РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2017Справа №910/22961/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед-1"

до Дочірнього підприємства "Хумана піпл ту піпл Україна"

про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін:

від позивача: Пономаренко В. М. - за довіреністю від 01.03.2016 року

Жук О.Б. - за довіреністю від12.04.2016 року

від відповідача: Садовенко Т. В. - за довіреністю від 04.01.2017 року

В судовому засіданні 20 лютого 2017 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

У грудні 2016 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед-1" (позивач) до Дочірнього підприємства "Хумана піпл ту піпл Україна" (відповідач) про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2016 року суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/22961/16. Розгляд справи призначено на 11.01.2017 року.

У судовому засіданні, призначеному на 11.01.2017 року, оголошено перерву до 08.02.2017 року.

У судовому засіданні, призначеному на 08.02.2017 року, оголошено перерву до 20.02.2017 року.

14.02.2017 року через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника позивача надійшли письмові пояснення по справі.

14.02.2017 через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника відповідача надійшли письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 20.02.2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав та дав пояснення по суті.

Представник відповідача в судовому засіданні 20.02.2017 року проти позовних вимог заперечив, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд,

ВСТАНОВИВ:

01.04.2009 року між Споживчим товариством "Діамед" (надалі - орендодавець) та Дочірнім підприємством "Хумана піпл ту піпл Україна" (надалі - відповідач, орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення №22/9 (надалі - договір), відповідно до п.1.1. якого, орендодавець передає орендарю в строкове платне користування без права викупу на умовах суборенди нежитлове приміщення, загальною площею 346,5 кв.м, на строк, зазначений в п. 5.1. цього договору. Приміщення розташоване в будівлі, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Симиренко, 17-А.

Відповідно до п. 3.1. договору за оренду приміщення, зазначеного в п.1.1. цього Договору, орендар сплачує орендодавцю щомісячно орендну плату в розмірі 50 000,00 грн.

Згідно з п. 3.3. договору орендна плата сплачується у національній валюті в безготівковому порядку, та за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції встановленим НБУ за поточний місяць.

На підставі акту прийому-передачі нежитлового приміщення від 01.04.2009 року орендодавець (позивач) передав, а орендар (відповідач) прийняв в оренду приміщення відповідно до договору.

11.06.2015 року сторонами було укладено додаткову угоду до договору оренди №22 від 01.04.2009 року, в якій сторони договору домовились з 01.07.2015 року зафіксувати вартість орендної плати в розмірі 50 501,20 грн. за календарний місяць оренди (без ПДВ).

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна 29.01.2016 року право власності на приміщення розташоване в будівлі за адресою: м. Київ, вул. Симиренко, 17-А зареєстроване за Публічним акціонерним товариством "ПроКредит Банк".

01 листопада 2016 року між Публічним акціонерним товариством "ПроКредит Банк" (надалі - первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діамед-1" (надалі - новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, первісний кредитор передає новому кредиторові, а новий кредитор приймає право вимоги, що належить первісному кредиторові, і стає повноправним кредитором за договором оренди нежитлового приміщення № 22/09 від 01.04.2009 р. (далі - основний договір), що укладений між Споживчим товариством «Діамед» та Дочірнім підприємством «Хумана піпл ту піпл Україна» (далі - боржник), а права та вимоги за основним договором перейшли з 29.01.2016 р. до первісного кредитора, що встановлено в рішенні Господарського суду м. Києва від 12.05.2016 р. справа№910/6637/16.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.05.2016 року у справі № 910/6637/16 позов Дочірнього підприємства "Хумана піпл та піпл Україна" до Публічного акціонерного товариства "Прокредит Банк" про зобов'язання виконати умови договору та усунення перешкод задоволено частково; зобов'язано Публічне акціонерне товариство "ПроКредит Банк" виконати умови договору оренди № 22 від 01.04.2009 та прийняти приміщення по вул. Симиренка, 17А у м. Києві з підписанням акту прийому-передачі від 31.03.2016, у зв'язку з закінченням строку дії договору; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк" на користь Дочірнього підприємства "Хумана піпл та піпл Україна" 1378,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

За умовами п. 1.2. договору новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання зобов'язань за основним договором, а саме:

п. 2.2.8. - Орендар зобов'язується сплачувати своєчасно та в повному обсязі орендну плату та інші платежі за цим договором.

п. 3.1. - За оренду приміщення, зазначеного в п. 1.1. цього договору, орендар сплачує орендодавцю щомісячно орендну плату в розмірі: 52 000,00 грн.

