номер провадження справи 5/21/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.03.2017 Справа № 908/263/17

Суддя Проскуряков К.В., розглянувши заяву (вх. № 08-06/7038 від 09.03.2017 р.) Товариства з обмеженою відповідальністю "Вавілонія" про забезпечення позову

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вавілонія" (57214, Миколаївська область, Жовтневий район, с. Мішково-Погорілове, вул. Шкільна, 2 в; поштова адреса: 54030, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Фалєєвська, 3/45)

До відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (72318, АДРЕСА_1)

про стягнення 79 936,70 грн. та розірвання договору поставки № 4 від 04.05.2016 р.

Представники сторін:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

09.02.2017 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Вавілонія" звернулося до господарського суду Запорізької області з позовної заявою про стягнення 79 936,70 грн. та розірвання договору поставки № 4 від 04.05.2016 р.

Ухвалою суду від 09.02.2017 р. порушено провадження у справі № 908/263/17, присвоєно справі номер провадження - 5/21/17, судове засідання призначено на 15.03.2017 р.

09.03.2017 р. на адресу суду надійшла заява позивача (вх. № 08-06/7038 від 09.03.2017 р.) про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладання арешту на кошти, які обліковуються на рахунках Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, що зареєстрований за адресою: 72318, АДРЕСА_2 (п/р № НОМЕР_1 в ПУ АТ "Фідобанк", МФО банку 300175) в межах суми 83 136,70 грн. В обґрунтування заяви зазначив, що має достовірну інформацію від інших контрагентів відповідача про те, що Фізична особа- підприємець ОСОБА_1 здійснює розрахунки з іншими підприємствами, веде повноцінну господарську діяльність та здійснює витрачання коштів свого підприємства не на здійснення розрахунків по погашенню боргу за Договором із Позивачем, а на інші господарські операції. Враховуючи несплату відповідачем боргу протягом значного проміжку часу з 11.05.2016 р., при цьому здійснення розрахунків з іншими контрагентами та проведення господарської діяльності підприємством-відповідача, платежі за якими не направлені на погашення боргу перед позивачем, вважає достатніми підставами для вжиття заходів забезпечення позову до відповідача. Просить розглянути заяву без участі представника позивача.

Сторони у призначене судове засідання не з'явилися.

Згідно зі ст. 22 ГПК України сторони мають право брати участь у господарських засіданнях. Оскільки зміст норми не передбачає обов'язку сторін брати участь в судових засіданнях, нез'явлення повноважних представників сторін в судові засідання є реалізацією процесуального права сторони.

В п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Розглянувши та проаналізувавши заяву представника позивача про забезпечення позову, дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази суд не вбачає підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Отже, вказана стаття, що регулює порядок та підстави вжиття заходів забезпечення позову, свідчить про те, що забезпечення господарського позову є однією з найважливіших гарантій захисту прав і свобод юридичних осіб в сфері господарсько-правових відносин, певним заходом для відновлення прав позивача у разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав та охоронюваних законом інтересів юридичних або фізичних осіб.

Статтею 67 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується, зокрема накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Відповідно до п.п. 1, 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

З матеріалів заяви вбачається, що заявник посилається у своїх доводах лише на інформацію, що він має від інших контрагентів, однак не надає належних доказів на підтвердження цієї інформації. Позивачем не було надано належного обґрунтування причин звернення із заявою про забезпечення позову. Не надано доказів того, що відповідач ухиляється від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Враховуючи викладене та оскільки заявником не надано суду належних та допустимих доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування заходів до забезпечення позову, суд відмовляє в задоволенні заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти відповідача в межах суми 83 136,70 грн. Однак, суд звертає увагу, що заявник (позивач) не позбавлений права звернутися з відповідним клопотанням повторно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Приватного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Вавілонія" від 06.03.2017 р. про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладання арешту на кошти Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, що зареєстрований за адресою: 72318, АДРЕСА_1 (п/р № НОМЕР_1 в ПУ АТ "Фідобанк", МФО банку 300175) в межах суми 83 136,70 грн., відмовити.

Суддя К.В. Проскуряков