ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2017 р.Справа № 922/1568/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши справу

за позовом Керівника Дергачівської місцевої прокуратури , м. Дергачі в інтересах держави в особі Валківської районної ради, м. Валки, Третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Відділ освіти Валківської районної державної адміністрації, м. Валки, Третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Валківська районна санітарно-епідеміологічна станція, м. Валки
до 1. Валківського районного будинку дитячої та юнацької творчості Валківської районної ради Харківської області, м. Валки, 2. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, с. Костів
про визнання недійсним договору
за участю представників сторін:

Прокурора - Захарова Н.О., посвідчення № 032956 від 10.04.2015 року;

Представника позивача - Вєрєвська Л.П., Пилипенко Т.П., дов. від 10.01.2017р.;

Представника першого відповідача - Прищепа С.В., директор (наказ № 351 від

06.12.2002 року;

Представника другого відповідача - ОСОБА_5, дов. від 10.01.2017р., ОСОБА_2. (особисто);

Третьої особи 1 - не з'явився;

Третьої особи 2 - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Валківської районної ради Харківської області звернувся до господарського суду Харківської області с позовом до Валківського будинку дитячої та юнацької творчості та Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, в якому просить:

1. Визнати недійсним договір оренди частини нежитлового приміщення, загальною площею 52,7 кв.м., в т.ч. місця спільного користування - 9,7 кв. м., а саме - кім. № 6а, площею - 20,0 кв.м., № 7 - площею - 23,0 кв.м., та 9,7 кв.м. площ загального користування, розташованих на першому поверсі двоповерхової нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1, від 01.06.2015 року, укладений між Валківським районним будинком дитячої та юнацької творчості та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2;

2. Припинити зобов'язання за вказаним договором оренди від 01.06.2015 року на майбутнє;

3. Зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 звільнити нежитлові приміщення загальною площею 52,7 кв.м., в т.ч. місця спільного користування - 9,7 кв. м., а саме - кім. № 6а, площею - 20,0 кв.м., № 7 - площею - 23,0 кв.м., та 9,7 кв.м. площ загального користування, розташованих на першому поверсі двоповерхової нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1, та повернути їх Валківському районному будинку дитячої та юнацької творчості ();

4. Судові витрати покласти на відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на невідповідність умов спірного договору вимогам ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна", ст. 63 Закону України "Про освіту" та п. 3.19 Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01; на невикористання навчальним закладом спірного приміщення для навчального процесу, що є підставою для визнання договору недійсним, оскільки заборона використання такого приміщення з іншою метою встановлена на законодавчому рівні.

Ухвалою господарського суду від 23.12.2016р. справу призначено до розгляду на 11.01.2017р. об 11:45 год.

06.01.2017р. Валківська районна рада (позивач) надала письмові заперечення, в яких зазначила, що орендовані другим відповідачем приміщення не входять до складу навчального закладу Валківського районного будинку дитячої та юнацької творчості, а є вільними, самостійними приміщеннями у цілісному майновому комплексі за адресою: АДРЕСА_1. Позивач також зазначив, що перший відповідач розміщений у цілісному майновому комплексі згідно договору про передачу в оперативне управління майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст району №19 від 16.01.2007 року, без права власності на це майно, а у відносинах з орендарем (відповідачем у справі), на підставі рішення районної ради про надання дозволу на передачу в оренду приміщень в частині площ, що не використовуються для здійснення статутної діяльності, є орендодавцем. Виходячи з викладеного позивач не вбачає в діях відповідачів по справі порушень інтересів держави в особі Валківської районної ради.

06.01.2017р. другий відповідач надав суду відзив, в якому, зокрема, зазначає, що договір оренди від 01.06.2015 року відповідає вимогам чинного законодавства України, зокрема, ЗУ "Про оренду державного та комунального майна", а орендовані ним за оспорюваним договором приміщення Валківського районного будинку дитячої та юнацької творчості є вільною частиною нежитлової будівлі, яка не використовуються у освітньому та навчально-виховному процесі, у зв'язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими. Крім того, другий відповідач зауважив, що 04 січня 2016 року між Валківським районним БДЮТ та другим відповідачем була підписана угода про співпрацю, яка є додатком до спірного договору оренди від 01 червня 2015 року № 39/1/Vl.

Ухвалою господарського суду від 11.01.2017р. залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Відділ освіти Валківської районної державної адміністрації. Розгляд справи відкладено на 23.01.2017р. о 12:00 год.

11.01.2017р. прокурор надав письмові пояснення, в яких зазначив, що спірний договір було укладено з порушенням вимог діючого законодавства, що є підставою, відповідно до ч. 1 ст.203 та ст.215 Цивільного кодексу України для визнання договору недійсним.

