РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2017Справа №911/37/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейська газова група"

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Анталія Плюс"

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -

приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Васько Альбіна Василівна

третя особа 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про звернення стягнення на предмет іпотеки

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Мушкало С.М. (довіреність № 211116 від 21.11.2016)

від відповідача: не з'явився

від третьої особи 1: не з'явився

від третьої особи 2: не з'явився

від третьої особи 3: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Європейський газовий банк" (позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейська газова група" (відповідач) в якому просить суд:

в рахунок часткового погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Анталія Плюс" перед Публічним акціонерним товариством "Європейський газовий банк" за кредитним договором № 504-110112 від 11.01.2012 із змінами, згідно рішення Господарського суду м. Києва від 18.12.2014 року у справі №910/23079/14 у розмірі 45242028,11 грн., що складається з:

непогашеної строкової заборгованості по основній сумі кредиту у розмірі 2 700 000 (два мільйони сімсот тисяч) доларів США 00 центів, що за офіційним курсом долара США до гривні станом на 29.09.2014 встановленим Національним банком України становить 34853741,10 (тридцять чотири мільйони вісімсот п'ятдесят три тисячі сімсот сорок одна) грн. 10 коп.,

простроченої заборгованості по основній сумі кредиту у розмірі 576 283 (п'ятсот сімдесят шість тисяч двісті вісімдесят три) долари США 00 центів, що за офіційним курсом долара США до гривні станом на 29.09.2014 встановленим Національним банком України становить 7439117,96 (сім мільйонів чотириста тридцять дев'ять тисяч сто сімнадцять) грн. 96 коп.,

простроченої заборгованості по процентах у розмірі 201 491 (двісті одна тисяча чотириста дев'яносто один) долар США 42 центи, що за офіційним курсом долара США до гривні станом на 29.09.2014 встановленим Національним банком України становить 2601011,03 (два мільйони шістсот одна тисяча одинадцять) грн. 03 коп.,

суми нарахованої пені за несвоєчасне повернення основної суми кредиту у розмірі 20 434 (двадцять тисяч чотириста тридцять чотири) долари США 08 центів, що за офіційним курсом долара США до гривні станом на 29.09.2014встановленим Національним банком України становить 263779,31 (двісті шістдесят три тисячі сімсот сімдесят дев'ять) грн. 31 коп.,

суми нарахованої пені за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 6536,53 (шість тисяч п'ятсот тридцять шість) доларів США 53 центи, що за офіційним курсом долара США до гривні станом на 29.09.2014 встановленим Національним банком України становить 84378,71 (вісімдесят чотири тисячі триста сімдесят вісім) грн. 71 коп.

звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 920-270212/І, посвідченим 27.02.2012 приватним нотаріусом КМНО Васько А.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 341, а саме: земельну ділянку площею 34,182 га, що розташована в Київській області, Макарівський район, Макарівська селищна рада, кадастровий номер :00:013:0066; цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд;

встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" за початковою ціною 12 709 000,00 грн. (дванадцять мільйонів сімсот дев'ять тисяч грн. 00 коп.);

до моменту реалізації предмета іпотеки у відповідності до ст. 34 Закону України "Про іпотеку", предмет іпотеки передати в управління на період до його реалізації у порядку встановленому рішенням суду до Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк".

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням позичальником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Анталія Плюс" умов кредитного договору №504-110112 від 11.01.2012 в частині сплати кредиту та відсотків. Враховуючи, що виконання зобов'язання позичальника за вказаним кредитним договором були забезпечені договором іпотеки № 920-270212/І від 27.02.2012 позивач вирішив звернутись до відповідача з вимогою про виконання зобов'язань за кредитним договором за рахунок звернення стягнення на передане в іпотеку майно. Оскільки, вимога позивача була залишена відповідачем без задоволення, позивач вирішив звернутись з даним позовом до суду.

Ухвалою Господарського суду Київської області № 911/37/17 від 11.01.2017 позовну заяву з додатками направлено за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

19.01.2017 матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" надійшли до Господарського суду міста Києва та в результаті автоматизованого розподілу передані судді Турчин С.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2017 порушено провадження у справі № 911/37/17, призначено її розгляд на 14.02.2017, відстрочено Публічному акціонерному товариству "Європейський газовий банк" сплату судового збору за подання позовної заяви у розмірі 180635,00 грн. до ухвалення судового рішення у справі та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Анталія Плюс".

