ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2017 р.Справа № 922/298/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Кутузівка" Інституту сільського господарства Північного Сходу ОСОБА_1 Аграрних Наук України"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "С-Транс"
про стягнення 295.152,12 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2, довіреність б/н від 25.04.2016 р.;

відповідача - ОСОБА_3, довіреність б/н від 14.01.2017 р.

ВСТАНОВИВ:

19 січня 2017 року Державне підприємство "Дослідне господарство "Кутузівка" Інституту сільського господарства Північного Сходу ОСОБА_1 Аграрних Наук України" звернулося до Господарського суду Харківської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю С-Транс, у якому просить суд, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу у розмірі 251.764,48 грн., пеню за прострочення оплати за поставлений товар в сумі 28.101,05 грн., інфляційні втрати в сумі 12.286,11 грн., три відсотки річних в сумі 3.000,48 грн. В обґрунтування позову вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором поставки сільськогосподарської продукції від 01.01.2016 р. №3 в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару, у звязку з чим, окрім суми основного боргу, нараховані три проценти річних, інфляційні втрати, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, та пеня, на підставі п. 4.5. договору. В якості правових підстав позову вказує на норми статей 173, 174, 193 Господарського кодексу України, статей 11, 509, 530, 526, 610, 611, 625, 629, 712, 692 Цивільного кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні 14 березня 2017 року позов, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (вх. №8651 від 14.03.2017 р.), підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Суд, розглянувши заяву про збільшення позовних вимог (вх. №8651 від 14.03.2017 р.) та враховуючи, що вказана заява подана із дотриманням положень статей 22, 54-57 Господарського процесуального кодексу України, приймає її до розгляду та продовжує розгляд справи з урахуванням цих змін.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, та просив суд відмовити в задоволенні позову.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд установив наступне.

Між Державним підприємством «Дослідне господарство «Кутузівка» ОСОБА_1 академії аграрних наук України» (Постачальник) та Товариством з обмереженою відповідальністю «С-Транс» (Покупець) було укладено Договір поставки сільськогосподарської продукції №3 від 01 січня 2016 року (надалі Договір), відповідно до якого Постачальник зобовязався в порядку і на умовах, визначених цим Договором, передати у власність Покупцю сільськогосподарську продукцію (сирову молоко коровяче), що відповідає вимогам ДСТУ №3662-97 (Товар), а Покупець зобовязався прийняти та оплатити Товар на умовах, встановлених Договором.

У відповідності до пункту 2.5. Договору, Покупець сплачує за Товар, поставлений за цим Договором протягом трьох банківських днів за кожну щоденну партію Товару шляхом безготівкового та/або готівкового розрахунку.

Зі змісту підпункту 3.3.2. пункту 3.2. Договору вбачається, що підставою для проведення оплати є відповідна товарно-транспортна накладна.

На виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв, у період з 01 січня 2016 року по 01 жовтня 2016 року товар на загальну суму 6.423.906,88 грн., що був поставлений за видатковими накладними №К-89 від 31 січня 2016 року на суму 718.718,78 грн., №К-238 від 29 лютого 2016 року на суму 665.927,45 грн., №К-395 від 31 березня 2016 року на суму 710.738,98 грн., №К-548 від 30 квітня 2016 року на суму 693.288,28 грн., №К-704 від 31 травня 2016 року на суму 656.164,63 грн., №К-862 від 30 червня 2016 року на суму 612.738,84 грн., №К-1002 від 31 липня 2016 року на суму 627.642,65 грн., №К-1344 від 31 серпня 2016 року, №К-1497 від 30 вересня 2016 року на суму 664.485,20 грн., №К-1560 від 17 жовтня 2016 року на суму 422.087,63 грн. (т. I, арк. с. 22-41).

Як слідує з позовної заяви, в порушення умов договору відповідачем вартість отриманого товару сплачено частково в сумі 6.172.142,40 грн. (виписки банку, т.I, а.с.142-252), внаслідок чого заборгованість останнього перед позивачем становить 251.764,48 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно положень статей 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в статтях 173-175 Господарського кодексу України.

Відповідно до статей 627, 628, 629 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

У відповідності зі статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України, договір є обов"язковим для виконання сторонами, а зобов"язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Як встановлено частинами 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або законодавством не встановлений інший строк оплати товару.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, доказів оплати отриманого від позивача товару в повному обсязі не надав, - позовні вимоги про стягнення суми заборгованості у розмірі 251.764,48 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо перерахування Товариством з обмеженою відповідальністю С-Транс грошових коштів у розмірі 96.000,00 грн. (платіжні доручення №868 від 30.08.2016 р., №882 від 31.08.2016 р., №892 від 01.09.2016 р., т. I, арк. с. 146-148), суд зазначає, що в графі "Призначення платежу" зазначено - "сплата за молоко за дог. №3 від 01.01.2015 р. в т.ч. ПДВ 20% 5333,33 грн.". Проте, предметом спору у справі №922/298/17 є стягнення заборгованості за поставлений товар на підставі Договору поставки сільськогосподарської продукції від 01.01.2016 р. №3.

Враховуючи викладене, суд не приймає платіжні доручення №868 від 30.08.2016 р., №882 від 31.08.2016 р., №892 від 01.09.2016 р. в якості належних доказів оплати відповідачем заборгованості за спірним Договором.

В силу частини 2 статті 20 Господарського кодексу України захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

До інших способів відносяться передбачені ст.625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати та річні, як плата по грошовому зобов'язанню, правова природа яких, є самостійним способом захисту прав і забезпечення виконання зобов'язань.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача або підтверджували сплату вартості отриманого товару відповідачем у строк, встановлений пунктом 2.5. Договору.

Перевіривши правильність нарахування 3% річних у розмірі 3.000,44 грн. грн. за період з 21.10.2016 р. по 14.03.2017 р. та інфляційних втрат у розмірі 12.286,11 грн., суд дійшов висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України, відповідає наданому розрахунку, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, одним із наслідків порушення зобов'язань є сплата неустойки, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Правові основи господарської діяльності суб'єктів господарювання регулюються Господарським кодексом України, ст. 230 якого встановлено, що учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені).

Згідно пункту 4.5. Договору, за несвоєчасне, понад встановлений пунктом 2.5. цього Договору строк, проведення розрахунків за поставлений Товар, Постачальник має право вимагати від Покупця сплати заборгованості з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши правильність нарахування пені в сумі 28.101,05 грн. за розрахунком позивача, суд визнав позовні вимоги в цій частині обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у даній справі, що складаються з 4.427,28 грн. судового збору, покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 11, 509, 611, 625, 627, 628, 629, 692 Цивільного кодексу України, статтями 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України , суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю С-Транс (63403, Харківська область, Зміївський район, м. Зміїв, вул. Таранівське шосе, буд. 5, ) на користь Державного підприємства "Дослідне господарство "Кутузівка" Інституту сільського господарства Північного Сходу ОСОБА_1 Аграрних Наук України" (62405, Харківська область, Харківський район, с. Кутузівка, вул. Шкільна, буд. 6, ) суму основного боргу в розмірі 251.764,48 грн., пеню за прострочення оплати за поставлений товар у сумі 28.101,05 грн., інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 12.286,11 грн., 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 3.000,48 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 4.427,28 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 16.03.2017 р.

Суддя ОСОБА_4

/Справа№922/298/17/