Ухвалою господарського суду від 23.01.2017р. залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Валківську районну санітарно-епідеміологічну станцію, м. Валки Розгляд справи відкладено на 13.02.2017р. о 10:30 год.

23.01.2017р. Відділ освіти Валківської районної державної адміністрації (третя особа 1) надав письмові пояснення, в яких зазначив, що нежитлові приміщення загальною площею 52,7 кв.м., в т.ч. місця спільного користування - 9,7 кв.м., а саме кім. №6а, площею - 20,0 кв.м, № 7- площею 23,0 кв.м. площ загального користування, (перший поверх двоповерхової нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 не використовуються у навчально-виховному процесі позашкільного навчального закладу. До початку здійснення ФОП ОСОБА_2 підприємницької діяльності у вказаному приміщенні були вестибюль та гардеробне приміщення , які не використовувались за призначенням згідно технічного паспорту. При цьому приміщення, які передано в оренду ФОП ОСОБА_2, не відповідали санітарним вимогам використання у навчально-виховному процесі (буливідсутні вікна). В свою чергу, орендарем ФОП ОСОБА_2 здійснено перепланування та ремонт у вказаному приміщенні з моменту введення в експлуатацію по даний час.

23.01.2017р. Валківська районна рада (позивач) надала письмові пояснення, в яких зазначила, що нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 перебуває у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міста району та передана в оперативне управління Валківському районному Будинку дитячої та юнацької творчості у відповідності до договору про передачу майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міста району в оперативне управління № 19 від 16.01.2007 року. Відповідно до технічної документації основна площа нежитлової будівлі складає 1683,6 кв. м. За закладом позашкільної освіти для здійснення статутної діяльності закріплено частину нежитлової будівлі загальною основною площею 659,27 кв.м., з якої 146, 7 кв.м. не використовується, тобто фактично закладом використовується 30% основної площі. Решта площ будівлі, не закріплена для здійснення статутної діяльності, використовується орендарями - як бюджетними установами, так і приватними підприємцями. Саме з метою ефективного використання нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 районною радою було прийнято ряд рішень, якими надано дозвіл балансоутримувачу Валківському районному Будинку дитячої та юнацької творчості на передачу в оренду частини приміщення. При цьому, всі орендарі, відповідно до умов договорів оренди, відшкодовують витрати за комунальні послуги пропорційно орендованим площам тим самим зменшуючи фінансове навантаження на районний бюджет. Якщо розірвати всі договори оренди з орендарями оплата комунальних послуг за будівлю ляже непосильним тягарем на районний бюджет, адже приміщення продовжуватиметься опалюватись, освітлюватись і т.д. Тому передача в оренду приміщень, які не використовуються для здійснення статутної діяльності Банківського районного Будинку дитячої та юнацької творчості є єдиним джерелом для належного утримання цієї будівлі.

Ухвалою господарського суду від 13.02.2017р. розгляд справи відкладався на 27.02.2017р. об 11:00 год.

13.02.2017р. та 27.02.2017р. Валківський районний будинок дитячої та юнацької творчості Валківської районної ради Харківської області (перший відповідач) надав письмові пояснення, в яких зазначив, що уклавши договір оренди комунального майна від 01.06.2015 року №39/1/VІ ОСОБА_2 допомагала навчально - виховному процесу позашкільного закладу, а саме роздруковувала фотороботи вихованців БДЮТ, які потім демонструвалися та були відзначені грамотами обласних та районних конкурсів (обласні фотовиставки "Територія пригод", "Моя Україно", "Молоде обличчя України"); на районних конкурсах надавала призи щодо відзначення переможців свят. Крім того, перший відповідач зауважив, що кошти отримані від сплати оренди комунального майна дають можливість на сьогодні підтримувати роботу позашкільного навчального закладу, адже в кошторисі за 2016 рік передбачені кошти із районного бюджету лише на заробітну плату та енергоносії.

27.02.2017р. прокурор надав письмові пояснення щодо наявності підстав для представництва інтересів держави в суді (вх. № 6741), які були досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду від 27.02.2017р. розгляд справи відкладався на 06.03.2017р. об 11:30 год.

У судовому засіданні 06.03.2017р. прокурор позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Через канцелярію суду надав додаткові пояснення по справі (вх. № 7666), які долучаються судом до матеріалів справи.

Представники позивача у судовому засіданні 06.03.2017р. проти позову заперечували, через канцелярію надано додаткові докази по справі (вх. № 7662), які судом долучаються до матеріалів справи.