14.02.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.02.2017 залучено до участі у справі № 911/37/17 як третіх осіб 2,3 без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васько Альбіну Василівну та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, розгляд справи відкладено на 09.03.2017.

06.03.2017 через відділ діловодства суду від третьої особи 2 надійшли пояснення по справі, в яких зазначено, що 27 лютого 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Васько А.В. за реєстровим № 341 посвідчено договір іпотеки укладений між Публічним акціонерним товариством "Європейський газовий банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Європейська газова група" як майновим поручителем Товариства з обмеженою відповідальністю "Анталія Плюс", предметом якого була земельна ділянка, площею 34,182 га, що розташована в Київській області Макарівському районі, Макарівська селищна рада, кадастровий номер :00:013:0066.

Представник позивача в судовому засіданні 09.03.2017 надав суду документи справі, пояснення по суті позовних вимог, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 09.03.2017 не з'явився, відзиву на позов та витребуваних судом документів не надав. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №018.

Представники третіх осіб в судове засідання 09.03.2017 не з'явились.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Оскільки, відповідач не скористався належним йому процесуальними правами, зокрема на подання відзиву на позовну заяву та будь-яких письмових пояснень та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, відповідачем суду не надано, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, суд здійснює розгляд справи за відсутності уповноваженого представника відповідача, за наявними у справі матеріалами.

Водночас, судом враховано, що у відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Враховуючи вищенаведене та те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, в судовому засіданні 09.03.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

11.01.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Європейський газовий банк" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Анталія Плюс" (позичальник) було укладено кредитний договір № 504-110112 (надалі по тексту - кредитний договір), за умовами якого банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію з загальним лімітом 2600000,00 (два мільйони шістсот тисяч) доларів США 00 центів на строк з 11.01.2012 року по 09.12. 2013 року зі сплатою 18 % річних.

03.03.2012 року між сторонами був укладений договір про внесення змін до кредитного договору, яким сторони встановили строк сплати процентів по кредитному договору за лютий 2012 року по 30 березня 2012 року включно.

04.04.2012 року між сторонами був укладений договір про внесення змін до кредитного договору, яким сторони встановили строк сплати процентів - з 1-го по 25- число місяця, наступного за місяцем користування кредитом, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності до пункту 1.3. договору, в день дострокового погашення заборгованості, або в день дострокового розірвання договору.

25.07.2012 року між сторонами був укладений договір про внесення змін до кредитного договору, згідно з яким сторони встановили строк сплати процентів по кредитному договору за червень 2012 року по 27 серпня 2012 року включно.

30.11.2012 року між сторонами був укладений договір про внесення змін до кредитного договору яким була встановлена процентна ставка за користування коштами в розмірі:

- 18% річних по 30.11.2012 року включно;

- 20 % річних з 01.12.2012 року.

28.12.2012 року між сторонами був укладений договір про внесення змін до Кредитного договору, яким сторони погодили встановити комісію за резервування кредитної лінії та обслуговування кредитної заборгованості за 2012 рік в розмірі 2 000 000,00 (два мільйони) гривень 00 копійок, а строк її сплати встановлено по 29.12.2012 року включно.

28.12.2012 року між сторонами був укладений договір про внесення змін до кредитного договору яким встановлено строк надання кредиту по 26.12.2013 року, якщо інший термін повернення кредиту не встановлений договором про внесення змін до кредитного договору або не визначений у відповідності до умов розділу IV кредитного договору.

22.02.2013 року між сторонами був укладений договір про внесення змін до кредитного договору, яким позичальнику встановлено відновлювальну відкличну кредитну лінію в розмірі 3 276 283,00 (три мільйони двісті сімдесят шість тисяч двісті вісімдесят три) долари США 00 центів.

26.12.2013 року між сторонами був укладений договір про внесення змін до кредитного договору, згідно якого кредитний договір був укладений у новій редакції та встановлено строк повернення кредиту по 23 грудня 2014 року включно.

17.03.2014 року між сторонами був укладений договір про внесення змін до кредитного договору, згідно якого встановлено графік погашення кредиту та строк повернення кредиту по 24.03.2015 року включно.

