КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2017 р. Справа№ 910/18677/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Гончарова С.А.

Гаврилюка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача : ОСОБА_2 - представник за дов. № 1685 від 29.04.2016 року;

від відповідача: Ляхович С.О. - представник за дов.№ 23/1-ЮД від 05.01.2017 року,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України"

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2016 року

у справі № 910/18677/16 (суддя: Літвінова М.Є.)

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

до Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України"

про стягнення 132 500,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 (далі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача 132 500,00 грн.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що між ним та відповідачем було укладено договір оренди, на виконання умов якого він передав відповідачу у тимчасове платне користування майно, проте всупереч взятих на себе зобов'язань відповідач не сплачує орендну плату, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість. Враховуючи зазначене, позивач вирішив звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.11.2016 року позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 132 500,00 грн основного боргу, 1987,50 грн. витрат по сплаті судового збору та 500,00 грн витрат по сплаті послуг адвоката.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 30.11.2016 року, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2016 року по справі № 910/18677/16 скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права.

Так, скаржник вказав, що позивачем в порушення умов договору, за весь період дії договору не було надіслано жодного рахунку-фактури, оригіналу накладної та акту виконаних робіт.

Крім того, скаржник зазначив, що він спірним приміщенням не користувався.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.12.2016 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2016 року у справі № 910/18677/16 було прийнято до провадження.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

У судовому засіданні 14.03.2017 року представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, а рішення господарського суду міста Києва скасувати.

Представник позивача у судовому засіданні 14.03.2017 року заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача, просив апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" залишити без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2016 року підлягає скасуванню, а апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" - задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

02.09.2014 року між позивачем (орендодавець) та відповідачем (суборендар) було укладено договір №20016302 суборенди нежитлового приміщення (далі - договір), відповідно до умов якого орендодавець зобов'язується передати суборендарю в тимчасове платне користування (оренду) частину даху дачного будинку загальною площею 15 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що не є власністю Орендодавця, а знаходиться в оренді на підставі Договору № 01.09.2014 року з ОСОБА_5

Згідно п. 1.2. договору об'єкт надається в оренду для розміщення базової станції (RBS) телекомунікаційного обладнання мобільного зв'язку ПрАТ "Телесистеми України".

Передача-приймання об'єкту оренди від орендодавця до суборендаря здійснюється уповноваженими представниками сторін (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 2.3. договору при передачі об'єкта оренди сторонами складається двосторонній акт прийому-передачі об'єкта (додаток №1), який підписується уповноваженими представниками сторін і є невід'ємною частиною цього договору. В акті прийому-передачі вказується технічний стан об'єкту на момент передачі його в оренду.

Пунктом 2.4. договору передбачено, що об'єкт вважається переданим суборендарю в користування з моменту підписання акта прийому-передачі уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до п. 4.1. договору за оренду об'єкта суборендар сплачує орендну плату. Розмір орендної плати за календарний місяць за погодженням сторін складає 5300,00 грн без урахування ПДВ. Орендна плата, встановлена по цьому Договору включає плату за користування об'єктом оренди, а також території, яка прилягала до об'єкта оренди і необхідна для досягнення мети оренди.

Згідно з п. 4.2. договору оплата орендної плати за договором здійснюється щомісячно протягом 10 банківських днів з дати завершення календарного місяця оренди, за який здійснюється оплата, але не раніше ніж протягом 5 банківських днів з моменту отримання суборендарем відповідного рахунку - фактури від орендодавця. Якщо згідно із актами приймання-передачі об'єкта оренди, кількість днів оренди не співпадає з кількістю календарних днів місяця оренди, за який розраховується орендна плата, то плата за користування об'єктом оренди розраховується пропорційно до використаних днів оренди.

Згідно п. 5.1 договору, договір укладено на строк з 02.09.2014 року по 02.08.2017 року, але в будь-якому випадку, до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач передав відповідачу в оренду частину даху дачного будинку, загальною площею 15 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Актом приймання-передачі об'єкта суборенди від 02.09.2014 року.

Умови та порядок розрахунків визначений сторонами в розділі 4 договору, згідно п. 4.4. договору нарахування орендної плати починається з дати підписання обома сторонами акта прийому-передачі об'єкта (додаток № 1). Датою припинення нарахування орендної плати вважається дата припинення дії договору або його дострокового розірвання. У цих випадках обома сторонами підписується акт прийому-передачі об'єкта про повернення об'єкта оренди орендодавцю.

Пунктом 4.5. договору передбачено, що орендодавець зобов'язаний надати (надіслати) в термін до 10 числа поточного місяця суборендарю оригінали податкової накладної та акт виконаних робіт за минулий місяць, оформленої згідно чинного законодавства, на адресу: 04080, Україна, м. Київ, вул. В. Хвойки, 15/15, фінансовий відділ ЦТУ ПрАТ "Телесистеми України".

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав про те, що всупереч взятих на себе зобов'язань за договором суборенди нежитлового приміщення відповідач не сплачував орендну плату починаючи з 02.09.2014 року, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у сумі 132500,00 грн.

Як стверджує позивач, 01.10.2016 року він направив на адресу відповідача лист-вимогу про оплату боргу, до якої додав рахунок-фактуру від 01.10.2016 року на суму 132500,00 грн, в підтвердження чого надав суду фіскальний чек № 3040 від 01.10.2016 року, зі змісту якого неможливо встановити які саме документи були направлені відповідачу в даному поштовому відправленні, оскільки відсутній опис вкладення у цінний лист, складений відділенням поштового зв'язку.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 283 Цивільного кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Тобто, укладаючи договір, сторони погодили всі його істотні умови, в тому числі й щодо порядку здійснення розрахунків.

За умовами договору, зокрема, п.п. 4.2, 4. 5 оплата орендної плати здійснюється не раніше ніж протягом 5 банківських днів з моменту отримання суборендарем відповідних рахунків-фактур та на підставі складених та наданих відповідачу актів та податкових накладних оформлених згідно чинного законодавства.

В процесі судового розгляду було встановлено, що у сторін відсутні докази, які б свідчили про виконання позивачем вищезгаданих умов договору, а саме в частині надання відповідачу рахунків-фактур, актів та податкових накладних.

Натомість за умовами договору саме після отримання рахунків-фактур та на підставі актів та податкових накладних у відповідача виникає обов'язок по здійсненню оплати за спірним договором. Тобто, в даному випадку прострочення відповідача відсутнє (аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 18.11.2014 року у справі №910/11087/14).

Поряд з цим, апеляційний суд критично оцінює посилання апелянта на відсутність доказів використання орендованого майна так як матеріали справи підтверджують факт передання майна в користування в відсутність перешкод в користуванні майном. Посилання суду першої інстанції на те, що п.п. 4.2, 4.5 договору не містить відкладальної умови не спростовують ненастання строку оплати по договору.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Статтею 104 Господарського процесуального кодексу України визначені підстави для скасування чи зміни рішення, зокрема, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Таким чином, згідно п. 1 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2016 року по даній справі підлягає скасуванню з підстав неповного з'ясування обставин справи, в порядку п. 4 ст. 103 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" - підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта, при задоволенні апеляційної скарги - на іншу сторону.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2016 року у справі №910/18677/16 - скасувати та прийняти нове рішення, яким

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, будинок 7, ) 2185,70 грн (дві тисячі сто вісімдесят п'ять гривен 70 копійок) судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

5. Матеріали справи №910/18677/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді С.А. Гончаров

О.М. Гаврилюк