Представники відповідачів у судовому засіданні 06.03.2017р. проти позову заперечували, просили суд відмовити в його задоволенні. Представником другого відповідача, через канцелярію суду, надані додаткові докази по справі (вх. № 7665), які судом досліджуються та долучаються до матеріалів справи. Крім того, другий відповідач надав суду письмові пояснення (вх. № 7671), в яких, зокрема, зазначив, що органи прокуратури не надали суду доказів того, що приміщення які займає БДЮТ використовуються не за призначенням. БДЮТ стовідсотково забезпечений необхідною кількістю автономних приміщень з відокремленим входом/виходом. Приміщення БДЮТ в оренду не здаються. Для здійснення статутної діяльності БДЮТ - як позашкільному навчальному закладу надано частину нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1 на 2-му поверху з відокремленим входом/виходом. Крім того, другий відповідач зауважив, що п.3.19 Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01, яким обґрунтовують свої позовні вимоги прокурор, не можна у повній мірі застосовувати до нежитлового майнового комплексу у якому на 2-у поверху розміщений БДЮТ та на 1-му спірне приміщення.

Представники третіх осіб у судове засідання 06.03.2017р. не з'явились, про причину неявки суд не повідомили, додаткових доказів по справі суду не надали.

Враховуючи те, що норми ст. 65 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, пояснення їх повноважних представників, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши представників прокуратури та сторін, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва від 03.10.2008 року про право власності на нерухоме майно та витягу №20472801 від 06.10.2008 КП "Валківське бюро технічної інвентеризації" про реєстрацію права власності на нерухоме майно, власником нежитлової будівлі загальною площею 3065,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, в якій знаходяться спірні приміщення, є територіальна громада сіл, селищ, міста Валківського району в особі Валківської районної ради.

16.01.2007 року між Валківською районною радою (представником власника майна) та Будинком дитячої та юнацької творчості укладено договір №19 про передачу майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міста району в оперативне управління.

28.02.2007 рішенням Валківської районної ради № 231-V Валківському будинку дитячої та юнацької творчості надано дозвіл на передачу в оренду нежитлових приміщень та будівель, розташованих за адресою АДРЕСА_1 в частині площ, що не використовуються для здійснення діяльності Будинку дитячої та юнацької творчості.

16.07.2009 рішенням Валківської міської ради № 230 фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 надано дозвіл на розміщення об'єкта торгівлі - магазину рибацьких послуг та фото послуг за адресою. АДРЕСА_1.

09.07.2012 листом Валківської районної ради №01-16/243 ФОП ОСОБА_2 отримала дозвіл на внесення поліпшень орендованого майна.

27.04.2012 рішенням Валківської районної ради № 347-VI балансоутримувачу - Валківському районному будинку дитячої та юнацької творчості надано дозвіл на оренду частини приміщення за адресою АДРЕСА_1, площею 16,2 кв. м. та частину холу, площею 6,81 кв.м.

01.06.2015 року між Валківським районним будинком дитячої та юнацької творчості (орендодавець, перший відповідач) та ФОП ОСОБА_2 (орендар, другий відповідач) укладено договір оренди комунального майна, який погоджено представником власника майна (далі - договір), та згідно умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування частину нежитлового приміщення, загальною площею 52,7 кв.м., в т.ч. місця спільного користування - 9,7 кв.м., а саме - кім. №6а, площею - 20 кв.м., № 7 - площею 23 кв.м. та 9,7 кв.м. площ загального користування, розташованих на першому поверсі двоповерхової нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 (далі - майно), що знаходить на балансі орендодавця і належить територіальним громадам сіл, селищ, міста Валківського району, вартість якого визначена відповідно до Звіту про незалежну оцінку майна станом на 22.05.2015 року становить 118800 грн. без ПДВ. Майно передається з метою розміщення об'єкту з надання фото послуг в приміщенні № 7 та об'єкту торгівлі товарами непродовольчої групи в приміщенні № 6а.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що орендар вступає в строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі.

Згідно п.2.2 договору, передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на майно. Власником майна залишаються територіальні громади сіл, селищ, міста Валківського району, а орендар користується ним протягом строку оренди.

Розділом 3 договору врегульовано порядок нарахування та сплати орендної плати.

В п.3.2 договору визначено, що орендна плата перераховується до районного бюджету та орендодавцю у співвідношенні 30% до 70% (відповідно) щомісяця не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним.

Договір укладено строком на 2 роки і 11 місяців, що діє з 01.06.2015 року до 01.05.2018 року включно.

01.06.2015 сторони підписали акт приймання-передачі приміщення.

Прокурор, звертаючись до суду із позовом, вказує на невідповідність умов договору оренди вимогам ч.2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ч.5 ст. 63 Закону України "Про освіту", п.3.19 Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01 та зазначає, що предметом договору оренду є майно комунальної власності, об'єкт освіти, цільовим призначенням якого є використання для навчально-виховного процесу, освітньої діяльності, однак майно надано в користування ФОП ОСОБА_2 для здійснення підприємницької діяльності у сфері фотографії, у зв'язку з чим наявні підстави для визнання договору оренди недійсним, оскільки заборона використання такого приміщення з іншою метою встановлена на законодавчому рівні.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 626 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Угода про відмову від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Судовий захист майнових інтересів осіб, названих у ст. 1 ГПК України, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України та ч. 2 ст. 20 ГК України здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання правочину недійсним.