10.04.2014 року між сторонами був укладений договір про внесення змін до кредитного договору, згідно якого позичальник за резервування та обслуговування кредитної лінії за квітень 2014 року сплачує банку по 12.05.2014 року (включно) комісію в розмірі 5306000,00 (п'ять мільйонів триста шість тисяч) гривень 00 копійок.

30.04.2014 року між сторонами був укладений договір про внесення змін до кредитного договору, з моменту укладення якого втрачає чинність договір про внесення змін від 10.04.2014 року до кредитного договору.

06.05.2014 року між сторонами був укладений договір про внесення змін до кредитного договору, згідно якого позичальник за резервування та обслуговування кредитної лінії за травень 2014 року сплачує банку по 10.06.2014 року (включно) комісію в розмірі 5300000,00 (п'ять мільйонів триста тисяч) гривень 00 копійок.

30.05.2014 року був укладений договір про внесення змін до кредитного договору №504-110112 від 11 січня 2012 року, з моменту укладення якого втрачає чинність договір про внесення змін від 06.05.2014 року до кредитного договору.

03.06.2014 року між сторонами був укладений договір про внесення змін до кредитного договору, згідно якого позичальник за резервування та обслуговування кредитної лінії за червень 2014 року сплачує банку по 10.07.2014 року (включно) комісію в розмірі 5270000,00 (п'ять мільйонів двісті сімдесят тисяч) гривень 00 копійок.

03.07.2014 року між сторонами був укладений договір про внесення змін до кредитного договору, з моменту укладення якого втрачає чинність договір про внесення змін від 03.06.2014 року до кредитного договору.

На виконання умов кредитного договору позивач відкрив відповідачу кредитну лінію на суму 3 276 283,00 (три мільйони двісті сімдесят шість тисяч двісті вісімдесят три) долари США 00 центів, що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача.

Пунктом 6.1. кредитного договору сторони погодили, що у випадку порушення позичальником зобов'язань за договором, банк має право відмовитись від виконання своїх зобов'язань та/або вимагати дострокового виконання зобов'язань за цим договором та/або розірвати цей договір, при цьому позичальник зобов'язаний відшкодувати банку завдані збитки, погасити кредит, сплативши проценти та комісії, а також сплатити штрафні санкції, пеню та інші витрати, понесені банком за договором.

В забезпечення зобов'язань позичальника за кредитним договором, 27.02.2012 між позивачем - ПАТ "Європейський газовий банк" (іпотекодержатель) та відповідачем - ТОВ "Європейська газова група" (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки № 920-270212/І, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Васько А.В., зареєстрований в реєстрі за №341 (далі - договір іпотеки).

За договором іпотеки предметом іпотеки є: земельна ділянка, яка стане власністю іпотекодавця після укладення цього іпотечного договору площею 34,182 га, що розташована в Київській області Макарівському районі, Макарівська селищна рада, кадастровий номер :00:013:0066. За домовленістю сторін станом на дату укладання договору іпотеки загальна заставна вартість предмету іпотеки складає 44788000,00 грн. На строк дії цього договору предмет іпотеки залишається у володінні (користуванні) іпотекодавця (пп. 1.3 - 1.4. договору іпотеки).

З наявних в матеріалах справи інформаційних довідок з Реєстру права власності на нерухоме майно, вбачається, що предмет іпотеки - земельна ділянка площею 34,182 га, що розташована в Київській області Макарівському районі, Макарівська селищна рада, кадастровий номер :00:013:0066 належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Анталія Плюс" на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 27.02.2012 за №325, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Васько А.В.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється: за рішенням суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (п. 5.4 договору іпотеки).

