ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2017 р. Справа № 922/2696/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В., суддя Плахов О.В.,

при секретарі Міракові Г.А.,

за участю представників сторін:

прокурор Алекаєв Ю.В., посвідчення №042342 від 29.03.2016р.,

1-го відповідача - ОСОБА_1 на підставі довіреності №08-11/7816/2-115 від 30.12.2015р.,

2-го відповідача ОСОБА_2 на підставі довіреності №16/07/11 від 22.11.2016р.,

третьої особи не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні ОСОБА_3 апеляційного господарського суду апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області, м. Харків (вх.№2876 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 25.06.2015р. у справі № 922/2696/15

за позовом Заступника прокурора Харківської області, м. Харків,

до 1-го відповідача ОСОБА_3 міської ради, м. Харків

до 2-го відповідача: Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Дварім", м. Харків,

до 3-го відповідача: Реєстраційної служби ОСОБА_3 міського управління юстиції, м. Харків,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державної інспекції сільського господарства в Харківській області, м. Харків,

про скасування рішення, визнання недійсним рішення та зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року заступник прокурора Харківської області звернувся до місцевого господарського суду з позовом до ОСОБА_3 міської ради, Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельного кооперативу "Дварім" та Реєстраційної служби ОСОБА_3 міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_4 інспекція сільського господарства в Харківській області, просить суд:

- визнати незаконним та скасувати пункт 6 додатку до рішення сесії ОСОБА_3 міської ради "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для будівництва, експлуатації та обслуговування обєктів" від 17.04.2013р. №1094/13;

- визнати незаконним та скасувати пункт 6 додатку 1 до рішення сесії ОСОБА_3 міської ради "Про надання земельних ділянок для будівництва обєктів" від 03.07.2013р. №1195/13;

- визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби ОСОБА_3 міського управління юстиції Харківської області ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав власності на земельну ділянку, площею 2га з кадастровим номером :10:001:0353 від 09.08.2013р. №4885965;

- зобовязати Реєстраційну службу ОСОБА_3 міського управління юстиції Харківської області внести запис в ОСОБА_4 реєстр речових прав на нерухоме майно про скасування запису про право власності №2067834 від 09.08.2013р.;

- зобовязати Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Дварім" передати, а ОСОБА_3 міську раду прийняти земельну ділянку площею 2га з кадастровим номером :10:001:0353, про що скласти акт прийому-передачі.

Судові витрати просить покласти на відповідачів.

Як зазначає прокурор, Обслуговуючий кооператив "ЖБК "Дварім" створено всупереч вимогам Житлового кодексу УРСР та Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу; фактично Обслуговуючий кооператив "ЖБК "Дварім" є не житлово-будівельним, а є обслуговуючим кооперативом; під час прийняття спірних рішень ОСОБА_3 міська рада мала зясувати правовий статус, мету та підстави створення цього кооперативу відповідно до Житлового кодексу УРСР та Примірного статуту, отже, вказані рішення вважає незаконними, що мають бути скасовані в частині надання Обслуговуючому кооперативу "ЖБК "Дварім" земельної ділянки, і рішення про реєстрацію прав від 09.08.2013р. №4885965 підлягає визнанню недійсним, вважає, що 3-й відповідач зобовязаний внести запис до Державного реєстру прав про скасування запису про право власності від 09.08.2013р. №2067834; у 2-го відповідача відсутнє право власності на спірну земельну ділянку, а тому вона підлягає поверненню територіальній громаді в особі ОСОБА_3 міської ради.

Як вказує позивач, про порушення вимог чинного законодавства 1-им та 2-им відповідачами прокурор дізнався лише в березні 2015 року у ході вивчення даних офіційного веб-сайту ОСОБА_3 міської ради щодо розміщених рішень сесій ради упродовж 2008-2015 років та ознайомлення з правовстановлюючими документами ОК ЖБК "Дварім" у відділі державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної служби ОСОБА_3 міського управління юстиції та після отримання інформації з управління Держземагенства у Харківській області.

Рішенням господарського суду Харківської області від 25.06.2015р. у справі №922/2696/15 (суддя Макаренко О.В.) відмовлено в задоволенні позову заступника прокурора Харківської області з підстав його недоведеності та необґрунтованості.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду прокурор звернувся до ОСОБА_3 апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 25.06.2015р. та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що міська рада при прийнятті оскаржуваного рішення була зобовязана зясувати правовий статус, мету та підстави створення Обслуговуючого кооперативу "ЖБК "Дварім" відповідно до приписів Житлового кодексу УРСР та Примірного статуту; порядок створення ОК "ЖБК "Дварім" не відповідає Житловому кодексу УРСР та Примірному статуту в частині мети його діяльності, як житлово-будівельного кооперативу, за таких обставин, останній не мав права на отримання безоплатно земельних ділянок у власність.

