ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" березня 2017 р. Справа № 909/518/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого судді Орищин Г.В.
суддів Галушко Н.А.
Кордюк Г.Т.
розглянув апеляційну скаргу першого заступника військового прокурора Львівського гарнізону від 21.11.2016
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.11.2016
у справі № 909/518/16
за позовом першого заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Львівській області,
до відповідача Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», м. Івано-Франківськ,
про відшкодування збитків заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства в сумі 73648,35 грн.,

представники сторін:
- прокурор Гальчинський С.О.,
- від позивача Клострейх О.В.,
- від відповідача Мацелюк Г.З.

Права та обов`язки сторін, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України сторонам роз`яснено.
Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 02.12.2016 у даній справі апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Орищин Г.В., судді Кордюк Г.Т., Кузь В.Л.
У зв`язку з звільненням судді Кузя В.Л., розпорядженням керівника апарату Львівського апеляційного господарського суду від 25.01.2017 №42 на підставі ст.2-1 ГПК України, п.2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.2.7.3 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Львівському апеляційному господарському суді, призначено проведення автоматизованої заміни складу колегії суддів у справі №909/579/15, якою визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя Орищин Г.В., судді Галушко Н.А., Кордюк Г.Т.
Заяв про відвід складу суду не поступало.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 08.11.2016 у справі № 909/518/16 (суддя Калашник В.О.) відмовлено в задоволенні позову першого заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Львівській області до Державного підприємства (надалі ДП) «Івано-Франківський військовий ліс промкомбінат» про відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства в сумі 73648,35 грн.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд встановив, що матеріалами справи не підтверджується наявність права постійного користування земельною ділянкою, на якій відбулась незаконна рубка дерев у Старицького військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», а отже відповідач не може вважатися особою, яка відповідає за забезпечення на відповідній території охорони та захисту лісових насаджень, дотримання правил і норм використання лісових ресурсів та ведення лісового господарства на основі матеріалів лісовпорядкування. Зважаючи на це, Господарський суд Івано-Франківської області зазначив, що в діях відповідача відсутня протиправна поведінка та вина у заподіянні шкоди, що виключає можливість задоволення позову у даній справі.
Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, перший заступник військового прокурора Львівського гарнізону оскаржив його в апеляційному порядку. Скаржник зазначив, що судом не було враховано наявних в матеріалах справи доказів, що підтверджують факт здійснення відповідачем господарської діяльності на території, на якій виявлено незаконні рубки дерев. Такими доказами, на думку скаржника, є лісорубні квитки, виписані відповідачем у липні 2015 року на проведення рубок у відповідних кварталах, проведення обстеження вказаних кварталів, проведення матеріально-грошової оцінки рубок на цій території. Крім того, скаржник зазначив, що з матеріалів справи не вбачається, що посадові особи військової частини НОМЕР_1 здійснювали недопущення або обмеження відповідача у здійсненні господарської діяльності на території полігону. Лист начальника полігону від 18.08.2016 доводить тільки факт проведення заходів бойової підготовки, що постійно здійснюються на території навчального полігону.
Зважаючи на те, що акт перевірки №456-06, складений Державною екологічною інспекцією у Львівській області, є чинним, а відомості, зазначені в акті, відповідачем за допомогою належних і допустимих доказів не спростовані, прокурор просив прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю.
ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» подало до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечило доводи та вимоги апеляційної скарги, просило відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Відповідач, зокрема, наголосив на тому, що:
1) належним доказом того, що особа є постійним лісокористувачем на певній земельній ділянці, є державний акт на право постійного користування земельною ділянкою; відповідач у даній справі не має права постійного лісокористування на земельній ділянці, на якій відбулася незаконна рубка дерев;
2) Державною екологічною інспекцією у Львівській області при проведенні перевірки було встановлено, що державні акти на право постійного користування землями лісового фонду Старицького військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» виписані на Яворівську КЕЧ (сторінка 2 акту №465-06 позапланової перевірки);
3) при проведенні перевірки Державною екологічною інспекцією у Львівській області допущено низку недоліків, зокрема, не додано до акту перевірки протоколів огляду, схем місця вчинення порушення лісового законодавства, актів вимірювань площі ділянок вирубки.
З матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається наступне:
ДП «Івано-Франківський лісопромисловий комбінат», відповідно до статуту, затвердженого наказом Міністра оборони України №798 від 23.11.2012, створене з метою ведення лісового господарства на землях оборони, одержання прибутку, виконання державного замовлення Міністерства оборони України з лісопереробки та виготовлення іншої продукції, замовлень сторонніх організацій, юридичних і фізичних осіб України та інших держав з лісопереробки та іншої продукції для потреб національної економіки. До основних напрямів діяльності підприємства відноситься, зокрема, лісівництво та інша діяльність у лісовому господарстві України.
