РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2017Справа №910/1512/17

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах»
доПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»
простягнення 5298 грн. 16 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

30.01.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» з вимогами до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення 5298 грн. 16 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності не виконав обов'язок щодо виплати страхового відшкодування, у зв'язку із завданням шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу Daewoo, державний номер НОМЕР_1, водієм транспортного засобу Mitsubisi, державний номер НОМЕР_2, цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/7014319, та право вимоги за якою перейшло до позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2017 порушено провадження у справі № 910/1512/17; розгляд справи призначено на 21.02.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.02.2017, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 07.03.2017.

02.03.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні, призначеному на 07.03.2017, без участі представника відповідача.

Представник позивача у судове засідання 07.03.2017 не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 353.

Представник відповідача у судове засідання 07.03.2017 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, 02.03.2017 через відділ діловодства суду подав клопотання про розгляду справи за відсутності представника відповідача, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 361.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, беручи до уваги відсутність клопотань сторін про відкладення розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в матеріалах справи доказами.

У судовому засіданні 07.03.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Довідки № 75114796 про дорожньо-транспортну пригоду, виданої 6 ротою 3 батальйону УПС МВС України у м. Києві (вих. № 41/11-18692 від 12.01.2016), та постанови Дарницького районного суду м. Києва від 04.11.2015 у справі № 753/20005/15-п (провадження № 3/753/5242/15), яка набрала законної сили 16.11.2015, встановлено, що 25.09.2015 ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Mitsubisi, державний номер НОМЕР_2, порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Daewoo, державний номер НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

30.04.2013 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інгосстрах» (страховик) та Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком «Приватбанк» (страхувальник) укладено Договір страхування наземного транспорту № K2S4CPS-133U60L (K200A+02005837), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Daewoo, державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до п. 9 Договору добровільного страхування № K2S4CPS-133U60L (K200A+02005837) від 30.04.2013 строк дії договору встановлений 12 місяців (один рік) з 01.05.2013 по 30.04.2014 включно (але не більше, ніж сплачуваний період). При бажанні страхувальника застрахувати транспортний засіб на строк, більший за 12 місяців, та у разі сплати страхового платежу (частки), договір вважається щорічно продовженим на відповідний строк (період), за який здійснена сплата страхового платежу (чи його частки).

Згідно з п. 10 Договору добровільного страхування № K2S4CPS-133U60L (K200A+02005837) від 30.04.2013 страхові платежі сплачуються за графіком: розмір платежу - 287,50 грн., сплачуваний період - з 01.05.2013 по 31.05.2013; розмір платежу - 287,50 грн., сплачуваний період - з 01.06.2013 по 30.06.2013; розмір платежу - 287,50 грн., сплачуваний період - з 01.07.2013 по 31.07.2013; розмір платежу - 287,50 грн., сплачуваний період - з 01.08.2013 по 31.08.2013; розмір платежу - 287,50 грн., сплачуваний період - з 01.09.2013 по 30.09.2013; розмір платежу - 287,50 грн., сплачуваний період - з 01.010.2013 по 31.10.2013; розмір платежу - 287,50 грн., сплачуваний період - з 01.11.2013 по 30.11.2013; розмір платежу - 287,50 грн., сплачуваний період - з 01.12.2013 по 31.12.2013; розмір платежу - 287,50 грн., сплачуваний період - з 01.01.2014 по 31.01.2014; розмір платежу - 287,50 грн., сплачуваний період - з 01.02.2014 по 28.02.2014; розмір платежу - 287,50 грн., сплачуваний період - з 01.03.2014 по 31.03.2014; розмір платежу - 287,50 грн., сплачуваний період - з 01.04.2014 по 30.04.2014.

При бажанні страхувальника продовжити строк дії договору страхові платежі сплачуються в наступних роках за цим же графіком - у вказаний в цьому пункті день вказаного місяця але наступного року. Сплачуваний період починається з наступного дня закінчення строку оплати останнього платежу.

Позивач долучено до позовної заяви меморіальні ордери за загальний період з 30.04.2013 по 01.04.2016 про сплату страхувальником частин страхових платежів за Договором добровільного страхування № K2S4CPS-133U60L (K200A+02005837) від 30.04.2013.

Із вказаних меморіальних ордерів вбачається, що страхувальником було у повному обсязі сплачено страхові платежі за вказаним договором добровільного страхування за період дії договору страхування з 30.04.2013 по 30.04.2014.

Крім того, із вказаних меморіальних ордерів вбачається, що страхувальник, відповідно до п.п. 9 та 10 договору добровільного страхування, продовжувач сплачувати позивачу страхові платежу, з огляду на що строк дії Договору добровільного страхування № K2S4CPS-133U60L (K200A+02005837) від 30.04.2013 продовжувався на наступні страхові періоди, та станом на дату ДТП - 25.09.2015 Договір добровільного страхування № K2S4CPS-133U60L (K200A+02005837) від 30.04.2013 був чинним.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до Звіту № 1568/09/15 про оцінку колісного транспортного засобу від 07.10.2015, складеного суб'єктом оціночної діяльності - Приватним підприємством «Екорт» (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 240/15 від 24.03.2015) на підставі ремонтної калькуляції № 1568 від 07.10.2015 (система Audatex), вартість відновлювального ремонту автомобіля Daewoo, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (Ез = 0,00) становить 8266 грн. 17 коп. (7504 грн. 48 коп. без врахування ПДВ 20% на замінні складові та матеріали).