ОСОБА_6 ОСОБА_3 апеляційного господарського суду від 17.12.2015р. у даній справі апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області залишено без задоволення; рішення господарського суду Харківської області від 25.06.2015р. у справі № 922/2696/15 залишено без змін, з підстав того, що обраний прокурором спосіб захисту не забезпечує реального захисту порушеного права.

ОСОБА_6 Вищого господарського суду України від 29.03.2016р. у даній справі частково задоволено касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області; скасовано постанову ОСОБА_3 апеляційного господарського суду від 17.12.2015р. у справі №922/2696/15, та передано справу на новий розгляд до ОСОБА_3 апеляційного господарського суду для встановлення відповідних обставин стосовно правової природи спірного рішення та підстави виникнення цивільного речового права особи.

ОСОБА_6 ОСОБА_3 апеляційного господарського суду від 15.06.2016р. у даній справі апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області, залишено без задоволення; рішення господарського суду Харківської області від 25.06.2015р. у справі № 922/2696/15 залишено без змін, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, з підстав того, що порушення, допущені органами місцевого самоврядування, не повинні впливати на правомірні очікування особи, і покладати на останню негативні наслідки таких порушень та на відсутність у матеріалах справи доказів щодо наявності у діях ОК ЖБК "Дварім" умислу на незаконне одержання земельної ділянки у користування.

ОСОБА_6 Вищого господарського суду України від 20.09.2016р. у даній справі частково задоволено касаційну скаргу прокурора Харківської області; скасовано постанову ОСОБА_3 апеляційного господарського суду від 15.06.2016р. у справі №922/2696/15, та передано справу на новий розгляд до ОСОБА_3 апеляційного господарського суду.

Як зазначено в постанові Вищого господарського суду України, чинним законодавством передбачено можливість безоплатної передачі земельних ділянок у власність юридичній особі для здійснення житлового будівництва за умови, що така особа створена як житлово-будівельний кооператив, а тому при вирішенні питання щодо безоплатного надання земельної ділянки в порядку, визначеному законодавством, слід враховувати саме мету створення кооперативу, яка має відповідати встановленим вимогам до порядку створення такого кооперативу; як було встановлено судами під час розгляду справи ОК "ЖБК "Дварім" створений у формі, правовий статус якої не передбачає право на отримання земельної ділянки безоплатно у приватну власність на підставі статті 41 Земельного кодексу України, у звязку з чим останній не міг законно набути безоплатно право приватної власності на спірну земельну ділянку. З огляду на вищенаведене, ОК "ЖБК "Дварім", проявивши розумну обізнаність, могло і повинно було знати про те, що ділянки вибули з володіння держави з порушенням вимог закону, що ставить його, відповідача, добросовісність під час набуття земельних ділянок у власність під обґрунтований сумнів.

04.01.2017р. прокурором на виконання вимог ухвали суду від 14.12.2016р. подано до апеляційного господарського суду письмові пояснення (вх.№50) щодо порушення інтересів держави внаслідок прийняття спірних рішень; зазначає, що у звязку з незаконною безоплатною передачею ОСОБА_3 міською радою спірної земельної ділянки ОК "ЖБК "Дварім", до відповідних бюджетів не надійшли кошти, які мали надійти від реалізації вказаного майна, або передання його в оренду.

11.01.2017р. ОСОБА_3 міською радою подані заперечення на апеляційну скаргу (вх.№272), зазначає, що процедура організації діяльності і створення житлово-будівельних кооперативів у порядку, передбаченим статтею 137 Житлового кодексу УРСР та Примірним статутом неможлива, порядок створення кооперативів передбачено Законом України "Про кооперацію"; вважає, що вимога про зобовязання реєстраційну службу внести запис в ОСОБА_4 реєстр речових прав на нерухоме майно про скасування запису про право власності від 09.08.2013р. є передчасною.

У звязку з відпусткою судді Тарасової І.В., автоматизованою системою документообігу суду 11.01.2017р. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В., суддя Плахов О.В.

Пунктом 3 ОСОБА_6 пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" від 23.03.2012р. №6 встановлено, що в разі необхідності заміни судді в процесі розгляду справи або додаткового введення судді (суддів) до складу суду, розгляд справи з огляду на встановлений пунктом 3 частини четвертої статті 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" принцип незмінності судді, слід починати спочатку.

За наведених обставин, розгляд справи було розпочато спочатку.

20.02.2017р. ОК "ЖБК "Дварім" подано до апеляційного господарського суду на виконання ухвали суду від 12.01.2017р. клопотання про долучення до матеріалів справи копії заяви ОК "ЖБК "Дварім" до ОСОБА_3 міської ради щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки та копії проекту землеустрою земельної ділянки.