В Постанові пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними (із змінами і доповненнями)" зазначено, що, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та, в разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину - є недодержання, в момент вчинення правочину, стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього кодексу.

Вирішуючи по суті переданий на розгляд господарського суду спір про визнання недійсним договору, суд повинен з'ясувати, зокрема, підстави для визнання недійсним договору, оскільки недійсність правочину може наступати лише з певним порушенням закону.

При цьому, спір - це розбіжності або суперечності між суб'єктами правовідносин з питання факту або права.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Згідно ст. ст. 202, 203, 205, 207 ЦК України (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин), правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; правочин може вчинятися усно або в письмовій формі; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтями 6 та 627 ЦК України визначено свободу договору, у вигляді того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Сутність свободи договору розкривається, насамперед, через співвідношення актів цивільного законодавства і договору: сторони мають право врегулювати ті відносини, які не визначені у положеннях актів цивільного законодавства, а також відступати від положень, що визначені цими актами, і самостійно врегулювати свої відносини, крім випадків, коли в актах законодавства міститься пряма заборона відступів від передбачених ними положень або якщо обов'язковість положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту чи суті відносин між сторонами.

Статтею 204 ЦК України закріплена презумпція правомірності правочину, за якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди), наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні за змістом правові норми містяться у статті 283 ГК України, ст.2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Статтею 761 ЦК України встановлено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем також може бути особа, уповноважена на укладання договору найму.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України та частини 2 статті 180 ГК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 793 ЦК України встановлено, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

З матеріалів справи вбачається, що 01.06.2015 року між Валківським районним будинком дитячої та юнацької творчості (орендодавець, перший відповідач) та ФОП ОСОБА_2 (орендар, другий відповідач) укладено договір оренди комунального майна, який погоджено представником власника майна (далі - договір), та згідно умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування частину нежитлового приміщення, загальною площею 52,7 кв.м., в т.ч. місця спільного користування - 9,7 кв.м., а саме - кім. №6а, площею - 20 кв.м., № 7 - площею 23 кв.м. та 9,7 кв.м. площ загального користування, розташованих на першому поверсі двоповерхової нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 (далі - майно), що знаходить на балансі орендодавця і належить територіальним громадам сіл, селищ, міста Валківського району.

Суд зазначає, що на вказані правовідносини поширюється дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (надалі - Закон).

Відповідно до ст. 284 ГК України та ст. 10 Закону, істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін (строк), на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов'язань; забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об'єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна. За згодою сторін у договорі оренди можуть бути передбачені й інші умови.

Таким чином, істотними умовами є ті умови, без наявності яких договір не може існувати. Ці умови повинні визначатися законом саме як істотні, бути такими, виходячи із правової природи даного виду договору, або якщо одна із сторін заявить, що має бути досягнуто згоди щодо певної умови.

Як вбачається з тексту спірного договору оренди, розмір орендної плати було визначено у відповідності до вимог ст.1 Закону (п.3.1 договору), внесення орендної плати передбачено, шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п.3.3 договору).

Статтею 5 Закону передбачено, що орендодавцем нерухомого майна, що є комунальною власністю є органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування управляти майном. Дана правова норма кореспондується з п.2.ч.1.ст. 287 ГК України.

Пунктом 2.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" передбачено, що вирішуючи спори, пов'язані з укладенням договору оренди державного майна, господарські суди повинні з'ясовувати, чи додержано визначений статтею 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" порядок укладення відповідного договору, в тому числі щодо погодження з органом, уповноваженим управляти майном.

За умовами абзацу першого частини другої ст. 9 Закону, орендодавець зобов'язаний надіслати заяву потенційного орендаря разом із доданими матеріалами органу, уповноваженому управляти державним майном.

З матеріалів справи вбачається, що 16.07.2009, розглянувши заяву ФОП ОСОБА_2, Валківська міська рада прийняла рішення № 230, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 надано дозвіл на розміщення об'єкта торгівлі - магазину рибацьких послуг та фото послуг за адресою. АДРЕСА_1.

Таким чином, суд зауважує, що органом управління комунальним майном висловлено волевиявлення щодо оренди частини нерухомого майна.

27.04.2012 рішенням Валківської районної ради № 347-VI балансоутримувачу - Валківському районному будинку дитячої та юнацької творчості надано дозвіл на оренду частини приміщення за адресою АДРЕСА_1, площею 16,2 кв. м. та частину холу, площею 6,81 кв.м.

Таким чином, при укладені спірного договору було додержано визначений статтею 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" порядок укладення відповідного договору. Доказів протилежного прокурором та сторонами не надано.