30.04.2015 позивач направив на адресу позичальника та відповідача вимоги про повернення грошових коштів (вих. №1162-11-21 від 29.04.2015, №1161-11-21 від 29.04.2015), в яких позивач вимагав здійснити погашення заборгованості за кредитним договором та повідомив відповідача, що у разі, якщо дана вимога буде залишена без задоволення, то позивачем будуть вживатись заходи щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу положень ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.12.2014 у справі № 910/23079/14 встановлено порушення позичальником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Анталія Плюс" зобов'язань по кредитному договору №504-110112 від 11.01.2012. Вказаним рішенням суду стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Анталія Плюс" на користь Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" непогашену строкову заборгованість по основній сумі кредиту у розмірі 2 700 000 доларів США 00 центів, що за офіційним курсом долара США до гривні станом на 29.09.2014 року встановленим Національним банком України становить 34 853 741 грн. 10 коп., прострочену заборгованість по основній сумі кредиту у розмірі 576 283 долари США 00 центів, що за офіційним курсом долара США до гривні станом на 29.09.2014 року встановленим Національним банком України становить 7 439 117 грн. 96 коп., прострочену заборгованість по процентах у розмірі 201 491 долар США 42 центи, що за офіційним курсом долара США до гривні станом на 29.09.2014 року встановленим Національним банком України становить 2 601 011 грн. 03 коп., суму нарахованої пені за несвоєчасне повернення основної суми кредиту у розмірі 20 434 долари США 08 центів, що за офіційним курсом долара США до гривні станом на 29.09.2014 року встановленим Національним банком України становить 263779 грн. 31 коп., суму нарахованої пені за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 6536,53 доларів США 53 центи, що за офіційним курсом долара США до гривні станом на 29.09.2014 року встановленим Національним банком України становить 84 378 грн. 71 коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Пунктом 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2013 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Таким чином, факт наявності порушення за кредитним договором та факт наявності заборгованості за кредитним договором №504-110112 від 11.01.2012 встановлений рішенням Господарського суду міста Києва від 18.12.2014 у справі № 910/23079/14, а тому не потребують доказування у даній справі.

Нормами статті 546 Цивільного кодексу України, визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель, набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" № 898-IV від 05.06.2003 визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про іпотеку", якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання.

Згідно із ч. ст. 11 Закону України "Про іпотеку", майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Частина 1 статті 12 Закону України "Про іпотеку" визначає, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону (ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку").

Пунктом 3.1.2 договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель має право у випадку невиконання або часткового невиконання іпотекодавцем зобов'язань за цим договором або боржником за кредитним договором (в тому числі і по сплаті будь-яких платежів, які повинні бути здійснені відповідно до кредитного договору) звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до розділу 5 цього договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити у повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування витрат на утримання заставленого майна, витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за кредитним договором і зверненням стягнення на предмет іпотеки, реалізацією предмета іпотеки, відшкодування збитків, завданих порушенням кредитного договору та/або умов даного договору.

Розділ 5 договору іпотеки визначає порядок звернення стягнення на предмет застави.

Так, згідно із п. 5.1. договору іпотеки, у разі порушення (часткового порушення) іпотекодавцем умов кредитного договору або умов цього договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 5.2 договору іпотеки, зокрема, передбачено, що іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання, зокрема, у випадку якщо у момент настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений кредитним договором строк суми кредиту або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум процентів; або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум неустойки (пені, штрафних санкцій).

Частиною 1 статті 35 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (ч. 1 ст. 35 ЗУ "Про іпотеку").

Судом встановлено, що позичальник та іпотекодавець повідомлялися про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором з одночасним попередженням про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки (вимоги вих. №1162-11-21 від 29.04.2015, №1161-11-21 від 29.04.2015), проте порушення умов кредитного договору усунуті не були.

Оскільки, факт наявності заборгованості за кредитним договором №504-110112 від 11.01.2012 встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 18.12.2014 у справі №910/23079/14, заборгованість за кредитним договором не погашена, позивач набув право задовольнити вимоги за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 920-270212/І від 27.02.2012.

Реєстрація обтяження предмету іпотеки за договором іпотеки № 920-270212/І від 27.02.2012 за №12214664 та заборона його відчуження підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

При цьому, як вказано представником позивача, земельна ділянка площею 22,518 га, кадастровий номер :00:019:0009 зазначена в договорі іпотеки помилково. Допущена в договорі іпотеки помилка не спростовує встановлених вище судом обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України "Про іпотеку" реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Статтею 39 Закону України "Про іпотеку" визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно із Звітом про оцінку майнових прав за кредитними договорами, у кількості 87 од., що укладені АТ "Єврогазбанк" із юридичними та фізичними особами, складеного 18.11.2015 ТОВ "Експертно-консалтинговий союз" (оригінал Звіту оглянуто судом в судовому засіданні 09.03.2017), вартість земельної ділянки площею 34,182 га, що розташована в Київській області Макарівському районі, Макарівська селищна рада, кадастровий номер :00:013:0066 становить 12709000,00 грн.