Також 22.02.2017р. ОК "ЖБК "Дварім" подано до апеляційного господарського суду письмові заперечення (вх.№2003), просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення господарського суду Харківської області від 25.06.2015р. залишити без змін.

У судовому засіданні ОСОБА_3 апеляційного господарського суду 13.03.2017р. прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 25.06.2015р. у справі №922/2696/15 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Представник 1-го відповідача заперечила проти вимог апеляційної скарги та просила рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник 2-го відповідача також заперечив проти вимог апеляційної скарги та просив рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, зважаючи, що сторони у справі та прокурор зявились в судове засідання та надали пояснення з приводу своїх вимог і заперечень, строки розгляду апеляційної скарги на рішення суду, передбачені статтею 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, у тому числі доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 121 Конституції України, на прокуратуру України покладається представництво в суді інтересів держави та громадянина у випадках, визначених законом.

Згідно з положеннями Закону України "Про прокуратуру" (в редакції, чинній на час звернення прокурора з позовом), підстава для представництва прокуратурою у суді інтересів громадянина або держави полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Формами представництва є: звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, а також інші форми представництва.

Прокурор самостійно визначає підстави для представництва в судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства, в порядку передбаченому процесуальним законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор зазначає про це в позовній заяві.

Про обов'язок прокурора зазначити у позовній заяві про відсутність такого органу також вказано в абзаці 4 пункту 1 ОСОБА_6 пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №7 "Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам".

Відповідно до пункту 2.1. Наказу Генерального прокурора України №6гн від 28.11.2012р. "Про організацію роботи органів прокуратури щодо представництва інтересів громадянина або держави та їх захисту при виконанні судових рішень" (в редакції на момент звернення прокурора до суду з позовом), основними завданнями здійснення представництва в суді, зокрема є захист інтересів держави у випадках порушення або загрози їх порушення, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

У даній справі особа, яка наділена територіальною громадою міста відповідними повноваженнями згідно положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", а саме ОСОБА_3 міська рада, виступає у якості 1-го відповідача, оскільки прокурор прийшов до висновку, що орган місцевого самоврядування не виконує належним чином покладені на нього законом повноваження.

Згідно зі статтею 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, у зв'язку з чим захист інтересів держави у сфері земельних правовідносин є одним із пріоритетних напрямів представницької діяльності прокурорів.

Як зазначає прокурор у позовній заяві, в ході вивчення правомірності передачі у приватну власність земельних ділянок ОСОБА_3 міською радою, прокуратурою області встановлено, що пунктом 6 додатку до рішення 23 сесії ОСОБА_3 міської ради 6 скликання Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для будівництва, експлуатації та обслуговування обєктів від 17.04.2013 року №1094/13, Обслуговуючому кооперативу "Житлово-будівельному кооперативу "Дварім" надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 2га, яка належить територіальній громаді м. Харкова для будівництва житлової забудови по Білгородському шосе, 3 та подальшої експлуатації обєкту. В подальшому пунктом 6 додатку 1 до рішення 25 сесії 6 скликання "Про надання земельних ділянок для будівництва обєктів" від 03.07.2013р. №1195/13 ОК "ЖБК "Дварім" безоплатно надано у власність земельну ділянку, за рахунок земель житлової та громадської забудови, загальною площею 2, 0000га для будівництва та подальшої експлуатації житлової забудови по Білгородському шосе, 34. На підставі вказаного рішення державним реєстратором Реєстраційної служби ОСОБА_3 міського управління юстиції Харківської області видано свідоцтво про право власності на зазначену земельну ділянку від 09.08.2013р. №7783176 та прийнято рішення про державну реєстрацію прав від 09.08.2013р. №4885965, на підставі якого в ОСОБА_4 реєстр речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності від 09.08.2013р. №2067834.

Прокурор зазначає, що оспорювані рішення ОСОБА_3 міської ради прийняті всупереч вимогам статті 41 Земельного кодексу України, статей 133, 135, 137 Житлового кодексу УРСР та Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою ОСОБА_6 Міністрів УРСР від 30.04.1985 року № 186, що стало підставою для звернення до господарського суду з позовом про визнання незаконним та скасування даних рішень в частині надання земельної ділянки ОК "ЖБК "Дварім" та зобов'язання 2-го відповідача передати, а ОСОБА_3 міську раду прийняти земельну ділянку, а також скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав власності на земельну ділянку площею 2, 0000га з кадастровим номером :10:001:0353 від 09.08.2013р. №4885965 та зобовязання реєстраційної служби внести запис про скасування в ОСОБА_4 реєстр речових прав на нерухоме майно про скасування запису про право власності №2067834 від 09.08.2013р.

