ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.03.2017 Справа № 904/92/17

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Система", м. Дніпро

про стягнення штрафних санкцій, збитків та 3% річних за договором про надання послуг

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, ФОП

ОСОБА_2, дов. від 23.01.17р.

від відповідача: Бобнєв М.Ю., директор

Строганова Л.А., дов. №24011-2017 від 24.01.17р.

СУТЬ СПОРУ:

У грудні 2016р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Система" про стягнення штрафних санкцій у розмірі 683 454,54грн., 3% річних у розмірі 515,20грн., інфляційних у розмірі 2 524,46грн.

Позовні вимоги обгрунтовує порушенням відповідачем умов договору про надання послуг №19061-14 від 19.06.2014р., укладеного між сторонами, в частині своєчасної виплати винагороди за надані послуги.

14.02.2017р. позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача штрафні санкції у розмірі 692 090,16грн., 3% річних у розмірі 1 078,18грн., інфляційні у розмірі 2 469,61грн.

Відповідач проти позову заперечує, зазначає, що договір не передбачав постійного та конкретного розміру винагороди. Відповідно до Розділу 3 договору порядок виконання послуг не передбачає щомісячного підписання актів виконаних робіт та не містить умов про будь-які щомісячні підсумовування загальної вартості послуг або бухгалтерські звірки, а Розділ 5 договору містить лише достатньо складний розрахунок винагороди. Згідно наведених підстав та порядку розрахунку винагороди вона обрахується та виплачується не щомісячно, а лише при досягненні визначених показників обороту грошових коштів, які надходять на рахунки фінансової компанії з платіжних терміналів дилерів. Відповідач зазначає, що договір не містить положень про його обов"язок щомісячно виплачувати позивачу винагороду, у зв"язку з чим позивач передавав йому розрахунки винагороди одразу за декілька місяців одним підсумком з тривалими затримками. Відповідач стверджує, що під час дії договору сторони не укладали та не підписували щомісячні акти виконання робіт (надання послуг), оскільки такий порядок не був узгоджений договором. Акти виконання робіт (надання послуг) за спірний період відповідач підписав у грудні 2016р., коли позивач звернувся до нього з проханням начебто для проходження податкової перевірки з метою припинення СПД. Крім того відповідач зазначає, що на виконання умов додаткової угоди від 12.08.2016р. сплатив позивачу відступне у розмірі 70 000,00грн., у зв"язку з чим припинились всі зобов"язання за договором, включаючи і зобов"язання зі сплати неустойки, 3% річних та інфляційних. На думку відповідача, у договорі не визначений конкретний вид штрафних санкцій, отже між сторонами не досягнуто домовленості стосовно визначення та встановлення виду штрафних санкцій.

У судових засіданнях оголошувались перерви згідно ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

13.03.2017р. відповідач подав до суду клопотання про призначення судової експертизи з метою встановлення моменту виготовлення та підписання актів виконання робіт (надання послуг).

16.03.2017р. по даній справі оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

19.06.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Система" (фінансова компанія) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (агент) укладено договір про надання послуг №19061-14.

У розділі 1 договору сторони узгодили визначення термінів, а саме:

- дилери - юридична особа (або фізична особа, або фізична особа - суб"єкт підприємницької діяльності), яка з метою отримання прибутку передає в користування фінансовій компанії належне їй рухоме майно - програмно-технічні комплекси самообслуговування;

- оператори - юридична особа (або фізична особа - суб"єкт підприємницької діяльності), що надає послуги стільникового зв"язку, мобільного зв"язку, Інтернет, ІР-телефонії, розрахунків по Інтернет, перевезення, послуг розважального характеру, а також будь-які подібні послуги, конкретній юридичній або фізичній особі на певній території, відповідальна за якість таких послуг;

- клієнти - терміни "дилер", "оператор" вживаються разом під терміном "клієнти";

- кабінет агента - форма надання фінансовою компанією інформації про зведені облікові, статистичні та інші дані про клієнтів, які на умовах цього договору фінансова компанія має надавати агенту. Доступ до кабінету агента здійснюється через мережу Інтернет, за допомогою логіну та пароля агента;

- програмно-технічний комплекс самообслуговування - технічний пристрій, який дає змогу користувачу здійснити операції з ініціювання переказу коштів, а також виконати інші операції згідно функціональних можливостей цього пристрою.

