РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2017Справа №910/1570/17

За позовом Публічного акціонерного товариства «Енергобанк»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Набус Девелопмент»

Про зобов'язання вчинити дії

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: Лашко І.І. за довіреністю № 09/05-31 від 17.02.17.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Енергобанк» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Набус Девелопмент» (далі - відповідач) про зобов'язання відповідача в особі голови комісії з припинення Лучка Д.Ю. визнати вимоги кредитора-позивача в сумі 16 298,06 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.17. порушено провадження у справі № 910/1570/17 та призначено її до розгляду на 28.02.17.

В зв'язку з нявкою в судове засідання 28.02.17. представника відповідача та з огляду на невиконання ним вимог ухвали суду від 02.02.17., розгляд справи було відкладено на 14.03.17., про що судом було прийнято відповідну ухвалу.

В судовому засіданні 14.03.17. позивачем підтримано свої позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання 14.03.17. повторно не з'явився, вимоги попередніх ухвал суду в даній справі не виконав, письмового відзиву на позовну заяву не надав, заяв чи клопотань не подав і не надіслав, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

При цьому, оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 ГПК України, не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі № 910/1570/17.

В судовому засіданні 14.03.17. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.11.15. між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) був укладений договір оренди приміщення № 10/15-С (далі - Договір), відповідно до умов п. 1.1 якого орендодавець зобов'язується передати орендареві в строкове платне користування, а орендар зобов'язується прийняти в строкове платне користування приміщення, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Семена Скляренка, 9, і зобов'язується платити орендодавцеві орендну плату. Загальна площа об'єкту оренди становить 95 кв.м.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що щомісячна орендна плата за користування об'єктом оренди на момент укладання договору становить 12 350,00 грн. Оплата здійснюється в гривнях за кожен місяць користування об'єктом оренди на підставі даного договору.

Відповідно до п. 5.3 Договору не пізніше за 10-го числа кожного розрахункового місця орендар зобов'язаний перерахувати на поточний рахунок орендодавця суму, вказану в п. 5.2 договору.

На виконання умов Договору позивачем було передано, а відповідачем прийнято в користування об'єкт оренди за Договором, що підтверджується актом приймання-передачі об'єкту оренди від 02.11.15.

31.12.15. відповідач повернув з оренди спірне нерухоме майно, про що був складений відповідний акт приймання-передачі об'єкту оренди.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.10.16. у справі № 910/15949/16 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Енергобанк" задоволено повністю та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Набус Девелопмент" на користь Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Енергобанк" заборгованість у розмірі 12 350,00 грн., пеню у розмірі 2 570,06 грн. та судовий збір у розмірі 1 378,00 грн.

Означене рішення набрало законної сили.

Обставини, встановлені у справі № 910/15949/16, суд під час провадження у даній справі вважає такими, що відповідно до приписів ст. 35 ГПК України не підлягають повторному доказуванню.

За приписами ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у разі якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, пред'явлений позов, який ґрунтується на грошових зобов'язаннях боржника, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство.

Оскільки станом на момент винесення ухвали про порушення провадження у справі № 910/1570/17 та станом на момент прийняття рішення по справі № 910/1570/17, справа про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Набус Девелопмент (ідентифікаційний код 39309088) за заявою Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» не порушена, і відповідно не оприлюднене оголошення про порушення справи про банкрутство, а отже позовні вимоги позивача по даній справі підлягають вирішенню по суті за правилами позовного провадження.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Набус Девелопмент» перебуває в стані припинення за рішенням засновників з 13.10.16.

Відповідно до ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Статтею 105 ЦК України встановлено, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію.

Після внесення запису про прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повідомлення про внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи публікується у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації.

Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня опублікування повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців громадських формувань на Товариство з обмеженою відповідальністю «Набус Девелопмент», строк для заявлення кредиторами своїх вимог до відповідача встановлено до 21.12.16.

Відповідно до ст. 110 ЦК України юридична особа ліквідується, зокрема, за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Статтею 112 ЦК України встановлено, що у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом;

2) у другу чергу задовольняються вимоги працівників, пов'язані з трудовими відносинами, вимоги автора про плату за використання результату його інтелектуальної, творчої діяльності;

3) у третю чергу задовольняються вимоги щодо податків, зборів (обов'язкових платежів);

4) у четверту чергу задовольняються всі інші вимоги.

Вимоги однієї черги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредитору цієї черги.

У разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх пред'явлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно.

Вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними.

Із наявних в матеріалах справи документів суд дійшов висновку, що позивач для відповідача є кредитором.

Відповідачу про вимоги позивача відомо з огляду на те, що заявою від 16.12.16. № 3303/5 позивач просив розглянути кредиторські вимоги позивача, визнати їх та включити реєстру вимог кредиторів. Зазначену заяву позивачем відповідачу було направлено 16.12.16. листом з описом вкладення та повернуто позивачу за закінченням встановленого строку зберігання. При цьому, на відділення зв'язку відповідача лист надійшов 20.12.16. що вбачається з даних інформаційного сервісу Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» «Відстеження пересилання поштових відправлень» http://services.ukrposhta.ua/bardcodesingle.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач в межах строку для заявлення вимог кредиторів, встановленого ліквідаційною комісією, звернувся до відповідача з відповідною вимогою.

Проте, відповідач не надав позивачу відповіді на його кредиторську вимогу, а доказів іншого матеріали справи не містять. Таким чином суд дійшов висновку, що має місце ухилення відповідача від розгляду кредиторських вимог позивача.

При цьому, враховуючи приписи ст. 105 ЦК України відповідач повинен був надати таку відповідь в строк не пізніше 19.01.17. включно.

Отже з 20.01.17. почав обліковуватись передбачений приписами ст. 112 ЦК України місячний строк на звернення позивача з даним позовом до суду.

В свою чергу, позивач звернувся з даним позовом до суду 31.01.17.

Враховуючи, що відповідачу відомо про вимоги кредитора, суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від розгляду кредиторських вимог позивача, що дало право позивачу звернутися протягом одного місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії.

Як відзначалось судом, рішенням Господарського суду міста Києва від 24.10.16. у справі № 910/15949/16 (яке набрало законної сили) стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Набус Девелопмент" на користь Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Енергобанк" заборгованість у розмірі 12 350,00 грн., пеню у розмірі 2 570,06 грн. та судовий збір у розмірі 1 378,00 грн. (всього 16 298,06 грн.).

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідач своїм правом на подачу письмового відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав.

При цьому, судом враховано, що відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Таким чином, позовні вимоги про визнання позивача кредитором відповідача на суму грошових коштів в розмірі 16 2398,06 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Набус Девелопмент» (04073, м. Київ, вул. Семена Скляренка, б. 9, офіс 903; ідентифікаційний код 39309088) в особі голови комісії з припинення Лучка Дмитра Юрійовича визнати вимоги кредитора Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» (04071, м. Київ, вул. Воздвиженська,56; ідентифікаційний код 19357762) на суму грошових коштів в розмірі 16 298 (шістнадцять тисяч двісті дев'яносто вісім) грн. 06 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Набус Девелопмент» (04073, м. Київ, вул. Семена Скляренка, б. 9, офіс 903; ідентифікаційний код 39309088) на користь Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» (04071, м. Київ, вул. Воздвиженська,56; ідентифікаційний код 19357762) 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.03.17.

Суддя Т.М. Ващенко