Як вказує прокурор, після безоплатної передачі земельної ділянки у власність Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельного кооперативу "Дварім" територіальна громада в особі ОСОБА_3 міської ради позбавлена можливості отримати кошти на забезпечення потреб громади реалізувавши цю земельну ділянку в ринковий спосіб, або отримувати орендну плату за користування даною земельною ділянкою; звернення прокурора до суду в спірних правовідносинах спрямоване саме на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про повернення у власність держави земельної ділянки, з урахуванням принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав власників.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, статут ОК "ЖБК "Дварім" затверджено рішенням загальних зборів засновників, оформлених протоколом від 18.02.2013р.

19.02.2013р. реєстратором ОСОБА_3 міської ради було проведено державну реєстрацію юридичної особи, номер запису 00055092 (т.1 а.с.49-60).

Пунктами 1.1, 1.5 Статуту ОК "ЖБК "Дварім" встановлено, що організаційно-правова форма ОК ЖБК Дварім обслуговуючий кооператив, створений його засновниками на добровільних засадах, базуючись на нормах Конституції України, Цивільного кодексу України, Житлового кодексу УРСР, на підставі Закону України Про кооперацію та у відповідності із чинним законодавством України, на підставі рішення загальних зборів засновників. Засновниками кооперативу є громадяни: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Згідно з пунктом 3.1 ОСОБА_10, кооператив організовується з метою забезпечення житлом (будівництво житла) членів кооперативу і членів їх сімей шляхом будівництва багатоквартирного жилого будинку (будинків), або одноквартирних чи багатоквартирних жилих будинків садибного типу, або багатоквартирного жилого будинку (будинків) з надвірними будівлями (господарськими будівлями та спорудами) за власні кошти кооперативу, а або із залученням банківських кредитів, або позик, а також для наступної експлуатації та управління цим будинком (будинками).

Пунктом 5 ОСОБА_10 визначений порядок набуття та припинення членства у кооперативі.

17.04.2013 ОСОБА_3 міською радою прийнято рішення №1094/13 Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для будівництва, експлуатації та обслуговування обєктів (т.1 а.с.36).

Пунктом 6 додатку до рішення 23 сесії ОСОБА_3 міської ради Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для будівництва, експлуатації та обслуговування обєктів ОК ЖБК Дварім надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею, орієнтовно, 2га, яка належить територіальній громаді м. Харкова, (категорія земельної ділянки житлова та громадська забудова, класифікація видів цільового призначення земель для колективного житлового будівництва (02.02) для будівництва житлової забудови по Білгородському шосе, 34 та подальшої експлуатації обєкту (т.1 а.с.37).

03.07.2013р. ОСОБА_3 міською радою прийнято рішення №1195/13 Про надання земельних ділянок для будівництва обєктів, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва обєктів особам, зазначеним у додатках; надано особам, згідно з додатками, земельні ділянки; зобовязано осіб, зазначених у додатках, у встановленому порядку: оформити право власності на земельну ділянку; оформити речові права на земельні ділянки; одержати вихідні дані для проектування обєкту будівництва; розробити проектну документацію на будівництво обєкта тощо (т.1 а.с.38).

Згідно з пунктом 6.1 додатку 1 до рішення 25 сесії ОСОБА_3 міської ради 6 скликання від 03.07.2013р. №1195/13 Про надання земельних ділянок для будівництва обєктів надано ОК "ЖБК "Дварім" у власність земельну ділянку (кадастровий номер :10:001:0353), яка належить територіальній громаді м. Харкова, за рахунок земель житлової та громадської забудови, площею 2,0000га для будівництва та подальшої експлуатації житлової забудови по Білгородському шосе, 34. Будівництво виконати до 31.12.2015року (т.1 а.с.38-42).

ОСОБА_4 реєстратором реєстраційної служби ОСОБА_3 міського управління юстиції Харківської області видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку від 09.08.2013р. №7783176.

На підставі свідоцтва про право власності від 09.08.2013р. №7783176 державним реєстратором 09.08.2013р. прийнято рішення про державну реєстрацію речових прав №2067834 на нерухоме майно - земельну ділянку, кадастровий номер :10:001:0353, з цільовим призначенням: землі житлової та громадської забудови; для будівництва житлової забудови та подальшої експлуатації обєкту, що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Харків, Білгородське шосе, 34 (т.1 а.с.29).

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що статтями 13, 14 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є обєктами права власності Українського народу. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Кожний громадянин має право користуватися природними обєктами права власності народу відповідно до закону. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За статтею 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, а статтею 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

З огляду на викладені норми, реалізуючи надані Конституцією та законодавством України повноваження у галузі земельних відносин орган місцевого самоврядування зобовязаний діяти виключно в інтересах її територіальної громади, не порушуючи при цьому баланс інтересів держави, територіальної громади та окремих громадян.

Як вбачається із матеріалів справи, за наслідками прийняття оспорюваних рішень земельна ділянка вибула з власності територіальної громади міста Харкова та була безоплатно передана у приватну власність з посиланням на положення статті 41 Земельного кодексу України Обслуговуючому кооперативу "Житлово-будівельному кооперативу "Дварім".

