ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2017 р. Справа № 7/71-К-2000

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Давид Л.Л.

суддів Кордюк Г.Т.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Оштук Н.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Мукачівської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області, м. Мукачево б/н від 27.02.2017 (вх. № апеляційного суду 01-05/1038/17 від 06.03.2017)

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 11.01.2017

у справі № 7/71-К-2000

за позовом Державного підприємства науково навчального виробничого обєднання Остеосинтез, м. Київ

до відповідача 1 -Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області, м. Мукачево

до відповідача 2 -ЗАТ Центр сприяння розвитку Закарпаття, м. Іршава

до відповідача 3 -ЗАТ НВО Червона хвиля, м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ЗАТ Елос, смт. Жденієво Воловецького району

про стягнення 2 799 030,33 грн. вартості незаконно вилученого майна

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 представник згідно довіреності від 17.03.2017.

від відповідача-1: ОСОБА_3 - представник згідно довіреності від 03.02.2017.

від відповідача-2: не зявились;

від відповідача-3: не зявились;

від третьої особи: не зявились;

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 11.01.2017 у справі № 7/71-К-2000 (головуючий суддя Ремецькі О.Ф., судді Івашкович І.В. та Йосипчук О.С.) визнано поважними причини пропуску строку для предявлення наказу Господарського суду Закарпатської області від 26.03.2013 у справі №7/71-К-2000 до виконання. Відновлено Закарпатській філії Українського державного підприємства науково навчального виробничого обєднання Остеосинтез пропущений строк для предявлення наказу Господарського суду Закарпатської області від 26.03.2013 у справі №7/71-К-2000 до виконання до 11.04.2017.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Відповідач-1 звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить винести постанову, якою скасувати ухвалу господарського суду Закарпатської області від 11.01.2017 у справі № 7/71-К-2000 та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні заяви про поновлення строку на предявлення наказу до виконання.

Скаржник посилається зокрема на те, що жодної поважної причини пропуску строку або непредявлення до виконання наказу суду з моменту повернення стягувачеві наказу (16.04.2013), до дати звернення з заявою до суду (04.12.2016), та в період з 26.03.2013 до 26.03.2014, заявником не наведено та судом не встановлено.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 09.03.2017 призначено розгляд апеляційної скарги Мукачівської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області, м. Мукачево б/н від 27.02.2017 (вх. № апеляційного суду 01-05/1038/17 від 06.03.2017) на 21.03.2017 в складі колегії: головуючий суддя Давид Л.Л., судді Гриців В.М., Кордюк Г.Т.

У звязку із тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії ОСОБА_4 , розпорядженням керівника апарату суду № 155 від 20.03.2017 проведено автоматичну заміну складу колегії суддів, згідно якої замість судді Гриців В.М. у склад колегії введено суддю Плотніцького Б.Д.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу від 20.03.2017 (вх. № апеляційного суду 01-04/2057/12 від 20.03.2017) заперечує доводи апеляційної скарги та просить залишити без змін ухвалу господарського суду Закарпатської області від 11.01.2017 у справі № 7/71-К-2000, а апеляційну скаргу Мукачівської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області - без задоволення.

Відповідачі-2,3 та Третя особа участі своїх уповноважених представників в судовому засіданні 21.03.2017 не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили. Судом участь представників Відповідачів-2,3 та Третьої особи у судовому засіданні обовязковою не визнавалася.

З огляду на те, що Відповідачі-2,3 та Третя особа належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, інших клопотань від Відповідачів-2,3 та Третьої особи на адресу суду апеляційної інстанції не надходило, в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного та обґрунтованого рішення, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників Відповідачів-2,3 та Третьої особи.