п. 3.2. - Протягом строку договору оренди розмір орендної плати може бути змінено з ініціативи орендодавця в зв'язку зі зміною рівня ринкових цін та рівня інфляції, але не частіше 1 (одного) разу на рік та не більше 10%.

п. 3.3. - Орендна плата сплачується у національній валюті в безготівковому порядку, та за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції встановлений ННУ за поточний місяць.

п. 3.5. - Орендна плата сплачується орендарем в наступному порядку: орендна плата за користування приміщенням сплачується щомісячно в порядку попередньої оплати не пізніше 25 числа кожного місяця що передує місяцю за який здійснюється оплата.

п. 3.7. - Орендна плата сплачується орендарем по день фактичного повернення приміщення орендодавцю. Факт повернення приміщення підтверджується підписанням сторонами акту приймання-передачі (повернення) приміщення з оренди.

п. 3.9. - До орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку визначених законодавством України, який виплачується орендарем разом з орендною платою.

п. 4.1. - За прострочення виконання орендарем грошових зобов'язань у встановлений цим договором строк, орендар сплачує на користь орендодавця пеню в розмірі 1% від суми боргу, але не більше подвійної ставки НБУ, за кожний день прострочення.

п. 4.2. - За невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність визначену цим договором та чинним законодавством України.

У відповідності до п. 1.3. договору, новий кредитор, замість первісного кредитора, отримує право вимагати сплатити та стягувати грошові кошти з боржника в частині фінансових зобов'язань по основному договору, а саме:

- борг з орендної плати з урахування її індексації включаючи ПДВ за період з 29.01.2016 року по 23.06.2016 року;

- штрафи, неустойку, пеню, 3% річних та інфляційні витрати в разі неналежного чи несвоєчасного виконання зобов'язань боржника.

В п. 1.4. договору визначено, що станом на дату укладання цього договору борг боржника з орендної плати перед первісним кредитором за період з 29.01.2016р. по 23.06.2016р. складає 696 770,66 грн.

У відповідності до акту прийому-передачі (повернення) нежитлового приміщення від 31.03.2016 року за договором оренди № 22 від 01.04.2009 р. орендар передав, а особа, до якої перешли права та обов'язки орендодавця, прийняв приміщення загальною площею 346,5 м2, що знаходиться за адресою вул. Симиренка, 17А в місті Києві на другому поверсі нежитлового будинку, на виконання наказу Господарського суду м. Києва №910/6637/16 від 12.05.2016 р. В зазначеному акті вказано, що підписання орендарем та особою, до якої перешли права та обов'язки орендодавця, даного акту є безумовним свідченням добровільного виконання AT «ПроКредит Банк», наказу Господарського суду м. Києва №910/6637/16 від 12.05.2016р., у межах строку наданого державним виконавцем для добровільного виконання наказу суду згідно постанови від 10.06.2016 р. про відкриття виконавчого провадження №51391946. ДП «Хумана Піпл ті Піпл Україна», підписанням даного акту безумовно підтверджує, що AT «ПроКредит Банк» фактично та у повному обсязі виконано рішення згідно із наказом Господарського суду м. Києва №910/6637/16 від 12.05.2016 р., а отже є усі без виключення підстави для закінчення виконавчого провадження з виконання зазначеного наказу суду, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що Споживче товариство "Діамед" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Дочірнього підприємства "Хумана піпл ту піпл Україна" про визнання додаткової угоди від 11.06.2015 року недійсною.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.01.2017 року у справі №910/21482/16 у задоволені позову Споживчого товариства "Діамед" відмовлено повністю.

При цьому, в рішенні Господарського суду міста Києва від 31.01.2017 року у справі № 910/21482/16 встановлено, що з акту звіряння взаєморозрахунків по орендній платі між СТ "Діамед" та ДП "Хумана Піпл ту Піпл Україна" від 02.07.2016 року вбачається, що заборгованість СТ "Діамед" перед ДП "Хумана Піпл ту Піпл Україна" по сплаті орендної плати станом до 28.01.2016 року відсутня.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Аналогічну позицію щодо преюдиціальної дії рішень суду наведено у п.2.6 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Преюдиціальність - це обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Наведеної позиції також дотримується Вищий господарський суд України у постановах від 30.01.2013р. по справі №5020-660/2012 та від 06.03.2014р. по справі №910/11595/13.