Відповідно до статті 41 Земельного кодексу України, житлово-будівельним (житловим) та гаражно-будівельним кооперативам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування земельні ділянки для житлового і гаражного будівництва передаються безоплатно у власність або надаються в оренду у розмірі, який встановлюється відповідно до затвердженої містобудівної документації. Житлово-будівельні (житлові) та гаражно-будівельні кооперативи можуть набувати земельні ділянки у власність за цивільно-правовими угодами.

Тобто, наведеною нормою передбачено можливість безоплатної передачі земельних ділянок у власність юридичної особи для здійснення житлового будівництва за умови, що така особа створена як житлово-будівельний кооператив, а тому при вирішенні питання щодо безоплатного надання земельної ділянки в порядку, визначеному наведеною нормою, слід враховувати, що метою створення такого кооперативу є саме спільне вирішення економічних, соціально-побутових та інших питань забезпечення членів кооперативу (відповідно до приписів статті 94 Господарського кодексу України); порядок та підстави надання земельної ділянки за статтею 41 Земельного кодексу України не передбачають можливості для надання земельної ділянки у власність з іншою метою, зокрема, для здійснення житлового будівництва поза межами забезпечення житлом членів кооперативу.

Такої правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 17.06.2014р. №21-195а14.

Звертаючись до суду з даним позовом, прокурор обґрунтовує позовні вимоги тим, що Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Дварім" не є житлово-будівельним, а є обслуговуючим кооперативом; рішення про створення ОСОБА_10 та список його членів не затверджено виконавчим комітетом ОСОБА_3 міської ради; ОСОБА_10 не було створено при виконавчому комітеті місцевої ради; число членів ОСОБА_10 становить менше 5 осіб; ОСОБА_10 не містить відомостей, що його засновники потребують поліпшення житлових умов (перебували на відповідному обліку).

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що створення та діяльність житлово-будівельних кооперативів регулюються Цивільним та Господарським кодексами України, Законом України Про кооперацію, а також чинними на даний час Житловим кодексом Української РСР та прийнятим на його основі Примірним статутом житлово-будівельного кооперативу, що затверджений постановою ОСОБА_6 Міністрів Української РСР від 30.04.1985р. зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України.

При вирішенні питання, яким нормативно-правовим актом слід керуватись при створенні житлово-будівельного кооперативу, Законом України Про кооперацію або Житловим кодексом УРСР та Примірним статутом необхідно врахувати, що зазначені нормативно-правові акти співвідносяться як загальний (Закон України "Про кооперацію") та спеціальний (Житловий кодекс УРСР та Примірний статут), а тому слід застосовувати норми спеціальних нормативно-правових актів.

До такого висновку дійшов Вищий господарський суд України при прийнятті постанови від 14.03.2013р. у справі № 5002-22/1870-2012.

Діяльність житлово-будівельних кооперативів регулюється нормами глави 5 Житлового кодексу УРСР та прийнятого на виконання статті 137 цього Кодексу Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу. На даний час Житловий кодекс УРСР є чинним, а відтак його норми є обовязковими до виконання всіма юридичними та фізичними особами, органами влади та посадовими особами.

Відповідно до статті 94 Господарського кодексу України, кооперативи як добровільні обєднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо).

ОСОБА_10 6 Закону України "Про кооперацію" встановлено, що кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок обєднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі.

За напрямами діяльності кооперативи можуть бути житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо. Кооператив є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням.

Згідно зі статтями 133, 137 Житлового кодексу УРСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, вправі вступити до житлово-будівельного кооперативу і одержати в ньому квартиру.

Житлово-будівельні кооперативи організовуються при виконавчих комітетах місцевих ОСОБА_6 народних депутатів, при підприємствах, установах і організаціях. Порядок організації та діяльності житлово-будівельних кооперативів установлюється законодавством Союзу РСР, Житловим кодексом УРСР, Примірним статутом житлово-будівельного кооперативу та іншими актами законодавства України.

Житлово-будівельний кооператив діє на основі статуту, прийнятого відповідно до Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу загальними зборами громадян, які вступають до організовуваного кооперативу, і зареєстрованого в установленого порядку.

Громадяни, яких включено до затвердженого виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті ОСОБА_6 народних депутатів списку осіб, що вступають до організовуваного житлово-будівельного кооперативу, вважаються членами цього кооперативу з дня реєстрації статуту, а громадяни, яких прийнято до діючого житлово-будівельного кооперативу, - з дня затвердження виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті ОСОБА_6 народних депутатів рішення загальних зборів членів кооперативу про прийом до кооперативу.