Відповідно до положення Старицького військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський лісопромисловий комбінат», затвердженого 03.08.2016, вказаний лісгосп є відокремленим структурним підрозділом ДП «Івано-Франківський лісопромисловий комбінат» та знаходиться в його безпосередньому підпорядкуванні. Лісгосп не є юридичною особою. Предметом діяльності лісгоспу є, зокрема, ведення лісового господарства та лісозаготівель, лісівництво та інша діяльність у лісовому господарстві, надання допоміжних послуг у лісовому господарстві.
З пояснень, наданих директором Старицького військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський лісопромисловий комбінат» в судових засіданнях вбачається, що вказаний лісгосп перейшов у підпорядкування ДП «Івано-Франківський лісопромисловий комбінат» у 2015 році.
Актом №456-06 від 14.12.2015 перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів (а.с. 13-19), яка проводилась Державною екологічною інспекцією у Львівській області в період з 03.12.2015 по 14.12.2015 щодо відповідності дотримання Старицьким військовим лісгоспом ДП «Івано-Франківський лісопромисловий комбінат» вимог природоохоронного законодавства при використанні лісових ресурсів, зафіксовано факт незаконної порубки дерев на території Старицького військового лісгоспу.
Зокрема, виявлено наступні порушення:
1) в кварталі 11 Старицького військового лісництва виявлено незаконну рубку однієї берези з діаметром пня 56 см, шкода заподіяна лісу становить 7356,08 грн.;
2) в кварталі 37 Старицького військового лісництва виявлено незаконну рубку 14 дерев породи сосна, бук, розмір шкоди заподіяний лісу становить 18322,33 грн.;
3) в кварталі 2 Верблянського військового лісництва виявлено незаконну рубку одного граба з діаметром пня 42 см, шкода заподіяна лісу становить 4436,36 грн.;
4) в кварталі 64 Верблянського військового лісництва виявлено незаконну рубку однієї липи з діаметром пня 56 см, шкода заподіяну лісу становить 7356,08 грн.;
5) в кварталі 33 Майданського військового лісництва, в господарській зоні Яворівського НПП, виявлено незаконну рубку 48 дерев породи сосна, граб, дуб, шкода заподіяна природно-заповідному фонду становить 36176,50 грн.
Вказана перевірка проводилась старшим держінспетором з ОНПС Львівської області Барабашом М.М. в присутності посадових осіб Старицького військового лісгоспу: начальника, головного лісничого та лісничих.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008 та №541 від 24.07.2013 Державною екологічною інспекцією у Львівській області складено відповідні розрахунки розміру заподіяної шкоди за вказані порушення на загальну суму 73647,35 грн. (а.с. 20, 21, 23, 24, 25).
Також позивачем долучено до матеріалів справи: 1) відомість переліку дерев на корню від 24.11.2015 (кв. №37 вид.13), в якій зафіксовано факт рубки 8 дерев (а.с. 22); 2) перелікову відомість самовільної порубки в Майданівському лісництві (кв. 33) без дати, в якій зафіксовано факт рубки 48 дерев (а.с. 26); 3) матеріально-грошову оцінку лісосіки №5760 від 02.12.2015 щодо самовільної рубки 48 дерев та території Майданівського лісництва (кв.33) (а.с. 27).
Оскільки відповідач ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" в добровільному порядку не відшкодував шкоду заподіяну наколишньому середовищу, встановлену в акті перевірки, заступник військового прокурора Львівського гарнізону звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Львівській області про стягнення на користь позивача збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу в сумі 73647,35 грн.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та, відповідно, скасування оскаржуваного рішення відсутні, з огляду на наступне:
Зі змісту статті 17 Лісового кодексу України вбачається, що основною метою надання лісів у постійне користування є ведення лісового господарства. Статтями 19 та 64 Лісового кодексу України передбачено обов`язки постійних лісокористувачів та основні вимоги щодо ведення лісового господарства.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 цього Кодексу, постійні лісокористувачі зобов`язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; створювати сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення.
Відповідно до п. 5 ст. 64 Лісового кодексу України, підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані, зокрема, здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.
Згідно ст. 86 Лісового кодексу України організація і забезпечення охорони і захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до ст. 17 Лісового кодексу України, право постійного користування лісами посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Стаття 18 цього Кодексу передбачає можливість також тимчасового лісокористування, правовою підставою якого виступають або відповідний договір, або спеціальний дозвіл.
Матеріалами справи не підтверджується того, що саме відокремлений підрозділ відповідача Старицький військовий лісгосп, чи сам відповідач є постійними чи тимчасовими лісокористувачами земельної ділянки, на якій було виявлено незаконну рубку дерев.
Так, в акті перевірки №456-06 від 14.12.2015, складеному Державною екологічною інспекцією у Львівській області зазначено, що Старицький військовий лісгосп розташований на території Яворівського району Львівської області; площа земель держлісфонду лісництва становить 13774 га, до складу яких входить 3 лісництва: Верблянське, Старицьке, Майданське. Державні акти на право постійного користування землями лісового фонду Старицького військового лісгоспу виписані на Яворівську КЕЧ, в лісгоспі відсутні.