В обґрунтування позовних вимог щодо недійсності договору оренди комунального майна від 01.06.2015р., прокурор посилається, зокрема, на ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту" щодо неможливості передачі в оренду об'єктів освіти.

Суд критично оцінює та відхиляє дані доводи прокурора, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму.

Предметом оренди за спірним договором, є нерухоме майно (за змістом абз. 3 ч. 1 ст. 4 Закону: будівлі, споруди, нежитлові приміщення).

Частиною 2 ст. 4 Закону передбачено, що не можуть бути об'єктами оренди, зокрема, об'єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до ч.2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" (в редакції, на момент виникнення спірних правовідносин) до них належать об'єкти та майно, які забезпечують виконання державою своїх функцій, забезпечують обороноздатність держави, її економічну незалежність, та об'єкти права власності Українського народу, майно, що становить матеріальну основу суверенітету України; майно органів державної влади та органів місцевого самоврядування, майно Збройних Сил України (крім майна, щодо якого законом встановлено особливості приватизації), Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, сил цивільної оборони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, правоохоронних і митних органів, що безпосередньо забезпечує виконання цими органами встановлених законодавством завдань; тощо), а також об'єкти, включені до переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, затвердженого Законом України "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації".

Частиною 5 ст.63 Закону України "Про освіту" передбачено, що об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Однак, відповідно до абз. 20 ч. 2 ст. 4 Закону, окреме індивідуально визначене майно із складу цілісного майнового комплексу підприємства, його структурного підрозділу, забороненого до оренди, як ЦМК, може бути об'єктом оренди (без права приватизації та суборенди), якщо воно не заборонене до оренди законами України, не задіяне у процесі основного виробництва та за висновком органу, уповноваженого управляти цим майном, його оренда не порушить цілісності майнового комплексу.

Пунктом "б" ч. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію" (у відповідній редакції) встановлено, що приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства, об'єкти, діяльність яких забезпечує соціальний розвиток, збереження та підвищення культурного, наукового потенціалу, духовних цінностей.

Отже, в розумінні зазначеної правової норми, об'єкти освіти - це навчальні заклади. При цьому, поняття навчальний заклад і майно навчального закладу за змістом вищевказаної норми розділені.

За своїм призначенням, навчальний заклад є тотожнім поняттю підприємство, зокрема ч. 2 ст. 167 ЦК України встановлено, що держава може створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Згідно з п.1.1 статуту Валківського районного Будинку дитячої та юнацької творчості Валківської районної ради Харківської області, останній є комплексним позашкільним навчальним закладом, який надає знання формуючи вміння та навички за інтересами забезпечує потреби особистості у творчій самореалізації та інтелектуальний, духовний і фізичний розвиток, підготовку до активної професійної га громадської діяльності, створює умови для соціального захисту та організації змістовного дозвілля відповідно до здібностей, обдарувань та стану здоров'я вихованців, учнів і слухачів.

Відповідно до положень ст.1 Закону України "Про освіту" та ст.ст.2, 13 Закону України "Про позашкільну освіту", діяльність Валківського Будинку дитячої та юнацької творчості Валківської районної ради Харківської області, як позашкільного навчального закладу регламентована нормами Конституції України, Закону України "Про освіту", Закону України "Про позашкільну освіту", міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Положення про позашкільний навчальний заклад, що затверджується Кабінетом Міністрів України, а також інших нормативно-правових актів та відповідного статуту.

Відповідно до ст. 63 Закону України "Про освіту" (у відповідній редакції) матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти складається з :

1. Матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством.

2. Земельні ділянки державних навчальних закладів, установ та організацій системи освіти передаються їм у постійне користування, відповідно до Земельного кодексу України

3. Навчальні заклади самостійно розпоряджаються прибутками від господарської та іншої передбаченої їх статутами діяльності.

4. Основні фонди, оборотні кошти та інше майно державних навчальних закладів, установ, організацій та підприємств системи освіти не підлягають вилученню, крім випадків, передбачених чинним законодавством.

5. Об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

6. Потреби державних навчальних закладів та установ, організацій системи освіти для розвитку їх матеріально-технічної бази задовольняються державою першочергово відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України нормативів.

У ч.1 ст.61 Закону України "Про освіту" та ст.9 Закону України "Про позашкільну освіту" встановлено, державна політика у сфері позашкільної освіти здійснюється на принципах фінансування державних та комунальних позашкільних навчальних закладів відповідно до їх структури.

Зокрема, чинним законодавством встановлено, для закладів освіти, у тому числі - позашкільних закладів освіти, до яких відноситься, зокрема, і Валківський БДЮТ, - передбачено, як основне джерело фінансування (відповідний державний або місцевий бюджет), так і додаткові інші джерела фінансування, що не заборонені законодавством (ст.61 Закону України "Про освіту" та ст.26 Закону України "Про позашкільну освіту").