Пунктом 1 розділу 1 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу встановлено, що житлово-будівельний кооператив організовується з метою забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей шляхом будівництва багатоквартирного жилого будинку (будинків), а у випадках, передбачених законодавством, одно - і двоквартирних жилих будинків садибного типу або багатоквартирного блокованого жилого будинку (будинків) з надвірними будівлями за власні кошти кооперативу за допомогою банківського кредиту, а також для наступної експлуатації та управління цим будинком (будинками).

Частиною першою статті 134 Житлового кодексу УРСР встановлено, що на облік бажаючих вступити до житлово-будівельного кооперативу беруться громадяни, які постійно проживають у даному населеному пункті і потребують поліпшення житлових умов.

Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, які мають право бути взятими на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду (стаття 34), а також громадяни, забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається ОСОБА_6 Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок.

За змістом пункту 3 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, число громадян, які вступають до організовуваного кооперативу, повинно відповідати кількості квартир у жилому будинку (будинках) кооперативу, запланованому до будівництва. При будівництві одно- і двоквартирних жилих будинків садибного типу число громадян, необхідне для організації кооперативу, визначається виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті ОСОБА_6 народних депутатів, але не може бути менше 5 чоловік.

Відповідно до абзацу 2 пункту 7 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, до членів житлово-будівельного кооперативів приймаються особи

віком до 30 років.

Згідно з пунктом 45 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, громадянин може бути членом тільки одного житлово-будівельного кооперативу, крім випадку вступу до новостворюваного кооперативу у зв'язку з потребою у поліпшенні житлових умов. У цьому разі в період будівництва будинку член кооперативу користується правами і виконує обов'язки в обох кооперативах.

Як вбачається із ОСОБА_10, за своєю організаційно-правовою формою Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Дварім" є обслуговуючим кооперативом.

Як вбачається із ОСОБА_10, засновниками ОСОБА_10 були лише три особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Разом з тим, ОСОБА_10 та матеріали справи не містять відомостей, що його засновники потребували поліпшення житлових умов. Також ОСОБА_10 не містить посилань, що його засновники на дату прийняття оскаржуваних рішень перебували на квартирному обліку. Такі відомості відсутні і в матеріалах справи.

Більш того, згідно наявного у матеріалах справи листа Управління обліку та розподілу житлової площі від 02.03.2015р. №332/у (т.1 а.с.48), громадяни ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на квартирному обліку у м. Харкові за місцем мешкання на 03.07.2013р. та на теперішній час не перебували та не перебувають.

Згідно приписів чинного законодавства, однією з умов вступу до житлово-будівельного кооперативу є перебування на квартирному обліку в даному населеному пункті. На облік бажаючих вступити до житлово-будівельного кооперативу беруться громадяни, які постійно проживають у даному населеному пункті і потребують поліпшення житлових умов.

Порядок взяття громадян на облік регулюється Правилами обліку громадян, які бажають вступити до житлово-будівельного кооперативу, затверджених ОСОБА_6 Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 05.06.1985р. №228.

Таким чином, Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Дварім" було створено всупереч вимогам статей 133-135, 137 Житлового кодексу УРСР, пункту 3 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, які по відношенню до Законів України "Про кооперацію" та "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" є спеціальними нормативно-правовими актами та підлягають застосуванню до правовідносин сторін у даній справі.

Колегія суддів також зазначає, що згідно положень законодавства, кількість членів кооперативу повинна бути відповідною кількості квартир у будинку. Квартири, які надаються членам кооперативу, повинні відповідати граничному розміру жилої площі, сумі пайового внеску та кількості членів сімї.

В той же час, у ОСОБА_10 не визначено кількості квартир у житловому будинку (будинках), які заплановано до будівництва кооперативом, що може призвести до здійснення Кооперативом діяльності, що суперечить меті створення обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу - обслуговування членів кооперативу шляхом забезпечення житлом членів кооперативу та членів їх сімей, а не будівництво житла для інших осіб.

Крім того, пункт 5.1. ОСОБА_10 всупереч статтям 133, 135 Житлового кодексу УРСР та Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу передбачає можливість юридичних осіб бути членами кооперативу, а пункт 5.2. ОСОБА_10 всупереч пункту 45 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу передбачає можливість членів кооперативу бути членами кількох кооперативів.

Всупереч пункту 7 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу на момент створення ОК "ЖБК "Дварім" обидва його члени фізичні особи були у віці понад 30 років, а саме ОСОБА_7 18.01.1974р.н., ОСОБА_8 07.06.1972р.н.