Згідно зі страховим актом № Э.ENSTRAX/3-10346355 від 20.10.2015, складеним Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інгосстрах», розмір страхового відшкодування за Договором добровільного страхування № K2S4CPS-133U60L (K200A+02005837) від 30.04.2013 становить 5298 грн. 16 коп. (розмір страхового відшкодування визначений з урахуванням вартості відновлювального ремонту автомобіля Daewoo, державний номер НОМЕР_1, у сумі 7504 грн. 48 коп. без врахування ПДВ 20% на замінні складові та матеріали), на підставі якого 21.10.2015 позивачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 5298 грн. 16 коп. на рахунок страхувальника за договором добровільного страхування - Приватного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», що підтверджується платіжним дорученням № 3472 від 21.10.2015, яке долучене позивачем до позовної заяви.

Судом встановлено, що на дату скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Mitsubisi, державний номер НОМЕР_2, була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/7014319 зі встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 50000 грн 00 коп., франшизи - 0 грн. 00 коп. (відповідно до електронного витягу з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ, долученого позивачем до позовної заяви, та копії Полісу АІ/7014319, долученої відповідачем до матеріалів справи через канцелярію суду 02.03.2017).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за Договором добровільного страхування № K2S4CPS-133U60L (K200A+02005837) від 30.04.2013, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 та від 23.09.2015 у справі № 3-303гс15.

Так як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Mitsubisi, державний номер НОМЕР_2, станом на дату ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/7014319, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП водієм транспортного засобу Mitsubisi, державний номер НОМЕР_2, власнику транспортного засобу Daewoo, державний номер НОМЕР_1, покладається на відповідача (в межах страхової суми та за вирахуванням франшизи за Полісом АІ/7014319).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до п. п. д) п. 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 р. N 142/5/2092 (далі - Методика) Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.

Згідно з п. п. 4.3. та 4.4. Методики за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб'єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. У разі проведення судової автотоварознавчої експертизи за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта. У разі виконання судовим експертом відповідно до частини шостої статті 13 Закону України "Про судову експертизу"оцінки на договірних засадах з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, він складає висновок експертного дослідження з урахуванням особливостей його оформлення згідно із законодавством.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Звіт № 1568/09/15 про оцінку колісного транспортного засобу від 07.10.2015, складений суб'єктом оціночної діяльності - Приватним підприємством «Екорт» (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 240/15 від 24.03.2015), та відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Daewoo, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (Ез = 0,00) становить 8266 грн. 17 коп. (7504 грн. 48 коп. без врахування ПДВ 20% на замінні складові та матеріали) є належним доказом визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля Daewoo, державний номер НОМЕР_1.

Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Як встановлено судом, розмір франшизи за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/7014319 становить 0 грн. 00 коп.

При цьому, відповідно до ч. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Суд зазначає, що виплата страхового відшкодування за Договором добровільного страхування № K2S4CPS-133U60L (K200A+02005837) від 30.04.2013 була здійснена на рахунок страхувальника за вказаним договором - Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк».

При цьому, позивачем не надано суду доказів фактичного проведення ремонту автомобіля Daewoo, державний номер НОМЕР_1 (акту виконаних робіт).

Однак, як вбачається зі страхового акту Э.ENSTRAX/3-10346355 від 20.10.2015, складеного Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інгосстрах», розмір страхового відшкодування за Договором добровільного страхування № K2S4CPS-133U60L (K200A+02005837) від 30.04.2013 було здійснено позивачем враховуючи визначену суб'єктом оціночної діяльності вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу у сумі 7504 грн. 48 коп. (без врахування ПДВ 20% на замінні складові та матеріали), з огляду на що відсутні підстави для зменшення суми, що відповідає розміру оціненої шкоди, на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (відповідно до ч. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

З урахуванням того, що до позивача переходить право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/7014319 у межах фактично здійснених ним витрат (сума страхового відшкодування за договором добровільного страхування - 5298 грн. 16 коп.) та в межах вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Daewoo, державний номер НОМЕР_1 (7504 грн. 48 коп. без врахування ПДВ 20% на замінні складові та матеріали), беручи до уваги розмір франшизи за Полісом АІ/7014319 у сумі 0 грн. 00 коп., суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення 5298 грн. 16 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, позивачем не надано суду доказів звернення до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом АІ/7014319.

Втім, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 04.11.2014 у справі № 3-165гс14, позивач отримує право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не був зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування, та може реалізувати своє право шляхом подачі позову до суду.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 25; ідентифікаційний код: 23510137) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» (49094, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 32; ідентифікаційний код: 33248430) страхове відшкодування у розмірі 5298 (п'ять тисяч двісті дев'яносто вісім) грн. 16 коп. та судовий збір у розмірі1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання повного рішення апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено 13.03.2017

Суддя І.М. Отрош