ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року Справа № 914/3841/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Рогач Л.І. - головуючого,
Алєєвої І.В., Дроботової Т.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 13.12.2016
у справі№ 914/3841/14 Господарського суду Львівської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
доКомунального підприємства "Дрогобичтеплоенерго" Дрогобицької міської ради
простягнення 10740233 грн.
за участю представників:
позивачаСороколіт Є.М. - предст., дов. від 21.04.2016
відповідачане з'явився (про час та місце судового засідання повідомлений належно)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 08.12.2014 у справі №914/3841/14, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Дрогобичтеплоенерго" Дрогобицької міської ради задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства "Дрогобичтеплоенерго" Дрогобицької міської ради на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" - 590 713,61 грн. - пені, 357 464,48 грн. - три відсотків річних, 1 135 759,14 грн. - інфляційних втрат та 15 902,38 грн. судового збору. В задоволенні решті позовних вимог відмовлено. Постановою Вищого господарського суду України від 02.04.2015 перевірені судові рішення залишено без змін.

Відповідач звернувся до Господарського суду Львівської області з заявою про розстрочення виконання рішення Господарського суду Львівської області від 08.12.2014 строком на 120 місяців в рівних частинах по 16477,91 грн. Заява обґрунтована тим, що боржник належить до комунальної власності Дрогобицької територіальної громади в особі Дрогобицької міської ради, єдиним джерелом для оплати спожитого газу є кошти, отримані в якості сплати за спожиту теплову енергію з боку населення, бюджетних установ та госпрозрахункових підприємств; заборгованість споживачів, викликає недостатність у боржника коштів для погашення заборгованості одночасно і в повному обсязі; негайне виконання рішення суду та одночасне вилучення суми заборгованості може привести відповідача до стану, який унеможливить здійснення діяльності підприємства та зумовити виникнення непередбачуваних наслідків для підприємства.

Позивач у запереченні на заяву відповідача просив відмовити у наданні розстрочки виконання судового рішення з тих підстав, що наведені відповідачем обставини, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та важкий фінансовий стан відповідача не є виключними в розумінні статті 121 Господарського процесуального кодексу України, разом з цим, просив врахувати свою збиткову діяльність та наслідки при затримці виконання рішення.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.06.2016 (суддя Сухович Ю.О.) заяву Комунального підприємства "Дрогобичтеплоенерго" Дрогобицької міської ради про розстрочку виконання судового рішення від 08.12.2014 у справі № 914/3841/14 на 120 календарних місяців задоволено частково; розстрочено виконання рішення Господарського суду Львівської області від 08.12.2014 у справі № 914/3841/14 строком на 12 місяців шляхом стягнення заборгованості рівними щомісячними платежами згідно з графіком.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.12.2016 (судді: Костів Т.С., Марко Р.І., Орищин Г.В.) ухвалу господарського суду залишено без змін з огляду на її законність та обґрунтованість.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду та постанову апеляційної інстанції та відмовити у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення. Касаційну скаргу вмотивовано доводами про неправильне застосування судовими інстанціями норм процесуального права, а саме, в порушення статей 4, 4-3, 4-7, 32, 34, 43, статті 121 Господарського процесуального кодексу України, суди не взяли до уваги всіх обставин справи в сукупності та не надали належної оцінки всім наявним в матеріалах справи доказам, які є виключними обставинами в розумінні статті 121 цього Кодексу та свідчили б про неможливість виконання судового рішення; не врахували фінансове становище та матеріальний інтерес позивача у виконанні судового рішення.

Відповідач не надав відзив на касаційну скаргу; правом на участь представників у судовому засіданні не скористався.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судовому рішенні, застосування судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області на виконання судового наказу № 914/3841/14 було відкрито виконавче провадження №47049089, про що головним державним виконавцем Тетюком Р.М. 01.04.2015 прийнято відповідну постанову, якою боржнику надано можливість у строк до 08.04.2015 добровільно виконати своє зобов'язання.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 01.10.2015 заяву КП "Дрогобичтеплоенерго" Дрогобицької міської ради про розстрочку виконання рішення Господарського суду Львівської області від 08.12.2014 у справі №914/3841/14 задоволено частково та розстрочено виконання рішення Господарського суду Львівської області від 08.12.2014 у справі № 914/3841/14 строком на 8 місяців, а саме 7 місяців по 17498,66 грн. та 1 (один) місяць 1977348,99 грн., зокрема згідно відповідного графіку.

Комунальне підприємство "Дрогобичтеплоенерго" Дрогобицької міської ради повторно звернулось до суду із заявою про розстрочення виконання рішення суд від 08.12.2014 у справі №914/3841/14. На момент повторного звернення боржника із заявою про розстрочення рішення Господарського суду Львівської області від 08.12.2014 Комунальне підприємство "Дрогобичтеплоенерго" Дрогобицької міської ради вчасно здійснювало погашення боргу згідно графіку встановленого ухвалою суду від 10.11.2015, а саме погасило борг за 7 місяців на загальну суму 122490,62 грн. Неоплаченим залишився платіж в сумі 1977348,99 грн., який КП "Дрогобичтеплоенерго" відповідно до ухвали суду від 10.11.2015 мало б сплатити до 31.05.2016; боржник повторно просив розстрочити виконання рішення Господарського суду Львівської області від 08.12.2014 у справі №914/3841/14, в частині останнього платежу в сумі 1977348,99 грн., строком на 120 календарних місяців в рівних частинах щомісячно, з моменту винесення ухвали Господарським судом Львівської області, мотивуючи тяжким фінансовим станом підприємства, яке функціонує на межі банкрутства.