Як зазначено вище, статтею 41 Земельного кодексу України передбачено можливість безоплатної передачі земельних ділянок у власність юридичної особи для здійснення житлового будівництва за умови, що така особа створена як житлово-будівельний кооператив, а тому при вирішенні питання щодо безоплатного надання земельної ділянки в порядку, визначеному наведеною нормою, слід враховувати, що метою створення такого кооперативу є саме забезпечення житлом членів кооперативу; порядок та підстави надання земельної ділянки за статтею 41 Земельного кодексу України не передбачають можливості для надання земельної ділянки у власність з іншою метою, зокрема, для здійснення житлового будівництва поза межами забезпечення житлом членів кооперативу.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 міською радою під час безоплатного надання земельної ділянки Обслуговуючому кооперативу "Житлово-будівельному кооперативу "Дварім" та прийняття оскаржуваних рішень, вищенаведеного не досліджено та не було враховано.

В силу статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини першої статті 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Відповідно до частини 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Частиною 1 статті 21 Цивільного кодексу України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Таким чином, враховуючи невідповідність пункту 6 додатку до рішення сесії ОСОБА_3 міської ради "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для будівництва, експлуатації та обслуговування обєктів" від 17.04.2013р. №1094/13 та пункту 6 додатку 1 до рішення сесії ОСОБА_3 міської ради "Про надання земельних ділянок для будівництва обєктів" від 03.07.2013р. №1195/13 вимогам статті 41 Земельного кодексу України, статей 133, 135, 137 Житлового кодексу УРСР, Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованими і правомірними позовні вимоги заступника прокурора Харківської області в цій частині та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо доводів ОК "ЖБК "Дварім", що визнання недійсним рішення публічного органу, згідно з якими майно отримане у власність від держави, та подальше позбавлення цього права на підставі того, що державний орган порушив закон, є неприпустимим та незаконним, колегія суддів зазначає наступне.

До спірних правовідносин про витребування земельних ділянок із володіння набувачів та повернення їх у власність держави підлягає застосуванню стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція), відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави.

Перший протокол ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року й з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України застосовується судами України як частина національного законодавства. При цьому розуміння змісту норм Конвенції та Першого протоколу, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується українськими судами як джерело права.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року, "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року, "Сєрков проти України" від 7 липня 2011 року, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23 листопада 2000 року, "Булвес" АД проти Болгарії" від 22 січня 2009 року, "Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 року, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

У справі, яка переглядається з огляду на характер спірних правовідносин, встановлених судом обставин та застосуванні правових норм, не вбачається невідповідність заходу втручання держави в право власності ОК "Житлово-будівельний кооператив "Дварім" критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ.

ЄСПЛ, оцінюючи можливість захисту права особи за статтею 1 Першого протоколу, загалом перевіряє доводи держави про те, що втручання в право власності відбулося в зв'язку з обґрунтованими сумнівами щодо законності набуття особою права власності на відповідне майно, зазначаючи, що існують відмінності між тією справою, в якій законне походження майна особи не оспорюється, і справами стосовно позбавлення особи власності на майно, яке набуте злочинним шляхом або стосовно якого припускається, що воно було придбане незаконно (наприклад, рішення та ухвали ЄСПЛ у справах "Раймондо проти Італії" від 22 лютого 1994 року, "Філліпс проти Сполученого Королівства" від 5 липня 2001 року, "Аркурі та інші проти Італії" від 5 липня 2001 року, "Ріела та інші проти Італії" від 4 вересня 2001 року, "ОСОБА_7 проти Російської Федерації" від 6 листопада 2008 року).

Таким чином, стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Приписи статті 41 Земельного кодексу України визначають вичерпний перелік осіб, яким органи місцевого самоврядування та органи виконавчої влади мають право передавати безоплатно в приватну власність землю відповідно цільового призначення.

При цьому, як було встановлено колегією суддів, ОК "Житлово-будівельний кооператив "Дварім" створений у формі, правовий статус якої не передбачає право на отримання земельної ділянки безоплатно у приватну власність на підставі статті 41 Земельного кодексу України, засновники кооперативу не надали доказів, що вони потребували поліпшення житлових умов, у зв'язку з чим останній не міг законно набути безоплатно право приватної власності на спірну земельну ділянку.

З огляду на вищенаведене, ОК "Житлово-будівельний кооператив "Дварім" не мало перешкод у доступі до законодавства й проявивши розумну обізнаність, могло і повинно було знати про те, що ділянки вибули з володіння держави з порушенням вимог закону, що ставить його, відповідача, добросовісність під час набуття земельних ділянок у власність під обґрунтований сумнів.

Щодо позовних вимог прокурора визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби ОСОБА_3 міського управління юстиції Харківської області ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав власності на земельну ділянку, площею 2га з кадастровим номером :10:001:0353 від 09.08.2013р. №4885965; зобовязати Реєстраційну службу ОСОБА_3 міського управління юстиції Харківської області внести запис в ОСОБА_4 реєстр речових прав на нерухоме майно про скасування запису про право власності №2067834 від 09.08.2013р., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, що діяла на момент звернення прокурором до суду) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі ОСОБА_4 реєстр прав).

