ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2017 р. Справа № 909/935/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Давид Л.Л.

суддів Кордюк Г.Т.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Оштук Н.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківський хлібокомбінат", Івано-Франківськ від 23.12.2016 № 346/3-10 (вх. № апеляційного суду 01-02/108/16 від 27.12.2016, вх. № апеляційного суду 01-05/217/17 від 16.01.2017) та від 23.12.2016 б/н (вх. № апеляційного суду 01-05/219/17 від 16.01.2017)

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 13.12.2016

у справі № 909/935/16 (суддя Калашник В.О.)

за позовом: Товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківський хлібокомбінат", Івано-Франківськ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" , м. Київ в особі Івано-Франківської обласної дирекції НАСК "Оранта" , м. Івано-Франківськ

про стягнення страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №УБ 1042455 від 07.05.2014 на суму 20520 грн., а також збитки понесені з розглядом справи у суді на суму 243,60 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність №98 від27.02.2017),

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність від 12.09.2016).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 13.12.2016 у справі № 909/935/16 відмовлено в задоволенні позову ТОВ "Івано-Франківський хлібокомбінат" до ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" в особі Івано-Франківської обласної дирекції НАСК "Оранта" про стягнення страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №УБ 1042455 від 07.05.2014 на суму 20 520 грн., а також збитки понесені з розглядом справи на суму 243,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду Позивач звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Івано-Франківської області від 13.12.2016 у справі № 909/935/16 і прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Скаржник посилається зокрема на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд не належно зясував обставини справи, не встановив зміст та характер спірних правовідносин, які склалися між сторонами, що призвело до прийняття незаконного рішення, а також не врахував те, що відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 636 ЦК України до Позивача перейшло право вимоги до страховика про повернення сплачених ним на користь потерпілого коштів в розмірі 20 520 грн., а також збитки понесені з розглядом справи на суму 243,60 грн.

У поданому суду відзиві на апеляційну скаргу за вих. № 05/74 від 02.02.2017 Відповідач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - без змін, з підстав його правомірності та обґрунтованості.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 18.01.2017 прийнято апеляційні скарги ТОВ "Івано-Франківський хлібокомбінат" від 23.12.2016 № 346/3-10 (вх. № апеляційного суду 01-02/108/16 від 27.12.2016, вх. № апеляційного суду 01-05/217/17 від 16.01.2017) та від 23.12.2016 б/н (вх. № апеляційного суду 01-05/219/17 від 16.01.2017) на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 13.12.2016 у справі № 909/935/16 та призначено до розгляду в судовому засіданні 07.02.2017 в складі колегії суддів: Давид Л.Л.(головуючий суддя), ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Судовою колегією встановлено, що обидві апеляційні скарги ТОВ "Івано-Франківський хлібокомбінат" від 23.12.2016 № 346/3-10 (вх. № апеляційного суду 01-02/108/16 від 27.12.2016, вх. № апеляційного суду 01-05/217/17 від 16.01.2017) та від 23.12.2016 б/н (вх. № апеляційного суду 01-05/219/17 від 16.01.2017) подані на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 13.12.2016 у справі № 909/935/16, ідентичні за своїм змістом, чого не заперечує ОСОБА_2 у судовому засіданні.

07.02.2017 судове засідання по розгляду апеляційних скарг ТОВ "Івано-Франківський хлібокомбінат" від 23.12.2016 № 346/3-10 (вх. № апеляційного суду 01-02/108/16 від 27.12.2016, вх. № апеляційного суду 01-05/217/17 від 16.01.2017) та від 23.12.2016 б/н (вх. № апеляційного суду 01-05/219/17 від 16.01.2017) на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 13.12.2016 у справі № 909/935/16 не відбулось, в зв'язку із тимчасовою непрацездатністю судді Плотніцького Б.Д.

У звязку з тим, що за станом на 13.02.2017 суддя Плотніцький Б.Д. перебував у відпустці на підставі наказу №06-03/22 від 07.02.2017, що перешкоджало прийняттю ухвали про перенесення розгляду справи в попередньому складі колегії суддів, в строки, визначені ст. 102 ГПК України, справу №909/935/16 передано на проведення автоматизованої заміни судді члена колегії судді Плотніцького Б.Д.

Згідно протоколу автоматизованої заміни складу колегії суддів від 13.02.2017 склад колегії у справі №909/935/16 визначено: ОСОБА_5 - головуючий суддя, судді Кордюк Г.Т., Малех І.Б.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.02.2017 розгляд апеляційної скарги призначено на 28.02.2017.