Згідно із ч.4 ст.61 Закону України "Про освіту" і ч.3 ст.26 Закону України "Про позашкільну освіту", для позашкільних навчальних закладів встановлено перелік додаткових джерел фінансування позашкільного навчального закладу, до якого входять, зокрема, кошти, одержані за надання додаткових освітніх послуг, роботи, виконані позашкільним навчальним закладом на замовлення підприємств, установ, організацій та громадян, доходи від реалізації власної продукції, від надання в оренду приміщень, обладнання, що не оподатковуються і спрямовуються на соціальні потреби та розвиток навчального закладу.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що в якості додаткових джерел фінансування навчальних закладів, передбачена можливість залучати у тому числі доходи від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання.

Відповідно до ст.28 Закону України "Про позашкільну освіту", державні, комунальні і приватні позашкільні навчальні заклади можуть надавати платні послуги відповідно до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України, та у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері освіти, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері економічного і соціального розвитку.

Вищезазначена норма закону кореспондується з п. 5.2 статуту Валківського районного Будинку дитячої та юнацької творчості Валківської районної ради Харківської області.

Відповідно до п.п.2 п.8 Переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №796 від 27.08.2010), закладами освіти можуть, зокрема, надаватися послуги з надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Матеріали справи свідчать, а сторонами судового процесу у судових засіданнях підтверджено, що на час передачі спірних приміщень в оренду вони були вільні, в здійснені статутної діяльності першого відповідача не використовувались.

Суд зазначає, що приписами п.3.5 ДБН В.2.2-3-97 "Будинки та споруди навчальних закладів" передбачено, що в навчальних приміщеннях з постійним перебуванням людей, окрім необхідних систем вентиляції, слід передбачати наскрізне або кутове провітрювання приміщень (в тому числі через рекреації, коридор або суміжне приміщення). Вікна повинні бути обладнані пристроями механічного відчинення фрамуг чи кватирками на доступній для відчинення висоті.

В судовому засіданні представники позивача та відповідачів підтвердили, що приміщення, які надані в користування другому відповідачеві, не відповідали нормам ДБН В.2.2-3-97, у зв'язку з чим не могли використовуватись Будинком дитячої та юнацької творчості Валківської районної ради Харківської області за призначенням. Про невикористання спірних приміщень першим відповідачем зазначено в рішенні Валківської районної ради № 231-V від 28.02.2007р.

З матеріалів справи вбачається, що другим відповідачем, за свій рахунок та за погодженням Валківської районної ради (лист №01-16/243 від 09.07.2012р.), здійснено поліпшення орендованих приміщень (ремонт внутрішніх приміщень та фасаду, заміну вікон, вивезення сміття, відновлення роботи вентиляційних шахт).

Згідно експлікації технічного паспорту спірного нежитлового приміщення, призначенням приміщення 1-го поверху під № 6 є використання в якості вестибуля, що свідчить про те, що приміщення, які передані другому відповідачеві в оренду, не були заплановані для використання в статутній діяльності першого відповідача.

Крім того, вхід до орендованих приміщень, які знаходяться на першому поверсі, є окремим, ніяк не пов'язаним зі входом до приміщень Валківського районного Будинку дитячої та юнацької творчості Валківської районної ради Харківської області, які знаходяться на другому поверсі, з окремим виходом та сходовим прорізом.

Зазначені факти знайшли відображення також у технічній документації спірної будівлі, які містяться у матеріалах справи.

Таким чином, ані під час укладення спірного договору, ані під час розгляду справи в суді, спірні нежитлові приміщення не використовувались першим відповідачем для здійснення його статутної діяльності. При цьому, позашкільний навчальний заклад має чітко визначену та достатню площу кімнат гурткової роботи згідно технічного паспорту.

Вказані обставини підтверджуються рішення Валківської районної ради від 09.02.2017р., згідно якого, за позашкільним навчальним закладом Валківським районним Будинком дитячої та юнацької творчості для здійснення статутної діяльності було закріплено частину нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 823,0 кв.м., а саме кімнати 1-го поверху відповідно до технічного паспорту № 2 площею - 2,1 кв.м, № З площею - 7,7 кв.м., № 24 площею - 146,7 кв.м., № 26 площею-13,8 кв.м., № 27 площею - 48,3 кв.м., № 36 площею - 50,4 кв.м., № 37, площею -50,4 кв.м., та кімнати 2-го поверху, а саме - № 41 площею -10,7 кв.м., № 42 площею - 48,0 кв.м., № 43 площею -13,5 кв.м., № 44 площею 48,4 кв.м., № 46 площею - 45,1 кв.м., № 47 площею - 49,5 кв.м., № 48 площею - 49,1 кв.м., № 49 площею - 50,1 кв.м., № 50 площею - 50,7 кв.м., № 54 площею -138,5 кв.м.