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що запис про право власності на нерухоме майно №2067834 внесений державним реєстратором на підставі свідоцтва про право власності №7783176, виданого 09.08.2013р. та на підставі рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень №4885965 (т.1 а.с.29).

Частиною другою статті 9 цього ж Закону передбачено, що державний реєстратор, зокрема: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Відповідно до частини 4 цієї статті державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх обєднань у діяльність державного реєстратора, повязану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом (абзац другий частини четвертої вказаної статті).

Підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень визначені у статті 24 Закону № 1952-ІV, а статтею 30 цього Закону встановлена відповідальність у сфері державної реєстрації прав.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що орган державної реєстрації прав має виключну компетенцію в питаннях встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами.

До виключної компетенції цього органу належить і прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень чи відмову у реєстрації за наявності до того передбачених законом підстав, а тому суд не вправі втручатися у діяльність органу державної реєстрації прав, зобовязуючи його приймати такі рішення.

Такої правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 11.11.2015р. у справі № 21-2958а15.

Отже, вимоги прокурора визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби ОСОБА_3 міського управління юстиції Харківської області ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав власності на земельну ділянку, площею 2га з кадастровим номером :10:001:0353 від 09.08.2013р. №4885965; зобовязати Реєстраційну службу ОСОБА_3 міського управління юстиції Харківської області внести запис в ОСОБА_4 реєстр речових прав на нерухоме майно про скасування запису про право власності №2067834 від 09.08.2013р. є передчасними та задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги прокурора зобовязати Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Дварім" передати, а ОСОБА_3 міську раду прийняти земельну ділянку площею 2га з кадастровим номером :10:001:0353, про що скласти акт прийому-передачі, колегія суддів зазначає, що дана вимога є взаємоповязаною із попередніми вимогами прокурора щодо визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби ОСОБА_3 міського управління юстиції Харківської області ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав власності на земельну ділянку, площею 2га з кадастровим номером :10:001:0353 від 09.08.2013р. №4885965; зобовязання Реєстраційної служби ОСОБА_3 міського управління юстиції Харківської області внести запис в ОСОБА_4 реєстр речових прав на нерухоме майно про скасування запису про право власності №2067834 від 09.08.2013р., а тому також задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд не забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та не дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог заступника прокурора Харківської області про визнання незаконним та скасування пункту 6 додатку до рішення сесії ОСОБА_3 міської ради "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для будівництва, експлуатації та обслуговування обєктів" від 17.04.2013р. №1094/13; визнання незаконним та скасування пункту 6 додатку 1 до рішення сесії ОСОБА_3 міської ради "Про надання земельних ділянок для будівництва обєктів" від 03.07.2013р. №1195/13 та в цій частині слід прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. В іншій частині рішення місцевого господарського суду Харківської області від 25.06.2015р. слід залишити без змін.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат за розгляд апеляційної скарги, апеляційний господарський суд з урахуванням положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про судовий збір" (у редакції, що діяв станом на момент звернення прокурора з апеляційною скаргою) вважає за необхідне стягнути по 609, 00грн. судового збору з 1-го та 2-го відповідачів.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, п. 1 ч. 1 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 25.06.2015р. у справі №922/2696/15 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог заступника прокурора Харківської області про визнання незаконним та скасування пункту 6 додатку до рішення сесії ОСОБА_3 міської ради "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для будівництва, експлуатації та обслуговування обєктів" від 17.04.2013р. №1094/13; визнання незаконним та скасування пункту 6 додатку 1 до рішення сесії ОСОБА_3 міської ради "Про надання земельних ділянок для будівництва обєктів" від 03.07.2013р. №1195/13 та в цій частині прийняти нове рішення про задоволення позову.

Визнати незаконним та скасувати пункт 6 додатку до рішення сесії ОСОБА_3 міської ради "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для будівництва, експлуатації та обслуговування обєктів" від 17.04.2013р. №1094/13.

Визнати незаконним та скасувати пункт 6 додатку 1 до рішення сесії ОСОБА_3 міської ради "Про надання земельних ділянок для будівництва обєктів" від 03.07.2013р. №1195/13.

В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 25.06.2015р. у справі №922/2696/15 залишити без змін.

Стягнути з Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив Дварім (61002, АДРЕСА_1) на користь державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області, код отримувача 37999654, банк одержувача - ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011, рахунок 2003, код класифікації доходів бюджету 22030001) 609, 00грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Стягнути з ОСОБА_3 міської ради на користь (61003, м. Харків, м-н Конституції 7) державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області, код отримувача 37999654, банк одержувача - ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011, рахунок 2003, код класифікації доходів бюджету 22030001) 609, 00грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідні накази.

Повний текст постанови складено 20.03.2017р.

Головуючий суддя Здоровко Л.М.

Суддя Лакіза В.В.

Суддя Плахов О.В.