Згідно п.2.1. договору агент в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, зобов"язується надати послуги фінансовій компанії, а остання зобов"язується оплатити послуги агента в розмірі та на умовах, вказаних у цьому договорі.

За п.2.2. договору під послугами в цьому договорі розуміються дії агента з надання дилерам пропозицій фінансової компанії щодо передачі їй в користування ПТКС та/або надання операторам пропозицій фінансової компанії укласти угоди про надання послуг з приймання платежів за допомогою ПТКС.

Пунктом 2.3. договору передбачено, що агент, надаючи послуги фінансовій компанії, діє від імені, в інтересах, під контролем та за рахунок фінансової компанії.

У своїх взаємовідносинах агент та фінансова компанія керуються цим договором, додатками до нього, іншими домовленостями між сторонами (у т.ч. листуванням), чинним законодавством України (п.2.4. договору).

За умовами цього договору агент здійснює передбачені дії на території України (п.2.5. договору).

Відповідно до п.3.1. договору агент від імені фінансової компанії направляє клієнтам пропозицію укласти угоду, яка надається клієнту у формі письмового типового договору фінансової компанії, підписаного та скріпленого печаткою. Про надання кожної пропозиції агент повідомляє фінансову компанію електронним листом на електронну адресу фінансової компанії.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що клієнт, який одержав такий проект договору, у разі згоди з його умовами, оформляє договір (підписує та скріплює печаткою, за наявності) і повертає один примірник договору фінансовій компанії, про що фінансова компанія повідомляє агента електронним листом на електронну адресу агента. Надалі, для цілей цього договору, такий клієнт іменується підключеним до фінансової компанії за сприяння агента. Якщо клієнт протягом одного місяця у письмовій формі не наполягає на розірванні раніше підписаної угоди, вважається, що зобов"язання, які виникли за участі агента, є дійсним (п.3.3. договору).

За п.3.6. договору агент і фінансова компанія зобов"язуються скласти акт про підключених клієнтів до облікових та/або розрахункових систем фінансової компанії. Кожен такий акт є невід"ємною частиною договору, а оборот коштів є базою для розрахунку тарифів/винагороди агента. Акт складається за наявності підключень нових клієнтів (або субдилерів) і не частіше ніж раз на місяць (додатки 1 та 2 до договору). В акті зазначаються стандартні умови підключення клієнтів фінансовою компанією (вартість процесінгу), які дорівнюють 1%. Будь-який інший розмір вартості процесінгу повинен бути письмово погоджений сторонами.

Згідно п.3.7. договору у випадку, коли загальний оборот грошових коштів, які надходять на рахунки фінансової компанії з ПТКС дилерів, з якими укладено угоду за сприяння агента, досягне рівня, еквівалентного 1 500 000,00грн., фінансова компанія зобов"язана створити кабінет агента, вимоги до обсягу та змісту інформації в якому визначаються у додатку "Кабінет Агента".

Відповідно до п.3.8. договору у випадку, коли загальна чисельність операторів, з якими укладено угоду фінансовою компанією за сприяння агента, досягне рівня, еквівалентного 40 операторів, фінансова компанія зобов"язана надати доступ агенту до облікових даних таких розрахунків з таким оператором.

У випадку, якщо дилер, який уклав угоду і був підключений до фінансової компанії за сприяння агента, буде надавати фінансовій компанії пропозиції щодо підключення до фінансової компанії інших дилерів (субдилерів), такі субдилери вважаються підключеними за сприяння агента. Субдилери мають зазначатись в акті, вказаному в п.3.6. договору (п.3.9. договору).

За п.5.2. договору базою для розрахунків винагороди агента є:

- загальний оборот грошових коштів, перерахованих від фінансової компанії до оператора - під час роботи з операторами (п.п.5.2.1. договору);

- сума винагороди фінансової компанії, отримана за перерахування коштів з використанням ПТКС дилерів - під час роботи з дилерами (п.п.5.2.2. договору);

Відповідно до п.5.3. договору з обороту, вказаного у п.5.2. договору, фінансовою компанією нараховується винагорода в 0,2% на користь агента. У випадку, якщо оператор обмежує суми зовнішньої та внутрішньої комісії розміром до 1,5%, на користь агента нараховується винагорода в 0,1%.