В обґрунтування своїх доводів відповідач надав суду звіт про фінансовий стан за 2015 рік, звіт про сукупний дохід за 2015 рік, генеральний договір кредитної лінії №70 від 30.10.2012 з додатковими угодами, довідки про стан дебіторської та кредиторської заборгованості станом на 01.05.2016.

Боржник зазначав, що згідно з довідкою про стан дебіторської заборгованості та претензійно-позовної роботи станом на 01.05.2016, наданої боржником, дебіторська заборгованість КП "Дрогобичтеплоенерго" склала 12,9 млн. грн., в тому числі населення - 6,9 млн. грн., державний бюджет - 2,3 млн. грн., місцевий бюджет - 1,8 млн. грн., інші споживачі - 1,8 млн. грн., пільг та субсидій -82.9 тис. грн. Крім того, станом на 01.05.2016 невідшкодована різниця у тарифах для населення склала 1985,5 тис. грн., за період 2008-2014 роках різниця у тарифах для бюджетних установ склала 6,3 млн. грн. Згідно з довідкою про стан кредиторської заборгованості станом на 01.05.2016 кредиторська заборгованість КП "Дрогобичтеплоенерго" складає -23271,2 тис. грн., з неї заборгованість перед НАК "Нафтогаз України" - 20621,9 тис. грн., в т. ч. штрафи, пені, інфляційні втрати - 7065,4 тис. грн., по газопостачанню та газифікації ПАТ "Львівгаз" - 2124,0 тис. грн.; заборгованість за отриманим кредитом перед ПАТ АКБ "Львів" становить 1300 тис. грн., невиплачена заробітна плата в сумі 532,3 тис. грн., несплачений єдиний соціальний внесок в сумі 130,9 тис. грн. та податок на доходи фізичних осіб в сумі 110,3 тис. грн.

Також боржник зазначав, що як підприємство теплопостачання не має права вільно розпоряджатися коштами, що надходять на його рахунки в якості оплати за надані ними послуги. Кошти, які перебувають на рахунках підприємств теплопостачання автоматично перераховуються на рахунки гарантованого постачальника (позивача) уповноваженим банком на підставі складених нормативів перерахування коштів та затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг реєстру нормативів відповідно до Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014.

Враховуючи наведені відповідачем обставини, господарський суд першої інстанції дійшов висновку про можливість надання заявнику розстрочки виконання рішення у даній справі на 12 місяців згідно з графіком з огляду на те, що боржник має значну дебіторську заборгованість, яка в декілька разів більша за заборгованість перед стягувачем, негайне виконання рішення суду та одночасне вилучення суми заборгованості може привести відповідача до стану, який унеможливить здійснення діяльності підприємства і ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду про стягнення коштів на користь стягувача.

Судова колегія зазначає, що відповідно до частини 1 статті 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Із змісту вказаної статті вбачається, що заява повинна містити: викладення обставин та обґрунтування причин, що унеможливлюють чи утруднюють виконання рішення; зазначення того, що просить заявник - розстрочити чи відстрочити виконання рішення, яким чином змінити спосіб і порядок виконання рішення; вказівку, в разі необхідності, про надіслання ухвали про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання установі банку або державному виконавцю. До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Задовольняючи заяву відповідача про розстрочення виконання постанови на підставі приписів статті 121 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції виходив з наведених у ній обставин та взяв до уваги негативні наслідки виконання такого рішення для відповідача, ступінь виконання рішення, врахувавши специфіку його діяльності, наявність невідшкодованої різниці в тарифі через невідповідність собівартості теплової енергії діючому законодавству, наявність дебіторської заборгованості перед боржником, відсутність достатніх грошових коштів на рахунках, врахував матеріальні інтереси обох сторін спору та визнав їх такими, що є винятковими в розумінні статті 121 Господарського процесуального кодексу України. Врахували суди і те, що відповідач є єдиним у місті підприємством, яке забезпечує населення, соціальну сферу послугами з теплопостачання, а тому фінансова неспроможність даного підприємства може призвести до спричинення кризової ситуації у соціальній сфері міста.

Переглядаючи ухвалу місцевого господарського суду, апеляційний господарський суд перевірив врахування матеріальних інтересів сторін при наданні розстрочки та погодився з висновками суду першої інстанції щодо розстрочення виконання рішення на 12 місяців згідно з графіком.

Відтак, перевіривши у відповідності до частини 2 статті 1115 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення в ухвалі та постанові, колегія суддів дійшла висновків про те, що попередні судові інстанції дійшли законного та обґрунтованого висновку щодо задоволення заяви про розстрочення виконання рішення Господарського суду Львівської області від 08.12.2014.

Висновки місцевого та апеляційного господарських судів відповідають вимогам статті 121 цього Кодексу та ґрунтуються на належно досліджених матеріалах справи; доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження, суперечать матеріалам справи та не спростовують належно встановлених судовими інстанціями обставин справи, з огляду на що підстав для скасування зазначених судових актів з мотивів, наведених у касаційній скарзі не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119, статтею 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.12.2016 у справі №914/3841/14 Господарського суду Львівської області та ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.06.2016 залишити без змін.

Головуючий Л.Рогач

Судді І. Алєєва

Т. Дроботова