Отже, рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2017 року у справі № 910/21482/16 має преюдиціальне значення, а встановлений в ньому факт відсутності заборгованості по сплаті орендної плати станом до 28.01.2016 року, повторного доведення не потребує.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Звертаючись до суду, позивач самостійно обирає спосіб захисту, передбачений ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Норми ст. 16 Цивільного кодексу України кореспондуються з положеннями ст. 20 Господарського кодексу України, якими визначено, що права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності права; визнання недійсними господарських угод; відновлення становища; припинення дій; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних і оперативно-господарських санкцій; установлення, зміни та припинення господарських правовідносин.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Приписами ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 759 Цивільного кодексу України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За умовами ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 1 ст. 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Як вже було встановлено судом, 01.04.2009 року між Споживчим товариством "Діамед" (надалі - позивач, орендодавець) та Дочірнім підприємством "Хумана піпл ту піпл Україна" (надалі - відповідач, орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення №22/9 (надалі - договір), відповідно до п.1.1. якого, орендодавець передає орендарю в строкове платне користування без права викупу на умовах суборенди нежитлове приміщення, загальною площею 346,5 кв.м, на строк, зазначений в п. 5.1. цього договору. Приміщення розташоване в будівлі, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Симиренко, 17-А.

В подальшому, 01.11.2016 року між Публічним акціонерним товариством "ПроКредит Банк" (надалі - первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діамед-1" (надалі - новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, первісний кредитор передає новому кредиторові, а новий кредитор приймає право вимоги, що належить первісному кредиторові, і стає повноправним кредитором за договором оренди нежитлового приміщення № 22/09 від 01.04.2009 р. (далі - основний договір), що укладений між Споживчим товариством «Діамед» та Дочірнім підприємством «Хумана піпл ту піпл Україна» (далі - боржник), а права та вимоги за основним договором перейшли з 29.01.2016 р. до первісного кредитора, що встановлено в рішенні Господарського суду м. Києва від 12.05.2016 р. справа№910/6637/16.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.

Частиною 1 ст. 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України).

Отже, відступлення права вимоги є правочином, на підставі якого попередній кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права та сплачує вартість відступленого права.

У відповідності до п. 1.3. договору, новий кредитор, замість первісного кредитора, отримує право вимагати сплатити та стягувати грошові кошти з боржника в частині фінансових зобов'язань по основному договору, а саме: борг з орендної плати з урахування її індексації включаючи ПДВ за період з 29.01.2016 року по 23.06.2016 року.

В п. 1.4. договору визначено, що станом на дату укладання цього договору борг боржника з орендної плати перед первісним кредитором за період з 29.01.2016р. по 23.06.2016р. складає 696 770,66 грн.

Як стверджує позивач, відповідач заборгованість з орендної плати за період з 29.01.2016р. по 23.06.2016р. в розмірі 696 770,66 грн. не сплатив, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором оренди нежитлового приміщення № 22/09 від 01.04.2009 р. в частині здійснення оплати орендних платежів, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за період з 29.01.2016р. по 23.06.2016р.

При цьому, при розрахунку суми заборгованості з орендної плати за період з 29.01.2016 року по 23.06.2016 року суд приймає до уваги додаткову угоду від 11.06.2015 року до договору оренди №22 від 01.04.2009 року, в якій встановлено, що вартість орендної плати з 01.07.2015 року становить 50 501,20 грн. за календарний місяць оренди (без ПДВ). Вказана додаткова угода від 11.06.2015 року до договору оренди №22 від 01.04.2009 року станом на момент винесення рішення є чинною та в судовому порядку не визнана недійсною, оскільки матеріали справи зворотного не містять.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та положень договору, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором за період з 29.01.2016р. по 23.06.2016р. в розмірі 303 007,20 грн. (50 501,20 грн. х 6).

При зверненні до суду позивач також просив стягнути з відповідача на його користь пеню в розмірі 162 991,53 грн., 3% річних в розмірі 14 431,22 та ватрат від інфляції в розмірі 51 305,97 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З положень п.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Нормами ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності з п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

В п. 4.1. договору про відступлення права вимоги від 01.11.2016 року передбачено, що за прострочення виконання орендарем грошових зобов'язань у встановлений цим договором строк, орендар сплачує на користь орендодавця пеню в розмірі 1% від суми боргу, але не більше подвійної ставки НБУ, за кожний день прострочення.

За приписами ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Нормами ст. 3 Закону визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, розмір пені, що обчислюється від суми простроченого платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Пунктом 1.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Відповідно до п.1.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобов'язання визначено "по 1 серпня 2014 року" або "включно до 1 серпня 2014 року", то останнім днем виконання такого зобов'язання буде 1 серпня 2014 року.