Згідно п.5.4. договору із суми, вказаної у п.5.2. договору, винагорода агенту нараховується таким чином:

- після досягнення першого періоду, в якому загальний оборот грошових коштів, які надходять на рахунки фінансової компанії з ПТКС дилерів, досяг рівня 500 000,00грн., винагорода розподіляється між фінансовою компанією (30% - на користь фінансової компанії) та агентом (70% - на користь агента). У випадку, вказаному в цьому пункту, в будь-якому разі сума винагороди фінансової компанії повинна дорівнювати 0,3% загального обороту грошових коштів, які надходять на рахунки фінансової компанії з ПТКС дилерів, які були підключені за сприяння агента (п.п.5.4.1. договору);

- після досягнення першого періоду, в якому загальний оборот грошових коштів, які надходять на рахунки фінансової компанії з ПТКС дилерів, досяг рівня 5 000 000,00грн., винагорода розподіляється між фінансовою компанією (20%) та агентом (80%). У випадку, вказаному в цьому пункті, в будь-якому разі сума винагороди фінансової компанії повинна дорівнювати 0,2% загального обороту грошових коштів, які надходять на рахунки фінансової компанії з ПТКС дилерів, які були підключені за сприяння агента (п.п.5.4.2. договору);

- якщо вартість процесінга за дилерами менша ніж 0,4% (включно) фінансова компанія та агент в індивідуальному порядку погоджують розподіл винагороди, але частина, яка припадає агенту, не може бути менша за 50% від загальної суми винагороди (п.п.5.4.3. договору).

Пунктом 8.2. договору передбачено, що інші домовленості, попередні угоди, листування та протоколи про наміри з питань, що так чи інакше стосуються цього договору та були досягнуті сторонами до підписання цього договору, не втрачають своєї сили з підписанням цього договору, а діють в частині, що йому не протирічить. Вказані в цьому пункті документи (надіслані поштою, телетайпом, факсограмами, в тому числі із електронних адрес) визнаються сторонами додатками до цього договору.

Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2014р. (п.7.1. договору).

Згідно п.7.2. договору якщо після закінчення строку, вказаного в п.7.1. договору, протягом 30 днів жодна із сторін не відмовиться від цього договору, він вважається укладеним на невизначений строк. У подальшому відмова від договору допускається тільки за письмовою згодою сторін.

Оскільки після закінчення строку, вказаного у п.7.1. договору, протягом 30 днів жодна із сторін не відмовилась від цього договору, останній вважався укладеним на невизначений строк.

Згідно ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

На виконання умов договору позивач надав відповідачу послуги за період з червня 2015р. по червень 2016р. на загальну суму 129 708,21грн., що підтверджується актами виконання робіт (надання послуг), підписаними сторонами без будь-яких зауважень (а.с.21-29).

За ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.п.4.2.2. договору фінансова компанія зобов"язана виплачувати агенту винагороду.

Згідно п.5.6. договору винагорода виплачується агенту щомісячно в безготівковій формі на розрахунковий рахунок агента не пізніше 10 числа кожного місяця.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач повністю розрахувався з позивачем за надані послуги, однак з порушенням встановленого договором строку.

12.08.2016р. сторони уклали додаткову угоду до договору, якою виклали п.7.5. договору в такій редакції: "розірвання договору має наслідком припинення виконання зобов"язань фінансової компанії щодо проведення виплат та перерахування винагороди на користь агента, стосовно клієнтів, підключених до фінансової компанії за сприянням агента".

Відповідно до п.2 додаткової угоди договір розірвано з 12.08.2016р. за згодою сторін.

Згідно п.3 додаткової угоди сторони визнали та підтвердили, що повноваження ОСОБА_1 як агента відкликані та припинені з 27.06.2016р., винагорода агента перерахована йому по 27.06.2016р., перерахована агенту в повному обсязі, претензій щодо розрахунку сум винагороди агент не має.

За п.4 додаткової угоди наступні зобов"язання з виплати агенту винагороди припиняються внаслідок виплати фінансовою компанією відступного (згідно приписів ст.600 ЦК України), що одноразово виплачується фінансовою компанією на користь агента в сумі 70 000,00грн. до 12.08.2016р.

Відповідно до п.5 додаткової угоди після виплати фінансовою компанією одноразового відступного, вказаного у п.4, припиняється зобов"язання фінансової компанії щодо виплат агенту винагороди на користь агента, стосовно клієнтів, підключених до фінансової компанії за сприяння агента, починаючи з 28.06.2016р. та за будь-який період у майбутньому.