У судовому засіданні 21.03.2017 представники Позивача та Відповідача-1 навели свої доводи та заперечення, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 21.03.2017 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

У відповідності до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи та апеляційної скарги, оцінивши зібрані по них докази, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку що ухвала господарського суду Закарпатської області від 11.01.2017 у справі № 7/71-К-2000 підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням арбітражного суду Закарпатської області від 16.10.2000 у справі №7/71-К-2000 позов задоволено частково, відшкодовано за рахунок відповідних статей держбюджету Державному підприємству науково- навчально-виробничого об'єднання „Остеосинтез 781 651 грн. вартості вилученого за розпорядженням Воловецької районної державної адміністрації від 20.07.1999 № 301 майна (титанової продукції), та 475 грн. витрат по держмиту. Відшкодування зобовязано здійснити Мукачівську обєднану державну податкову інспекцію у встановленому законом порядку (а.с. 6).

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 15.11.2004 було внесено зміни в наказ арбітражного суду Закарпатської області від 16.10.2000 та замінено слова «Державному підприємству науково- навчально-виробничого об'єднання «Остеосинтез» на «Закарпатській філії Державного підприємства науково- навчально-виробничого об'єднання «Остеосинтез» (а.с. 9).

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 20.08.2007 видано дублікат наказу господарського суду Закарпатської області від 16.10.2000 у справі №7/71-К-2000 (а.с. 10).

На виконання рішення судом був виданий наказ про стягнення з Державного бюджету України на користь Закарпатської філії Українського державного підприємства науково- навчально-виробничого об'єднання „Остеосинтез 624 932,44 грн. незаконно вилученого майна. Наказ дійсний до предявлення до 20.08.2010 (а.с. 11).

Наказ господарського суду Закарпатської області від 20.08.2007 був предявлений Позивачем на виконання до Відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Закарпатській області.

Постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 07.08.2009, виданою головним державним виконавцем підрозділу ПВР ВДВС ГУЮ у Закарпатській області ОСОБА_5, наказ був повернутий Позивачу. В мотивувальній частині постанови зазначено, що виконавчий документ має бути предявлений стягувачем до виконання до органу Державного казначейства, оскільки відповідно до п.4 Порядку виконання рівень про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного та місцевого бюджетів, або бюджетних установ, затверджених постановою КМУ від 09.07.2008 за №609, юридичні та фізичні особи на користь яких прийняті судові рішення про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти бюджету, подають ці рішення органам Державного казначейства (а.с. 12).

Надалі, наказ суду від 20.08.2007 був предявлений Позивачем на виконання до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 28.09.2009, виданою старшим державним виконавцем Черноволовим В.А., відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу суду.

В черговий раз наказ суду було предявлено Позивачем на виконання до Державного казначейства України (заява від 09.10.2009 вих. №20), яке листом від 06.05.2011 вих. №5-04/1659-6294 наказ повернуло Позивачу для подальшого направлення до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (до якого наказ суду предявлявся стягувачем раніше).

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 26.03.2013 по справі №7/71- К-2000 було поновлено пропущений строк для предявлення до виконання наказу господарського суду Закарпатської області на примусове виконання рішення від 16.10.2000 у справі №7/71-К-2000 та видано новий наказ від 26.03.2013 із встановлений строком до предявлення - до 26.03.2014 (а.с. 15, 16).

Даний наказ Позивач, враховуючи лист Державної казначейської служби України (а.с. 13), предявив до виконання у Мукачівське управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області. Листом № 03-15/321 від 16.04.2013 Мукачівське управління повернуло наказ з відповідними документами стягувачу без виконання (а.с.17).

Позивач 09.12.2016 звернувся до господарського суду Закарпатської області із заявою про поновлення строку предявлення до виконання наказу суду з огляду на вищезазначені обставини та зазначає, що до моменту спливу строку предявлення наказу суду до виконання (в т.ч. до і після правового врегулювання механізму виконання рішень суду про стягнення з Державного бюджету України коштів та відповідних державних гарантій згідно Закону України № 4901- 17 від 05.06.2012 та Постанови КМУ від 03.08.2011 № 845) Позивач реалізував і вичерпав усі належні йому права та можливості щодо предявлення до виконання наказу суду, зокрема, до органів Державної виконавчої служби та Державного казначейства України, які повертали наказ суду без виконання з різних причин протягом тривалого часу. Відтак, Позивач вважає, що причини пропуску строку для предявлення наказу суду до виконання є поважними.

