізничним транспортом України, і за результатами зважування на яких оформлюються перевізні документи.

Згідно з п. 1.4 Інструкції огляд-перевірка придатності засобу вагоновимірювальної техніки (ЗВВТ) для зважування вантажів - визначення стану та характеристик ЗВВТ, відновлення, у разі потреби, робочого стану ЗВВТ без заміни або зміни конструкції його елементів чи програмного забезпечення.

За змістом п. 5.6 Інструкції під час експлуатації ЗВВТ виконуються такі види робіт з обслуговування: огляд-перевірка, профілактичне технічне обслуговування, ремонт, технічний огляд ЗВВТ, діагностичне обстеження вагонних ваг.

Як визначено у п. 5.7 Інструкції, під час огляду-перевірки ЗВВТ перевіряється відповідність їх технічного стану конструкторській документації і нормативним вимогам та визначається за допомогою еталонів, чи не перевищуються значення встановлених для ЗВВТ нормованих метрологічних характеристик: для статичних ЗВВТ - непостійність показів ненавантажених ЗВВТ, незалежність показів ЗВВТ від положення вантажу на вантажоприймальному пристрої, похибки навантажених ЗВВТ; для динамічних ЗВВТ - похибка ЗВВТ під час зважування вагонів у русі.

Відповідно до п. п. 3.46, 3.47 Інструкції не допускається заїзд рухомого складу на вагонні ваги, які не пройшли необхідного діагностичного обстеження, мають прострочені терміни повірки чи огляду-перевірки або мають видимі деформації, тріщини в опорних частинах важелів та в елементах фундаменту, стійок, балок (поздовжніх та поперечних). Не допускається зважування вантажів, що перевозяться залізницями, на ЗВВТ, у яких: прострочені терміни повірки; пошкоджені відбитки повірочних тавр або місця їх нанесення; втрачений технічний паспорт ЗВВТ; в останніх записах в технічному паспорті про повірку, огляд-перевірку зроблені виправлення, не засвідчені підписом осіб, зазначених у пункті 2.5 розділу ІІ цієї Інструкції; прострочені терміни огляду-перевірки.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було надано суду копію технічного паспорта на доказ своєчасності проходження огляду-перевірки вагонних ваг, на яких проводилося зважування вагону № 67179051 з вантажем.

Пунктом 12 технічного паспорту ЗВВТ № 14 вагонні ваги визначено, що інтервал між оглядами-перевірками ЗВВТ становить 6 місяців.

Так, судами було досліджено, а матеріалами справи підтверджується, що останній (перед зважуванням спірного вагону № 67179051 з вантажем) огляд-перевірка ЗВВТ № 14, згідно з копією сторінки з даного технічного паспорту, було проведено 15.04.2015, і відповідно, наступний огляд-перевірка мав бути тільки 15.10.2015, тобто вже після складання спірного комерційного акту за результатами перевірки маси відправленого вантажу та встановлення факту порушення.

Зважаючи на викладене, доводи ДП "Ніжинське лісове господарство" щодо проведення зважування вантажу, в результаті якого були встановлені порушенням відповідачем вимог Статуту залізниць України, неперевіреними вагами відхиляються судом касаційної інстанції як безпідставні.

З огляду на зазначене та в силу наведених вище вимог чинного законодавства, Вищий господарський суд України вважає, що рішення місцевого господарського суду та постанова господарського суду апеляційної інстанції у даній справі в частині встановлення фактичних обставин є такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права та наявним матеріалам справи

Водночас, суд касаційної інстанції дійшов висновку про скасування постанови Київського апеляційного господарського суду від 12.07.2016 частково в частині стягнення з Державного підприємства "Ніжинське лісове господарство" 33 079,50 грн. (36 755,00 грн. - 3 675,50 грн.), а рішення місцевого господарського суду - залишенню в силі в повному обсязі, оскільки місцевий господарський суд всебічно і повно встановив всі фактичні обставини справи на підставі об'єктивної оцінки наявних в ній доказів та правильно застосував норми матеріального та процесуального права, зокрема, щодо визначення розміру штрафу, що стягується.

Керуючись ст. ст. 1115 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Ніжинське лісове господарство" задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.07.2016 у справі № 927/212/16 скасувати в частині стягнення з Державного підприємства "Ніжинське лісове господарство" 33 079,50 грн. штрафу та 1 515,80 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги, в частині стягнення 3 675,50 грн. штрафу та 1 378,00 грн. на відшкодування витрат по оплаті судового збору за розгляд позовної заяви постанову залишити без змін.

Рішення господарського суду Чернігівської області від 24.05.2016 у справі № 927/212/16 залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (пр. Карла Маркса, 108, м. Дніпропетровськ, 49602, рахунок не відомий, ) на користь Державного підприємства "Ніжинське лісове господарство" (вул. Московська, 5, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600, р/р2858 в Чернігівському РУ ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 353586, код ЄДРОПУ 0993521) 1653,60 грн. судового збору за розгляд касаційної скарги.

Головуючий суддя Т.Л. Барицька

Судді: В.І. Картере

Н.М. Губенко