ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" березня 2017 р.Справа № 916/3495/16

За позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області;

До відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «АЛК СТАНДАРТ»

За участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 національного університету ім. І.І. Мечнікова.

про стягнення

Суддя Оборотова О.Ю.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_3 за довіреністю від 29.12.2016р.;

Від відповідача: не зявився;

Від 3-ї особи: ОСОБА_4 за довіреністю від 15.12.2015р.

СУТЬ СПОРУ: 19.12.2016р. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області звернулась до господарського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «АЛК СТАНДАРТ» за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 національного університету ім. І.І. Мечнікова про стягнення заборгованості по орендній платі та пені у сумі 18965,01грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.12.2016р. позовну заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №916/3495/16, при цьому розгляд справи призначено в засіданні суду.

06.02.2017р. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області надало до господарського суду Одеської області додаткові пояснення по справі.

15.02.2017р. від позивача надійшло клопотання про продовження строку розгляду справи на пятнадцять днів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.02.2017р. продовжено строк розгляду справи на пятнадцять днів до 06.03.2017р.

17.02.2017р. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області надало до господарського суду Одеської області пояснення щодо обґрунтування нарахованої пені по справі №916/3495/16.

Відповідач в засідання суду не з`явився, правом на відзив в порядку ст. 59 ГПК України не скористався. Ухвали господарського суду Одеської області направлялись відповідачу за належною адресою, зазначеною в позовній заяві та безкоштовному запиті з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011р., в разі якщо ухвалу суду було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до п. 32 Інформаційного листа ВГСУ від 29 вересня 2009 року № 01-08/350 «Про деякі питання, порушені в доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України» викладена правова позиція, згідно якої відмітка про відправку процесуального документа суду на зворотньому аркуші у лівому нижньому куті першого примірника процесуального документа є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам у справі та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначено про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Враховуючи викладене, справа розглядається без участі відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

У судовому засіданні 03.03.2017р. після виходу судді з нарадчої кімнати було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

17.04.2015р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (орендодавець) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «АЛК СТАНДАРТ» (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, за яким орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: частину нежитлових приміщень першого поверху будівлі гуртожитку № 8, інв.№1000035, реєстровий № 02701091.1. ЦЖХХПП282 загальною площею 175,10 кв.м. за адресою м. Одеса, вул. Довженко,9-В,що обліковується на балансі ОСОБА_2 національного університету ім. І.І. Мечнікова, строком на один рік.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що майно передається в оренду з метою: розміщення буфету для студентів.

Згідно п. 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання - передавання майна.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди.

Відповідно до п. 2.3 договору передача майна в оренду здійснюється за вартістю, визначеною у звіті про незалежну оцінку.

Згідно п. 2.5 договору орендоване нерухоме майно залишається на балансі балансоутримувача із зазначенням того, що цей обєкт є орендованим.

Згідно п. 3.1 договору орендна плата становить без урахування ПДВ за базовий місяць 7410,54 грн.

В п. 3.3. договору визначено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Пунктом 3.5 договору передбачено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50 % до 50 % щомісяця не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж. Одночасно копія платіжного доручення на перерахування орендної плати державного бюджету 50% надсилається орендарем орендодавцеві.

Відповідно до п. 3.6 договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.5 договору співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Згідно п. 3.7 договору за ініціативою орендодавця стягнення заборгованості з орендної плати та пені вирішується в судовому порядку.

Пунктом 3.8 договору встановлено, що у разі виникнення заборгованості з орендної плати, у п. 3.7 договору зазначається, що поточні платежі, які сплачені за обєкт оренди насамперед, спрямовуються на погашення заборгованості з орендної плати, яка виникла у минулі періоди, а потім - у рахунок поточних платежів.

Відповідно до п. 9.1 договору за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Пунктом 9.3 договору встановлено, що спори, які виникають за цим договором або в зв'язку з ним, не вирішені шляхом переговорів або в порядку досудового врегулювання, вирішуються у судовому порядку.

Пунктом 10.1 договору встановлено, що цей договір укладено строком на 1 рік, який діє з моменту підписання його сторонами.

Позивач зазначає, що з метою досудового врегулювання спору, відповідачу було надіслано претензію від 01.09.2016р. №11-05-04457 про стягнення заборгованості з орендної плати, пені та розірвання договору яка залишилась без відповіді.

З наведених підстав, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «АЛК СТАНДАРТ» про стягнення заборгованості в сумі 18965,01грн.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 1 статті 202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В силу ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст. 759 ЦК України).

Ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначає, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

В силу ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Згідно ч. 6 названої статті до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобовязаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Ч. 3 ст. 285 ГК України визначено, що орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

17.04.2015р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (орендодавець) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «АЛК СТАНДАРТ» (орендар) підписано акт приймання-передавання частини нежитлових приміщень першого поверху будівлі гуртожитку № 8, інв.№1000035.

Суд звертає увагу, що відповідач з моменту прийняття в оренду приміщень, вказаних в договорі від 14.04.2015р. оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, мав сплачувати орендні платежі не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним.