При перегляді ухвали місцевого господарського суду в апеляційному порядку, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду керувалась наступним:

За приписами ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 116 ГПК України визначено, що виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Після набрання судовим рішенням законної сили наказ видається за заявою стягувачу чи прокурору, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, або надсилається стягувачу рекомендованим чи цінним листом. Накази про стягнення судового збору надсилаються до державних податкових інспекцій.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" строк пред'явлення наказу до виконання - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

У разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено (ст.119 ГПК України).

Відповідно до ст.53 ГПК України пропущений процесуальний строк може бути відновлений судом лише з поважних причин. Поважними визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. В кожному конкретному випадку господарський суд повинен оцінити доводи та обставини, що наведені в обґрунтування заяви про поновлення строку пред'явлення наказу до виконання.

Так, відповідно до ст. 119 ГПК України, у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено.

Заява про відновлення пропущеного строку подається до господарського суду, який прийняв судове рішення. Заява розглядається у засіданні господарського суду, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач і боржник. Неявка боржника і стягувача у судове засідання не є перешкодою для розгляду заяви.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України Про виконавче провадження від 02.06.2016 (далі по тексту - Закон). Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Зазначеним Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Відповідно до цього Закону, державною виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи, як, зокрема: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 Закону рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

За приписами ст.12 Закону, виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Таким чином, строк пред'явлення до виконання наказу господарського суду Закарпатської області № 7/71-К-2000 від 26.03.2013 закінчився.

Згідно з ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Як визначається ст. 45 ГПК України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Стаття 6 розповсюджує свою дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини зазначає, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обовязкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невідємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції. ("Іммобільяре Саффі" проти Італії" , 22774/93, 28.07.1999, § 63; рішення Горнсбі проти Греції від 19.03.1997, § 40.)

Виходячи з принципу обовязковості виконання судових рішень законодавцем передбачена можливість поновлення пропущеного строку для предявлення наказу до виконання, підставою для чого є наявність поважних причин пропуску (ст. 119 ГПК України). Поважні причини пропуску повязані з обставинами, в силу яких стягувач був позбавлений у передбачений строк проявити зовні власне волевиявлення, тобто звернутися до виконавчої служби з наказом. Вказані причини є обєктивними обставинами і не залежать від дій стягувача, а навпаки - обмежують здійснення ним дій щодо виконання рішення суду.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що пропущення строку для предявлення наказу до виконання з боку Стягувача мало місце з поважних причин, оскільки з матеріалів справи вбачається вчинення останнім всіх передбачених законодавством дій, спрямованих на виконання рішення суду. Так, Стягувач предявляв виконавчий документ до виконання у строк передбачений Законом.

Тобто, можливість вчасного пред'явлення наказу до виконання не залежала виключно від волевиявлення самого Стягувача, тобто не мала суб'єктивного характеру.

Враховуючи наведене, суд вважає, що строк предявлення вказаного вище наказу до виконання було пропущено Державним підприємством науково навчального виробничого обєднання Остеосинтез з поважних причин, що відповідно до положень ст. 119 ГПК України, є підставою для його відновлення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що Скаржником у справі не доведено обставини, на які він покликається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до вимог ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що доводами апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції не спростовано, обставини, які відповідно до статті 104 ГПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції, в порядку статтей 33, 34 ГПК України, Апелянтом не доведено, а оскаржуване судове рішення прийняте у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, фактичними обставинами та матеріалами справи, апеляційний господарський суд підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали місцевого господарського суду не вбачає.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору за перегляд ухвали місцевого господарського суду в апеляційному порядку, у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України відносяться на Скаржника.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Мукачівської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області, м. Мукачево б/н від 27.02.2017 (вх. № апеляційного суду 01-05/1038/17 від 06.03.2017) залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Закарпатської області від 11.01.2017 у справі № 7/71-К-2000 без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 22.03.2017

Головуючий суддя Л.Л. Давид

Суддя Г.Т.Кордюк

Суддя Б.Д.Плотніцький