ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.03.2017р. Справа № 904/1402/17

За позовом Приватного акціонерного товариство "ЗАПОРІЖКОКС", м. Запоріжжя

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

про стягнення 1117,92 грн.

Суддя Кеся Н.Б.

При секретарі судового засідання Хавіна О.С.

Представники:

Від Позивача: представник ОСОБА_1, довіреність № 19/104 від 15.11.2016 р.

Від Відповідача: представник ОСОБА_2, довіреність №2077 від 25.10.2016 р.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "ЗАПОРІЖКОКС" (далі-Позивач) звернулось з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі-Відповідач), в якому просить господарський суд стягнути з Відповідача на свою користь шкоду, завдану недостачею у розмірі 1117,92 грн. та суму судового збору у розмірі 1600,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач вказує на те, що на виконання умов договору перевезення Відповідач по залізничній накладній №52731213 на адресу ПАТ "ЗАПОРІЖКОКС" поставив вантаж з вугільним концентратом марки Г 0-100 від вантажовідправника ПАТ "ДТЕК Добропольська ЦЗФ", при зважуванні якого було виявлено нестачу вантажу у вагоні №66757261 у загальній кількості 70000 кг, про що на ст. Нижньодніпровськ-вузол Придніпровської залізниці було складено комерційний акт РА №015284/1641 від 30.11.2016р.

В підтвердження обґрунтованості позовних вимог Позивач надав до позову:

- оригінал залізничної накладної № 52731213;

- оригінал комерційного акту РА№ 015284/1641 від ЗОЛ 1.2016 р.;

- копію рахунку на оплату №2811-10 від 28.11.2016р.;

- копію банківського документу №108654 від 12.01.2017р. та № 108653 від 12.01.2017р.;

- копію акту приймання-передачі вугільної продукції від 28.11.2016 р.;

- копію договору № УПр14/31 від 21 березня 2014 р.;

- копія специфікації від 21.11.16р.(Додаток №9 до Договору №УПр14/31 від 21.03.14р.);

- копію сторінок Статуту ПРАТ «ЗАПОРІЖКОКС»;

- копію виписки про включення до ЄДРПОУ ПРАТ «ЗАПОРІЖКОКС»;

- копію наказ № 129к від 01.04.2016 р.

Під час судового засідання Відповідач заперечував проти позовних вимог.

В судовому засіданні 06.02.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та враховуючи пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством "ЗАПОРІЖКОКС" (далі-Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Трейдінг" (далі-Постачальник) укладено договір №УПр14/31 від 21.03.14р. (а.с. 20-25), відповідно до умов якого Постачальник зобов'язався передати, а Покупець - прийняти та оплатити вугільну продукцію по марочному составу, цінам та в кількості, зазначеної у відповідних Специфікаціях, які є невід'ємними частинами цього Договору (п. 1 Договору).

Згідно з п.2.1 Договору кількість, марочний склад і асортимент вугільної продукції вказуються у специфікаціях к Договору, що є його невід'ємною частиною.

Поставка вугільної продукції здійснюється за цінами, які визначені у відповідності з умовами поставки, вказаними у Специфікаціях та включають в себе усі податки, збори та інші обов'язкові платежі, а також маркування та інші витрати "ДТЕК Трейдінг" пов'язаних з постачанням вугільної продукції (п. 4 Договору).

Так, за залізничною накладною №52731213 (а.с. 13) від вантажовідправника ПАТ "ДТЕК Добропольська ЦЗФ" на адресу Позивача 29.11.2016 року у вагонах №№65222879, 67862755, 60717477, 66757261, 63269575, 60677085, 67677666 надійшла партія вугілля кам'яного марки Г-газовий (марка Г 0-100 УДК 318).

Під час видачі вантажу з перевіркою, була встановлена вагова недостача продукції у вагоні №66757261 у загальній кількості 1380 кг.

Недостача продукції документально підтверджена комерційним актом РА №015284/1641 від 30.11.2016р. (а.с. 14-15).

Комерційний акт РА №015284/1641 від 30.11.2016р., містить напис про те, що вагон № 66757261 вантажопідйомністю 70 тон прибув поїздом № 2471, згідно перевізного документу зазначено 7 напіввагонів, загальна маса вантажу 484000 кг. У залізничній накладній вказано, що маса вугілля у вагоні № 66757261 становить 70000 кг. Проте під час видачі вугілля було встановлено, що фактична його вага у вагоні № 66757261 становить - 68620 кг. тобто виявлена недостача -1380 кг. У комерційному відношенні навантаження в вагоні № 66757261 вище рівня бортів 20см. Шапкоподібна. На вантаж нанесено маркування у вигляді одної поздовжньої смуги катком. Зліва маркування порушено над 5-7 люками, виявлено виїмку розміром 350х250х50см. У технічному відношенні вагон справний, бездверний, люка і двері закриті, течі вантажу нема.

Рахунок за поставлену продукцію №2811-10 від 28.11.2016р. (а.с. 16) сплачений Позивачем у повному обсязі, що підтверджується банківськими виписками та актом приймання-передачі вугільної продукції згідно з Договором №УПр14/31 від 21.03.2014р. (а.с. 17-19).

Відповідно до частин першої - третьої ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно з п. 3.21 Роз'яснень Вищого господарського суду України від 29.05.2002р. №04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" у разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона із "шапкою". З метою забезпечення збереженості вантажу відповідно до пункту 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу на їх поверхню наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу. Конструкція відповідних пристроїв і установок, порядок ущільнення вантажів, застосування захисної плівки (емульсії), кріплення та маркування, що забезпечують збереження і свідчать про відсутність втрати вантажу при перевезенні, визначається інструкцією, розробленою відправником і узгодженою з залізницею (пункт 7 названих Правил).

Враховуючи викладене, з обставин, викладених в комерційному акті, вбачається, що втрата вантажу відбулася з вини перевізника Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", який не забезпечив його схоронність під час перевезення.

Згідно з розрахунком Позивача (а.с.5) вартість недостачі вугільної продукції становить 1117,92 грн.

На час розгляду справи зазначені збитки не відшкодовані Відповідачем.

Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Спірні відносини сторін виникли при перевезенні вантажів залізницею, тому підлягають регулюванню Статутом залізниць України, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457 (далі - Статут залізниць України), та визначає обов'язки, права і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ, які користуються залізничним транспортом.

В силу ст. ст. 110, 113, 114 Статуту залізниць України та ст. ст. 306, 314, 315 Господарського кодексу України, залізниці несуть відповідальність за схоронність вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу і, як перевізники, відповідають за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до ст. ст. 110, 129 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству; обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, посвідчуються комерційним актом.

Згідно зі ст. 314 ГК України і ст. 114 Статуту залізниць України залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість ціну і вартість відправленого вантажу.

В силу ст. 20 ГК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом відшкодування збитків.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин, які свідчать про те, що Відповідач як перевізник не забезпечив схоронність переданого йому до перевезення вантажу, суд вважає позовні вимоги Позивача до Відповідача про стягнення суми 1117,92 грн. на відшкодування збитків внаслідок незбереження вантажу під час перевезення обґрунтованими і тому їх задовольняє.

Судові витрати у справі покладаються на Відповідача в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 4, 25, 32-34, 36, 43, 49, 82-85, 116-117 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49600, м.Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ) на користь Приватного акціонерного товариства "ЗАПОРІЖКОКС" (69600, м.Запоріжжя, вул.Діагональна, 4, ) шкоду, завдану недостачею у розмірі 1117,92 грн. та 1600,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 10.03.2017

Суддя ОСОБА_3