Так, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, викладений у позовній заяві, суд дійшов висновку, що він виконаний невірно, оскільки при його розрахунку не враховано приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та положення додаткової угоди від 11.06.2015 року до договору оренди №22 від 01.04.2009 року, тому загальна сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача становить 45 417,55 грн., у відповідності до наведеного нижче розрахунку:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
4887.21 (за просторочення сплати за січень в межах несплати за три дні, з розрахунку 50 501,20 (розмір щомісячної орендної плати)/31 (кількість днів у місяці) *3 (три дні користування))29.01.2016 - 03.03.20163522.0000 %0.120 %*205.64
4887.2104.03.2016 - 21.04.20164922.0000 %0.120 %*287.89
4887.2122.04.2016 - 26.05.20163519.0000 %0.104 %*177.60
4887.2127.05.2016 - 23.06.20162818.0000 %0.098 %*134.60
4887.2124.06.2016 - 28.07.20163516.5000 %0.090 %*154.23
Таким чином, загальна сума пені складає 959.95 грн.

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
50501.20 (за лютий 2016 року, оскільки перерахування за 02.2016р. мало б бути здійснене до 25.01.2016р., однак боргу з 25.01.2016р. по 28.01.2016р. ще не існувало, відтак нарахування починається з 29.01.2016р.)29.01.2016 - 03.03.20163522.0000 %0.120 %*2124.91
50501.2004.03.2016 - 21.04.20164922.0000 %0.120 %*2974.88
50501.2022.04.2016 - 26.05.20163519.0000 %0.104 %*1835.15
50501.2027.05.2016 - 23.06.20162818.0000 %0.098 %*1390.85
50501.2024.06.2016 - 28.07.20163516.5000 %0.090 %*1593.69
Таким чином, загальна сума пені складає 9919.48 грн.

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
50501.2026.02.2016 - 03.03.2016722.0000 %0.120 %*424.98
50501.2004.03.2016 - 21.04.20164922.0000 %0.120 %*2974.88
50501.2022.04.2016 - 26.05.20163519.0000 %0.104 %*1835.15
50501.2027.05.2016 - 23.06.20162818.0000 %0.098 %*1390.85
50501.2024.06.2016 - 28.07.20163516.5000 %0.090 %*1593.69
50501.2029.07.2016 - 25.08.20162815.5000 %0.085 %*1197.68
Таким чином, загальна сума пені складає 9417.23 грн.

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
50501.2026.03.2016 - 21.04.20162722.0000 %0.120 %*1639.22
50501.2022.04.2016 - 26.05.20163519.0000 %0.104 %*1835.15
50501.2027.05.2016 - 23.06.20162818.0000 %0.098 %*1390.85
50501.2024.06.2016 - 28.07.20163516.5000 %0.090 %*1593.69
50501.2029.07.2016 - 15.09.20164915.5000 %0.085 %*2095.94
50501.2016.09.2016 - 23.09.2016815.0000 %0.082 %*331.16
Таким чином, загальна сума пені складає 8886.00 грн.

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
50501.2026.04.2016 - 26.05.20163119.0000 %0.104 %*1625.42
50501.2027.05.2016 - 23.06.20162818.0000 %0.098 %*1390.85
50501.2024.06.2016 - 28.07.20163516.5000 %0.090 %*1593.69
50501.2029.07.2016 - 15.09.20164915.5000 %0.085 %*2095.94
50501.2016.09.2016 - 24.10.20163915.0000 %0.082 %*1614.38
Таким чином, загальна сума пені складає 8320.28 грн.

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
50501.2026.05.2016 - 26.05.2016119.0000 %0.104 %*52.43
50501.2027.05.2016 - 23.06.20162818.0000 %0.098 %*1390.85
50501.2024.06.2016 - 28.07.20163516.5000 %0.090 %*1593.69
50501.2029.07.2016 - 15.09.20164915.5000 %0.085 %*2095.94
50501.2016.09.2016 - 27.10.20164215.0000 %0.082 %*1738.57
50501.2028.10.2016 - 23.11.20162714.0000 %0.077 %*1043.14
Таким чином, загальна сума пені складає 7914.61 грн.

Загальна сума пені в межах 182 днів нарахування = 45 417,55 грн.

