РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2017Справа №910/1509/17

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Український папір»
доУправління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації
простягнення 99 798,26 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Омельченко О.М.
від відповідача:Шуман С.І.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Український папір» (надалі - «Товариство») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Управління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (надалі - «Управління») про стягнення 98 539,72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору про закупівлю товарів №112 від 15.12.2016 р. позивач поставив товар, а відповідач зобов'язання з оплати поставленого товару не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 98 298,00 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 241,72 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.02.2017 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 22.02.2017 р.

В судовому засіданні 22.02.2017 р. представником позивача надано заяву про зміну предмету позову та збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача основний боргу у розмірі 98 298,00 грн., інфляційні у розмірі 1 081,28 грн. та 3% річних у розмірі 418,98 грн.

Вказана заява відповідала приписам ст. 22 Господарського процесуального кодексу України та була прийнята судом для подальшого розгляду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.02.2017 р. розгляд справи відкладено на 13.03.2017 р. у зв'язку із неявкою представника відповідача та неподанням витребуваних доказів.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав пояснення по суті спору, позовні вимоги з урахуванням раніше поданої заяви про зміну предмету позову та збільшення розміру позовних вимог підтримав повністю.

Представник відповідача в судове засідання з'явилася, надала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних та 3% річних у зв'язку з несвоєчасним наданням позивачем всіх первинних документів на оплату поставленого товару.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.12.2016 р. між Управлінням (замовник) та Товариством (постачальник) був укладений договір про закупівлю товарів №112 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язується у 2016 році поставити замовникові товар «Грамоти, дипломи, подяки» код 17.12.7 Папір і картон оброблені, зазначений в специфікації (22820000-4) (додаток №1 до договору), який додається до цього договору і є невід'ємною його частиною, а замовник - прийняти і оплатити такий товар. Кількість: грамоти - 33 750 шт., дипломи - 20450 шт., подяки - 33750 шт.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що сума цього договору становить 98 298,0 грн. з ПДВ.

За змістом п. 4.1 Договору покупець здійснює оплату постачальнику за фактично поставлений товар на підставі виставленого рахунку-фактури та видаткової накладної протягом 10 днів з моменту поставки.

На виконання умов Договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на суму 98 298,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №КБ-00472 від 21.12.2016 р.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по оплаті поставленого згідно Договору товару, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі суму 98 298,00 грн.

Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи (видатковою накладною №КБ-00472 від 21.12.2016 р.) підтверджується факт виконання позивачем зобов'язання з поставки товару за Договором на суму 98 298,00 грн.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 4.1 Договору, відповідач був зобов'язаний розрахуватися за отриманий товар протягом 10 днів з моменту поставки.

З огляду на викладене, заборгованість відповідача за поставлений товар становить 98 298,00 грн., а строк виконання грошового зобов'язання на момент подання позовної заяви настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача на підставі Договору за переданий товар. Відповідачем вказана заборгованість визнана повністю.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства про стягнення з Управління заборгованості у розмірі 98 298,00 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційних у розмірі 1 081,28 грн. та 3% річних у розмірі 418,98 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання у період з 01.01.2017 р. по 21.02.2017 р.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок та вважає за можливе задовольнити вимогу про стягнення з відповідача інфляційних у розмірі 1 081,28 грн. та 3% річних у розмірі 418,98 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог та стягнення з Управління на користь Товариства заборгованості у розмірі 98 298,00 грн., інфляційних у розмірі 1 081,28 грн. та 3% річних у розмірі 418,98 грн.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Український папір» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (02105, м. Київ, пр. Миру, 6-А; ідентифікаційний код 37397216) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Український папір» (04073, м. Київ, вул. Куренівська, 2-Б; ідентифікаційний код 25394112) заборгованість у розмірі 98 298 (дев'яносто вісім тисяч двісті дев'яносто вісім) грн. 00 коп., інфляційні у розмірі 1 081 (одна тисяча вісімдесят одна) грн. 28 коп., 3% річних у розмірі 418 (чотириста вісімнадцять) грн. 98 коп. та судовий збір у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.03.2017 р.

Суддя В.П. Босий