Крім того, як вбачається з наданого першим відповідачем акту готовності позашкільного навчального закладу до 2016/2017 навчального року, комісія у складі 14 посадових осіб встановила, що позашкільний навчальний заклад Валківський районний Будинок дитячої та юнацької творчості до роботи в новому 2016/2017 навчальному році підготовлений. Зокрема, в акті зазначено, що стан кабінетів, роздягалень та інших підсобних приміщень, їх раціональне використання - відповідає вимогам.

Таким чином, комісією було проведено перевірку відповідності матеріально-технічної бази першого відповідача, та не знайдено порушень будівельних, пожежних та санітарних норм та правил утримання навчального закладу.

Разом з тим, за умови дефіциту державного фінансування, отримання додаткових доходів шляхом передачі в оренду приміщень, що не використовуються для навчального процесу, є для першого відповідача нагальним та необхідним. Відповідно до наданих першим відповідачем пояснень, за 2016 рік надійшло коштів від оренди комунального майна в сумі 59765,95 грн. (з них 30% відшкодовано до районного бюджету, а 70% залишилося на балансі закладу і використовувалося на утримання, облаштування, ремонт та придбання майна позашкільного навчального закладу). В акті готовності позашкільного навчального закладу до 2016/2017 навчального року вказані обсяги проведених робіт, які виконані за рахунок позабюджетних коштів.

В позовній заяві прокурор посилався на передання в оренду об'єкта державної власності, який фінансується з державного бюджету для здійснення діяльності, не пов'язаної з навчально-виховним процесом.

Проте, під час розгляду справи, не підтвердилось використання коштів бюджетного фінансування на утримання орендованих приміщень, а навпаки, встановлено, що другий відповідач належним чином виконує покладені на нього спірним договором грошові зобов'язання, самостійно здійснює платежі за комунальні послуги, орендну плату сплачує вчасно та в повному обсязі. Претензії та нарікання зі сторони орендодавця щодо виконання орендарем умов спірного договору відсутні.

Що стосується п.3.19 Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01, якими обґрунтовує свої позовні вимоги Дергачівська місцева прокуратура Харківської області, суд зазначає наступне.

Пунктом 3.19 ДСанПіН 5.5.2.008-01 визначено, що здача в оренду території, будівель, приміщень, обладнання підприємствам, установам, організаціям іншим юридичним та фізичним особам для використання, що не пов'язано з навчально-виховним процесом, не дозволяється.

В розділі 1 "Загальні положення" Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01 зазначено, що ДСанПіН поширюються на загальноосвітні навчальні заклади I, I-II, I-III ступенів, спеціалізовані школи I, II, III ступенів, гімназії, ліцеї, колегіуми, що проектуються, будуються, реконструюються та ті, що існують, незалежно від тилу, форми власності і підпорядкування.

Отже, ДСанПіН 5.5.2.008-01 поширюють свою дію на загальноосвітні навчальні заклади I, I-II, I-III ступенів, спеціалізовані школи I, II, III ступенів, гімназії, ліцеї, колегіуми, що проектуються, будуються, реконструюються та ті, що існують, незалежно від тилу, форми власності і підпорядкування

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальну середню освіту" (у відповідній редакції), позашкільний навчально-виховний заклад не відноситься ані до загальноосвітніх навчальних закладів I, I-II, I-III ступенів, ані до спеціалізованих шкіл I, II, III ступенів, гімназій, ліцеїв, колегіумів. В частині другій зазначеної статті чітко вказано, що позашкільний навчально-виховний заклад відноситься до інших навчальних закладів системи загальної середньої освіти.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що спірні приміщення ніколи не використовувались в навчальному процесі та мають відокремлений вхід/вихід, суд вважає, що Державні санітарні правила і норми влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01 не поширюються на спірні приміщення.

Вказані обставини також підтверджуються висновком державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02-04/117288 від 05.12.2011р. щодо встановлення відповідності об'єкту експертизи (спірних приміщень) вимогам санітарних норм. При цьому, при здійснені експертизи застосовувались не норми ДСанПіН 5.5.2.008-01, а вимоги ДБН В.2.5-28-2006 "Природне та штучне освітлення" та ДСН 3.3.6042-99 "Санітарні норми мікроклімату виробничих приміщень".

Пунктом 2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 19.05.2013 р. № 12 " Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" зазначено, що відповідно до статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, коли між сторонами досягнуто згоди, з усіх істотних умов. Вичерпного переліку умов, істотних для договорів оренди (найму), ЦК України і ГК України не містять. Однак за змістом статей 759 - 762 ЦК України слід дійти висновку, що істотними для даного виду договорів, є умови про предмет договору, плату за користування майном та строк такого користування. Що ж до договорів оренди державного та комунального майна, то стаття 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначає умови, які є істотними для даних договорів, причому відповідно до статті 12 цього Закону договір оренди вважається укладеним з момент досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.