У судовому засіданні від 28.02.2017 за згодою представників сторін було оголошено перерву до 06.03.2017.

В поданих суду письмових поясненнях від 03.03.2017 Позивач, посилаючись на постанову Верховного Суду України від 26.10.2016 у справі № 954цс16, зазначає про те, що Позивач як страхувальник, виконавши умови договору страхування та сплативши на користь потерпілого вартість відновлювального ремонту у розмірі, встановленому судом, вирішило реалізувати своє право, передбачене ч. 4 ст. 636 ЦК України, і звернулося до страховика з вимогою про стягнення відповідної суми за договором страхування.

У судовому засіданні від 06.03.2017 за згодою представників сторін було оголошено перерву до 13.03.2017.

У судових засіданнях уповноважені представники Сторін навели свої доводи та міркування, з приводу поданої апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 13.03.2017 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

У відповідності до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи та апеляційної скарги, оцінивши зібрані по них докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників Сторін, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 13.12.2016 у справі № 909/935/16 підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом і це вбачається з матеріалів справи, 07.05.2014 між ТДВ Івано-Франківський хлібокомбінат та ПАТ HACK Оранта був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № УБ 1042455.

На підставі договору був виданий страховий поліс № АС/7824696 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліміт відповідальності щодо заподіянню шкоди майну потерпілого складає 50 000 грн. Строк дії поліса з 00 год. 00 хв. 11.05.2014 до 24 год. 00 хв. 10 .05.2015.

Згідно умов Договору, Відповідач узяв на себе зобов'язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану ним особам страхувальником ТДВ Івано-Франківський хлібокомбінат.

29 вересня 2014 року водій ТДВ Івано-Франківський хлібокомбінат ОСОБА_6, керуючи транспортним засобом ГАЗ 33021 д.н.з. AT 4569 АЕ, допустив зіткнення з транспортним засобом Пежо д.н.з. AT 7099 ВІ.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу потерпілого було завдано механічні пошкодження. Автомобіль заподіювача шкоди ГАЗ 33021 д.н.з. AT 4569 АЕ, на момент вчинення ДТП був забезпеченим транспортним засобом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 на момент вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з ТДВ Івано- Франківський хлібокомбінат при виконанні трудових обовязків та керував службовим автомобілем.

Постановою Івано-Франківського міського суду від 10.11.2014 водія ТДВ Івано- Франківський хлібокомбінат ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення (спричинення ДТП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. .

Потерпілий ОСОБА_7 провів відновлювальний ремонт свого транспортного засобу, що підтверджується товарним чеком № 23 від 24.10.2014 року на суму 10670 грн. та актом №13 від 11.11.2014 року про виконання робіт на суму 9850 грн. Загальна сума здійсненого ремонту склала 20520 грн. Дана сума не перевищує ліміт страхового відповідальності щодо заподіяння шкоди майну потерпілого, який передбачений у страховому полісі № АС/7824696.

У грудні 2014 року потерпілий з метою стягнення витрат пов'язаних з ремонтом автомобіля звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП. В якості співвідповідачів у процес були залучені ТДВ Івано-Франківський хлібокомбінат та ПАТ HACK Оранта.

Справа неодноразово розглядалася судами. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 07.09.2016 у справі № 352/2740/14-ц стягнуто з ТДВ Івано-Франківський хлібокомбінат на користь ОСОБА_7 20 520 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 243 грн. витрат по оплаті судового збору, в дохід держави 684,41 грн. витрат судового збору (а.с. 77-81).

ТДВ Івано-Франківський хлібокомбінат виконало рішення суду у справі № 352/2740/14-ц та 17.10.2016 відшкодувало матеріальну шкоду, що підтверджується платіжним дорученням № 10894 від 17.10.2016 (а.с. 20).

Оскільки, ТДВ Івано-Франківський хлібокомбінат провів відшкодування потерпілому шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, враховуючи наявність доведеного страхового випадку та притягнення ТДВ Івано-Франківський хлібокомбінат до цивільно-правової відповідальності, яка була застрахована у Відповідача, Позивач просить звернувся з позовом до суду про стягнення з ПАТ HACK Оранта 20 520 грн. страхового відшкодування та 243,60 грн. витрат по оплаті судового збору.