За таких обставин, загальна сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача становить 45 417,55 грн., в іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 117 573,98 грн. позивачу належить відмовити.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 № 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 N 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

Зокрема, рекомендації Верховного Суду України, викладені в листі № 62-97р від 03.04.1997 року щодо порядку нарахування індексів інфляції при розгляді судових справ передбачають, що сума, яка внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з розрахунком травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Положеннями пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17 грудня 2013 року № 14 визначено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

За умовами пункту 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17 грудня 2013 року № 14, сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) також не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Так, перевіривши наданий позивачем розрахунок втрат від інфляції, викладений у позовній заяві, суд дійшов висновку, що він виконаний невірно, оскільки при його розрахунку не враховано положення додаткової угоди від 11.06.2015 року до договору оренди №22 від 01.04.2009 року, тому загальна сума втрат від інфляції, яка підлягає стягненню з відповідача становить 22 113,64 грн., у відповідності до наведеного нижче розрахунку:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
29.01.2016 - 30.11.2016 (за просторочення сплати за січень в межах несплати за три дні, з розрахунку 50 501,20 (розмір щомісячної орендної плати)/31 (кількість днів у місяці) *3 (три дні користування))4887.211.104506.605393.81
Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
29.01.2016 - 30.11.2016 (за лютий 2016 року, оскільки перерахування за 02.2016р. мало б бути здійснене до 25.01.2016р., однак боргу з 25.01.2016р. по 28.01.2016р. ще не існувало, відтак нарахування починається з 29.01.2016р.)50501.201.1045234.9255736.12
Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
26.02.2016 - 30.11.201650501.201.1085458.7655959.96
Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
26.03.2016 - 30.11.201650501.201.0974904.7055405.90
Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
26.04.2016 - 30.11.201650501.201.0603031.0753532.27
Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
26.05.2016 - 30.11.201650501.201.0592977.5953478.79
Загальна сума втрат від інфляції = 22 113,64 грн.

За таких обставин, загальна сума втрат від інфляції, яка підлягає стягненню з відповідача становить 22 113,64 грн., в іншій частині позовних вимог щодо стягнення втрат від інфляції в сумі 29 192,33 грн. позивачу належить відмовити.

Так, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, викладений у позовній заяві, суд дійшов висновку, що він виконаний невірно, оскільки при його розрахунку не враховано положення додаткової угоди від 11.06.2015 року до договору оренди №22 від 01.04.2009 року, тому загальна сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача становить 5286,90 грн., у відповідності до наведеного нижче розрахунку:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
4887.21 (за просторочення сплати за січень в межах несплати за три дні, з розрахунку 50 501,20 (розмір щомісячної орендної плати)/31 (кількість днів у місяці) *3 (три дні користування))29.01.2016 - 30.11.20163073 %123.32
Розрахунок процентів

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
50501.20 (за лютий 2016 року, оскільки перерахування за 02.2016р. мало б бути здійснене до 25.01.2016р., однак боргу з 25.01.2016р. по 28.01.2016р. ще не існувало, відтак нарахування починається з 29.01.2016р.)29.01.2016 - 30.11.20163073 %1274.29
Розрахунок процентів

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
50501.2026.02.2016 - 30.11.20162793 %1158.07
Розрахунок процентів

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
50501.2026.03.2016 - 30.11.20162503 %1037.70
Розрахунок процентів

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
50501.2026.04.2016 - 30.11.20162193 %909.02
Розрахунок процентів

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
50501.2026.05.2016 - 30.11.20161893 %784.50
Загальна сума 3% річних = 5286,90 грн.

За таких обставин, загальна сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача становить 5286,90 грн., в іншій частині позовних вимог щодо стягнення 3% річних в сумі 9144,32 грн. позивачу належить відмовити.

У відповідності до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про стягнення 375 852,29 грн. з них: основного боргу - 303 007,20 грн. (триста три тисячі сім гривень 20 копійок), пені - 45 417,55 грн. (сорок п'ять тисяч чотириста сімнадцять гривень 55 копійок), 3% річних - 5286,90 грн. (п'ять тисяч двісті вісімдесят шість гривень 90 копійок) та втрат від інфляції - 22 113,64 грн. (двадцять дві тисячі сто тринадцять гривень 64 копійки).

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 5637,40 грн. відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Хумана піпл ту піпл Україна" (; адреса: 02002, м. Київ, вул. Р.Окіпної, 4-Б, офіс 5) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед-1" (; адреса: 04211, м. Київ, вул. Приозерна, 2) грошові кошти: основного боргу - 303 007,20 грн. (триста три тисячі сім гривень 20 копійок), пені - 45 417,55 грн. (сорок п'ять тисяч чотириста сімнадцять гривень 55 копійок), 3% річних - 5286,90 грн. (п'ять тисяч двісті вісімдесят шість гривень 90 копійок), втрат від інфляції - 22 113,64 грн. (двадцять дві тисячі сто тринадцять гривень 64 копійки) та судовий збір - 5637,40 грн. (п'ять тисяч шістсот тридцять сім гривень 40 копійок). Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені нормами ст.ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 10.03.2017 року.

Суддя Ю.В.Цюкало