Таким чином, під час укладення спірного договору оренди комунального майна, сторони узгодили всі істотні умови договору, а також порядок приймання орендованого майна. У встановленому договором порядку, 01.06.2015р. обумовлене майно було передано другому відповідачеві в користування, про що складено акт приймання-передавання.

Отже, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження доводів прокурора щодо наявності підстав для визнання недійсним договору оренди від 201.06.2015р., що свідчить про недоведеність висновку прокурора про використання майна не за призначенням.

На цих підставах, враховуючи положення ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. 61 Закону України "Про освіту", відповідно до яких відсутня заборона надавати індивідуально визначене майно навчального закладу в оренду, зважаючи на відсутність можливості і потреби використання спірного приміщення в учбових цілей та/або відсутності порушення укладенням спірного договору учбового процесу, суд дійшов висновку, що договір оренди комунального майна від 01.06.2015 року повністю відповідає вимогам Закону України "Про оренду державного та комунального майна", Закону України "Про освіту", Закону України "Про позашкільну освіту", а отже у суду відсутні правові підстави для визнання договору оренди недійсним.

Щодо вимоги прокурора про припинення зобов'язання за договором оренди від 01.06.2015р. на майбутнє, суд зазначає наступне.

В частині 3 п. 2.7 Постанови Пленуму України від 29.05.2013 р. № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна", роз'яснено, що якщо господарське зобов'язання припиняється лише на майбутнє, господарським судам слід виходити з того, що у відповідних випадках і неможливості повернення одержаного за зобов'язанням у натурі правові наслідки такої недійсності визначаються відповідно до статті 216 ЦК України та частини другої статті 208 ГК України.

Частиною 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній хоботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Частиною 2 ст. 208 ГК України передбачено, що в разі визнання недійсним зобов'язання з інших підстав кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за зобов'язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов'язання не передбачені законом.

Приписами частини 3 ст. 208 ГК України передбачено, що виконання господарського зобов'язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення.

В пункті 2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" зазначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким, з моменту його вчинення (частина перша статті 236 ЦК України).

Таким чином, в разі визнання судом недійсним договору оренди від 01.06.2015р., він буде вважатись недійсним з 01.06.2015 року і, у відповідності до статей 208 ГК України та ст. 216 ЦК України, до сторін буде застосовано наслідки недійсності правочину.

Втім, враховуючи безпідставність заявленої вимоги прокурора про визнання спірного договору оренди недійсним, дана вимога прокурора не підлягає задоволенню.

Що ж стосується вимоги прокурора щодо зобов'язання ФОП ОСОБА_2 звільнити нежитлові приміщення загальною площею 52,7 кв.м., в т.ч. місця спільного користування - 9,7 кв. м., а саме - кім. № 6а, площею - 20,0 кв.м., № 7 - площею - 23,0 кв.м., та 9,7 кв.м. площ загального користування, розташованих на першому поверсі двоповерхової нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1, та повернути їх Валківському районному будинку дитячої та юнацької творчості, суд зазначає, що дана вимога є похідною від вимоги про визнання недійсним договору оренди. Враховуючи відмову у задоволенні вимоги про визнання недійсним договору оренди, вимога щодо зобов'язання ФОП ОСОБА_2 звільнити нежитлові приміщення та повернути їх Валківському районному будинку дитячої та юнацької творчості є незаконною та такою, що підлягає відхиленню.

Статтею 129 Конституції України зазначено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкорюються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією з основних засад судочинства.

Згідно з частиною другою статті 43 ГПК України та статтею 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як визначено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи. Суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Подані докази не можуть бути відхилені судом з тих мотивів, що вони не передбачені процесуальним законом.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням викладеного, враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази невиконання або неналежного виконання орендарем спірного договору, що свідчить про наповнення Державного бюджету України в рахунок отримання орендної плати за користування другим відповідачем нерухомим майном, а також зважаючи на те, що, при зверненні з даним позовом прокурором не доведено наявності використання майна, яке є предметом оспорюваного договору, всупереч діючих норм права, суд дійшов висновку, що при зверненні до суду з даним позовом прокурором не доведено наявності порушення охоронюваного законом інтересу держави, що є підставою для відмови в його задоволенні за необґрунтованістю.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 27.04.2016 р. у справі № 922/5058/15.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 ГПК України, відповідно до приписів якої, при відмові у задоволенні позову - витрати по сплаті судового збору за подання позову покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 22, 32-34, 43, 44, 49, 65, 69, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 ГПК України.

Повне рішення складено 13.03.2017 р.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/1568/16