При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, судова колегія керувалася наступним:

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

За умовами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № УБ 1042455 від 07.05.2014 страховим випадком за договором є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Згідно з п. 4.1.2. за цим договором на страхування приймається такий ризик як настання цивільної відповідальності страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну майну третіх осіб під час ДТП внаслідок експлуатації (використання) забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до п. 5.2. договору страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду в передбачені договором випадки.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки ПАТ HACK Оранта від 11.02.2015 № 05, водій Позивача 02.10.2014 звертався до Відповідача з письмовим повідомленням про ДТП, що мала місце 29.09.2014. Проте з заявою про виплату страхового відшкодування потерпіла особа до ПАТ HACK Оранта не зверталася, пошкоджений транспортний засіб для огляду не представляла (а.с. 15).

Статтею 991 ЦК України та статтею 26 Закону України "Про страхування" передбачено підстави для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування, зокрема, у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України на страхувальника покладено обов'язок повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закон № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Тобто наведена норма визначає можливість відмови страховика у виплаті страхового відшкодування страхувальнику в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж встановлених строків, і не містить підстав для відмови у задоволенні вимоги страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, до особи, відповідальної за завдані збитки, про відшкодування виплачених ним фактичних сум у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (постанова Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 3-49гс15).

Разом з тим, судова колегія зазначає, що як вбачається з матеріалів справи в результаті розгляду позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 (водія), НАСК «Оранта», ТДВ Івано-Франківський хлібокомбінат про стягнення 20 520 грн. матеріальної шкоди, яка виникла внаслідок пошкодження автомобіля ОСОБА_7 Пежо д.н.з. НОМЕР_1, рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 07.09.2016 у справі № 352/2740/14-ц було стягнуто з НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_7 20 520 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

Надалі, за результатами перегляду рішення суду апеляційної інстанції в касаційному порядку, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.07.2016 рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 07.09.2016 у справі № 352/2740/14-ц було скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В ухвалі від 20.07.2016 суд касаційної інстанції зазначив наступне: «Колегія суддів вважає, що апеляційний суд стягуючи майнову шкоду з ПАТ «НАСК «Оранта» у порушення вимог ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернув, установивши, що позивач не звернувся до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування, що сталась 29 вересня 2014 року в передбачений законом річний строк, не надав пошкодженого транспортного засобу для проведення товарознавчого дослідження та встановлення розміру спричинених матеріальних збитків, дійшов до помилкового висновку про часткове задоволення позову.

Разом із тим, потерпілий вправі одержати повне відшкодування шкоди від

особи, яка її завдала в рамках деліктного зобов'язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 20 січня 2016 року в справі № 6-2808цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів» (а.с. 71-76).

Надалі, рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 07.09.2016 у справі № 352/2740/14-ц стягнуто з ТДВ Івано-Франківський хлібокомбінат на користь ОСОБА_7 20 520 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 243 грн. витрат по оплаті судового збору, в дохід держави 684,41 грн. витрат судового збору (а.с. 77-81).

Стосовно посилань Апелянта на постанову Верховного Суду України від 26.10.2016 у справі № 954цс16, судова колегія зазначає, що при перегляді справи Верховним Судом України було зазначено, що потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох зобовязаннях деліктному та договірному. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобовязання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

В даному випадку потерпілий ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 (водія), НАСК «Оранта», ТДВ Івано-Франківський хлібокомбінат про стягнення матеріальної шкоди. Натомість, рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 07.09.2016 у справі № 352/2740/14-ц позов ОСОБА_7 було задоволено частково та стягнуто на його користь 20 520 грн. матеріальної шкоди саме з ТДВ Івано-Франківський хлібокомбінат.

У відповідності до вимог ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що доводами апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції не спростовано, обставини, які відповідно до статті 104 ГПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції, в порядку статтей 33, 34 ГПК України, Апелянтом не доведено, а оскаржуване судове рішення прийняте у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, фактичними обставинами та матеріалами справи, апеляційний господарський суд підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого господарського суду не вбачає.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору за перегляд рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України відносяться на Скаржника.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Івано-Франківський хлібокомбінат" від 23.12.2016 № 346/3-10, Івано-Франківськ залишити без задоволення, а рішення господарського суду Івано-Франківської області від 13.12.2016 у справі № 909/935/16 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 16.03.2017.

Головуючий суддя Л.Л. Давид

Суддя Г.Т.Кордюк

Суддя І.Б.Малех