Згідно приписів ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 5.3 договору оренди передбачено, що орендар зобовязується своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Судом встановлено, що відповідач всупереч ч. 3 ст. 18 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та п. 3.5 договору оренди не виконав належним чином зобов'язання за цим договором та не сплатив в повному обсязі орендну плату за період оренди з 12.05.2015р. по 30.06.2016 р., внаслідок чого у відповідача за вказаний період існує заборгованість з надходження коштів до державного бюджету в розмірі 11769,55 грн., розрахунок якої міститься в матеріалах справи.

Також відповідно до п. 5.9 договору орендар зобовязався щомісяця до 12 числа надавати орендодавцеві інформацію про перерахування орендної плати за попередній місяць (копію платіжного доручення з відміткою обслуговуючого банку про перерахування орендної плати до державного бюджету України), а також на вимогу орендодавця проводити звіряння взаєморозрахунків по орендних платежах і оформляти відповідні акти звіряння.

В матеріалах справи відсутні відповідні платіжні документи на підтвердження сплати відповідачем орендної плати.

Відповідач не спростував належними доказами наявність заборгованості перед позивачем в заявленому розмірі, не надав ніяких контррозрахунків та доказів на підтвердження сплати боргу з орендної плати протягом спірного періоду.

Так, несплата відповідачем орендної плати за вище вказаним договором оренди є порушенням вимог чинного законодавства та умов цього договору, що є недопустимим згідно ст. 525 Цивільного кодексу України. Таким чином, з огляду на неналежне виконання відповідачем умов договору щодо сплати орендної плати, що не спростовано відповідачем, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі в заявленому розмірі 11769,55 грн.

За приписами ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В свою чергу невиконання зобовязання або виконання зобовязання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (невнесення відповідачем орендної плати) згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов'язання, зокрема з боку відповідача.

При цьому слід зазначити, що чинним законодавством передбачено відповідальність орендаря за невиконання обовязку щодо внесення орендної плати у встановлений строк.

Ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як передбачено частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як передбачено п. 3.6 вказаного договору, орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.5 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Судом не приймаються до уваги пояснення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області, щодо обґрунтування нарахованої пені по справі №916/3495/16 від 17.02.2017р. оскільки постанови Верховного суду України прийняті на основі аналізу інших правовідносин, так як сторони прямо не передбачили, можливість нарахування пені більше ніж за шість місяців, нарахування пені в день оплати передбачає можливість додатково нараховувати пеню виключно ще один день (день оплати) оскільки за загальним правилом, день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені (правова позиція викладена і у п.1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2015р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» (з наступними змінами та доповненнями), а не збільшення періоду нарахування встановленого чинним законодавством.

Посилання позивача з приводу того, що законодавством, що регулює орендні правовідносини, встановлено можливість стягнення неустойки за весь час прострочення виконання зобовязання щодо повернення обєкта оренди також не приймаються до уваги, оскільки статтею 785 ЦК України встановлено обовязок наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено у договорі.

Згідно з частиною другою цієї статті, якщо наймач не виконує обовязку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Відповідно до матеріалів справи обєкт оренди було повернено 30.06.2015р. що підтверджуються актом прийому передачі, тобто в рамках дії договору, а тому нарахування пені по 06.12.2016р. є безпідставним.

Отже, суд не погоджується з розрахунком позивача, адже Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області неправильно визначено кінцеву дату розрахунку пені.

Господарський суд Одеської області зазначає, що враховуючи положення п.п. 3.5 та 3.6. договору за квітень 2015р. (сума заборгованості 2184,09грн) пеня нараховується з 13.05.2015р. по 13.11.2015р. та складає 606,28грн. за травень 2015р. (сума заборгованості 4783,17грн.) пеня нараховується з 13.06.2015р. по 13.12.2015р. та складає 1256,99грн. за червень 2015р. (сума заборгованості 4802,30 грн.) пеня нараховується з 13.07.2015р. по 13.01.2016р. та складає 1204,45грн.

Таким чином, з огляду на вищенаведені обставини, суд доходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області як обґрунтованих та підтверджених належними та допустимими доказами.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відтак, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, у звязку з чим підлягають частковому задоволенню.

Інші наявні у матеріалах справи документи та доводи, вищевикладених висновків господарського суду Одеської області не спростовують.

Враховуючи приписи постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 та ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «АЛК СТАНДАРТ» пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,44-49,50,75,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «АЛК СТАНДАРТ» (67841, Одеська обл.., Овідіопольский р-н, с. Барабой, вул. Леніна, 159, ) до державного бюджету України (р/р 0008, одержувач УК у м. Одесі/Приморський район/ККД - 22080300, , банк отримувача ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011) заборгованість по орендній платі в розмірі 11769,55 грн. та пеню у розмірі 3067,72 грн.

3. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «АЛК СТАНДАРТ» (67841, Одеська обл., Овідіопольский р-н, с. Барабой, вул. Леніна, 159, )) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області (65125, м. Одеса, вул. В.Арнаутська, 15; ; р/р № 0044; банк отримувача - ДКСУ м. Київ, МФО 820172) витрати по сплаті судового збору в сумі 1078,08 грн.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до ОСОБА_2 апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 09.03.2017р.

Суддя О.Ю.Оборотова