Пунктом 6 додаткової угоди передбачено, що після внесення вказаного у п.4 одноразового відступного, агент позбавляється права заявляти будь-які майнові та немайнові вимоги про виплату йому винагород, передбачених договором, щодо минулих та/або майбутніх періодів.

Відповідно до ст.600 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами.

12.08.2016р. відповідач на виконання умов додаткової угоди сплатив позивачу відступне у розмірі 70 000,00грн. (а.с.51).

У грудні 2016р. позивач у зв"язку із порушенням відповідачем строку виплати винагороди за надані послуги за період з червня 2015р. по травень 2016р. звернувся до суду і просить стягнути з відповідача штрафні санкції на підставі п.6.8. договору, а також 3% річних та інфляційні на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Відповідно до приписів статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання.

За ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст.611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч.4 ст.231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Оскільки законом у даному випадку не передбачено розмір штрафних санкцій, то застосовуються санкції, передбачені договором.

Відповідно до п.6.8. договору у випадку затримки обумовленого в розділі 5.6. договору платежу, більш ніж на 10 банківських днів після останнього дня сплати, агент застосовує штрафні санкції в розмірі 10% від суми прострочення платежу, за кожний день затримки платежу, вираховуючи розмір санкції з першого дня несплаченого розрахункового місяця і до моменту погашення заборгованості.

За п.6.9. договору згідно вимог ст.232 Господарського кодексу України сторони погодили, що нарахування штрафних санкцій за цим договором не обмежується 6-місячним терміном, а нараховується і сплачується за весь термін прострочення виконання зобов"язання.

Позивач вважає, що сторони у п.6.8. договору передбачили застосування штрафу та нараховує його за кожен день прострочення виконання зобов"язання.

Штраф є різновидом неустойки, його розмір не залежить від тривалості прострочення боржника та стягується одноразово.

Передбачені п.6.8. договору штрафні санкції за своєю правовою природою та методикою нарахування не є штрафом, на чому наполягає позивач.

Отже сторони у договорі не визначили конкретний вид штрафних санкцій і відповідно між сторонами не досягнуто домовленості стосовно визначення та встановлення виду штрафних санкцій.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення штрафних санкцій з відповідача відсутні, оскільки конкретний їх вид сторонами у договорі не узгоджений.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за загальний період з 11.07.2015р. по 10.07.2016р. у розмірі 1 078,18грн., а також інфляційні за загальний період з серпня 2015р. по червень 2016р. у розмірі 2 469,61грн.

Господарський суд, перерахувавши 3% річних за загальний період з 11.07.2015р. по 10.07.2016р., з урахуванням вимог ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України, встановив, що вони складають 1 075,56грн. та підлягають до стягнення. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення 3% річних суд вважає за необхідне відмовити.

Перерахувавши інфляційні за загальний період з серпня 2015р. по червень 2016р., господарський суд встановив, що вони складають 2 355,38грн. та підлягають до стягнення. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення інфляційних суд вважає за необхідне відмовити.

Доводи відповідача про припинення всіх зобов"язань за договором після виплати відступного суд вважає безпідставними, оскільки додатковою угодою від 12.08.2016р. сторони узгодили припинення зобов"язань лише щодо виплати винагороди, а не щодо сплати штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних, які виникли у зв"язку з порушенням строків виплати винагороди за надані послуги за період з червня 2015р. по травень 2016р. під час дії договору.

Що стосується актів виконання робіт (надання послуг) за спірний період, то вони підтверджують суми винагороди за надані послуги та не впливають на строк виплати винагороди згідно п.5.6. договору.

Клопотання відповідача про призначення судової експертизи не підлягає задоволенню, оскільки проведення експертизи не вплине на вирішення спору по суті, враховуючи умови договору щодо строку сплати винагороди.

У зв'язку із частковим задоволенням позову судовий збір за розгляд справи відповідно до ст.ст.44, 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Система" (49000, м. Дніпро, вул. Мечникова, 12, оф.10, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (49000, АДРЕСА_1, ЄДРПОУ НОМЕР_1) 3% річних у розмірі 1 075,56грн. (одна тисяча сімдесят п"ять грн. 56коп.), інфляційні у розмірі 2 355,38грн. (дві тисячі триста п"ятдесят п"ять грн. 38коп.) та 51,46грн. (п"ятдесят одна грн. 46коп.) судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 21.03.2017р.

Суддя В.І. Петрова