Вказане підтверджується також долученим до матеріалів справи листом Відділу Держгеокадастру в Яворівському районі Львівської області від 12.08.2016 №19-1321-0.1-6660/2-16 (а.с. 91), відповідно до якого у 1980 році Янівська КЕЧ району отримала Державний акт на право користування землею Б №040634 на площу 39163,82 га. та копією самого державного акту (а.с. 118-123).
Колегія суддів не бере до уваги наявний в матеріалах справи акт передачі земельної ділянки від 31.03.2010 (а.с. 93), оскільки: 1) такий акт не може вважатись підставою виникнення права постійного чи тимчасового лісокористування в розумінні ст.ст. 17, 18 Лісового кодексу України; 2) з нього не вбачається, яка саме земельна ділянка передається Старицькому військовому лісгоспу; 3) його стороною був не відповідач (ДП «Івано-Франківський лісопромисловий комбінат»), а Старицький військовий лісгосп ще до того, як став відокремленим підрозділом відповідача.
Колегія суддів наголошує на тому, що окрім відсутності документального підтвердження тієї обставини, що відповідач є лісокористувачем земельної ділянки на території Яворівського району Львівської області, в матеріалах справи відсутні також матеріали лісовпорядкування, які б дали можливість зробити висновок про те, що саме та земельна ділянка, на якій було виявлено порушення, перебуває в користуванні тієї чи іншої особи.
Як необґрунтовані відхиляються твердження скаржника про те, що видача Старицьким лісгоспом лісорубного квитка №26 від 01.07.2015 (а.с. 105) свідчить про наявність у відповідача права постійного лісокористування відповідною земельною ділянкою. Такий лісорубний квиток не може свідчити про існування у відповідача права постійного чи тимчасового лісокористування в розумінні ст.ст. 17, 18 Лісового кодексу України, а підстава видачі цього квитка не є предметом розгляду у даній справі. Крім того, відповідно до п. 3.4 положення Старицького військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський лісопромисловий комбінат», затвердженого 03.08.2016, лісгосп має право виписувати лісорубні/лісозаготівельні квитки після отримання наряду на передачу лісосічного фонду по видах рубок та згідно виданої директором ліс промкомбінату довіреності.
Згідно статті 105 Лісового кодексу України, особи, винні у порушенні лісового законодавства, зокрема у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, порушенні порядку заготівлі та вивезення деревини, порушенні інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, несуть встановлену законом дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність. Відповідно до статті 107 цього Кодексу підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Стаття 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.
Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди. Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди містяться у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести протиправність поведінки особи, вину особи, яка заподіяла шкоду, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
Згідно статті 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Обов`язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано збитків. При цьому, відсутність своєї вини доводить особа, яка завдала шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України).
Як було зазначено вище, з акту перевірки вбачається, що незаконні рубки були здійснені невстановленими особами, а матеріалами справи не підтверджується існування у відповідача обов`язку забезпечувати охорону, захист лісових насаджень на земельній ділянці, на якій було виявлено незаконну рубку.
Крім того в матеріалах справи відсутні рішення судів про притягнення до відповідальності осіб за незабезпечення охорони та захисту лісових насаджень, які б надали можливість зробити висновок про наявність вини посадових осіб відповідача у заподіянні шкоди державі.
Зважаючи на це, судова колегія вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що долучених прокурором та позивачем доказів не достатньо для доведення протиправності поведінки відповідача та причинного зв`язку його поведінки із заподіяною шкодою.
Відповідно до ст.ст. 33, 43 ГПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.
З огляду на викладене, судова колегія прийшла до висновку про обґрунтованість оскаржуваного рішення, як такого, що прийнято відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
При поданні апеляційної скарги скаржник просив відстрочити сплату судового збору. Ухвалою від 02.12.2016 апеляційну скаргу першого заступника військового прокурора Львівського гарнізону було прийнято судом до свого провадження та відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі. Станом на 09.03.2017 від скаржника не надійшло доказів сплати судового збору.
Відповідно до п. 3.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013, якщо строк (строки), на який (які) судом було відстрочено або розстрочено сплату судового збору, закінчився, а таку сплату не здійснено, господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи може своєю ухвалою продовжити цей строк (але не довше, ніж до прийняття судового рішення по суті справи), або стягнути несплачену суму судового збору у прийнятті судового рішення.
Зважаючи на вищенаведене, судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, слід покласти на скаржника.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду встановлюється ставка судового збору у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.11.2016 у справі №909/518/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу першого заступника військового прокурора Львівського гарнізону без задоволення.
Стягнути з Військової прокуратури Західного регіону України (79007, м. Львів, вул. Клепарівська, 20, ідентифікаційний код 38326057) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів: УДКСУ у Личаківському районі м. Львова, код отримувача: 38007620, банк отримувача: ГУДКСУ у Львівській області, МФО банку: 825014, рахунок №2006, код класифікації доходів бюджету 22030101) 1515,80 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.
Господарському суду Івано-Франківської області видати наказ на виконання даної постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.
Справу повернути Господарського суду Івано-Франківської області.

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя Г.Т. Кордюк