Відповідачем під час розгляду справи не було надано жодних заперечень щодо вартості предмету іпотеки та доказів в спростування ринкової вартості зазначеної вище земельної ділянки, яка вказана у наданому позивачем Звіті.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на передбачене договором іпотеки № 920-270212/І від 27.02.2012 та чинним законодавством право іпотекодержателя на задоволення своїх кредиторських вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, внаслідок порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором, оскільки, порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором №504-110112 від 11.01.2012 та заборгованість позичальника за вказаним кредитним договором встановлена рішенням суду, а відповідачем в порядку статей 33, 34 ГПК України не спростовано викладених у позові обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки № 920-270212/І від 27.02.2012, встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" за початковою ціною 12 709 000,00 грн., у зв'язку із чим, підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено вимогу про передачу позивачу в управління предмета іпотеки до моменту його реалізації у відповідності до ст. 34 Закону України "Про іпотеку".

Частиною 1 статті 34 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду.

Однак, позивачем не наведено жодних обґрунтованих обставин необхідності передачі предмета іпотеки в управління позивача, у зв'язку з чим вказана вимога є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

З огляду на встановлені вище обставини, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, на день розгляду справи, суд задовольняє позовні вимоги частково.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

З приводу розподілу судових витрат за розгляд даної справи, суд зазначає наступне.

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2017 судом було відстрочено Публічному акціонерному товариству "Європейський газовий банк" сплату судового збору за подання позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі.

Пунктами 3.3., 3.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 роз'яснено, що якщо строк (строки), на який (які) судом було відстрочено або розстрочено сплату судового збору, закінчився, а таку сплату не здійснено, господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи може своєю ухвалою продовжити цей строк (але не довше ніж до прийняття судового рішення по суті справи), або звільнити сторону від сплати судового збору, або стягнути несплачену суму судового збору у прийнятті судового рішення. У разі коли господарським судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який з тих чи інших причин до прийняття рішення зі справи сплачено не було, а останнє прийнято на користь позивача, то стягнення суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у доход Державного бюджету України.

Оскільки, судом було відстрочено ПАТ "Європейський газовий банк" сплату судового збору за подання позовної заяви до ухвалення судового рішення у даній справі, проте, станом на час прийняття рішення сплата судового збору позивачем не здійснена, то судові витрати підлягають стягненню з відповідача в доход Державного бюджету.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції на час подання позову), судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" визначено, що станом на 01.01.2016 мінімальна заробітна плата встановлена у розмірі 1378 гривень.

Згідно із пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюються у таких розмірах: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (1378,00 грн.) та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати (206700,00 грн.).

У випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру (п. 2.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

З урахуванням наведеного, подання даного позову позивач мав сплатити 192013,00 грн.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а тому з відповідача підлягають стягненню в доход Державного бюджету України судові витрати у розмірі 190635,00 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

В рахунок часткового погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Анталія Плюс" (82300, Львівська обл., м. Борислав, вул. Шевченка, будинок 1, ідентифікаційний код 37444915) перед Публічним акціонерним товариством "Європейський газовий банк" (04073, м. Київ, проспект Московський (проспект Степана Бандери), 16, ідентифікаційний код 34693790) за кредитним договором № 504-110112 від 11.01.2012 із змінами, згідно рішення Господарського суду м. Києва від 18.12.2014 у справі №910/23079/14 у розмірі 45242028,11 грн., що складається з:

непогашеної строкової заборгованості по основній сумі кредиту у розмірі 2 700 000 доларів США 00 центів, що за офіційним курсом долара США до гривні станом на 29.09.2014 встановленим Національним банком України становить 34853741,10 грн.,

простроченої заборгованості по основній сумі кредиту у розмірі 576 283 долари США 00 центів, що за офіційним курсом долара США до гривні станом на 29.09.2014 встановленим Національним банком України становить 7439117,96 грн.,

простроченої заборгованості по процентах у розмірі 201491 долари США 42 центи, що за офіційним курсом долара США до гривні станом на 29.09.2014 встановленим Національним банком України становить 2601011,03 грн.,

суми нарахованої пені за несвоєчасне повернення основної суми кредиту у розмірі 20434 долари США 08 центів, що за офіційним курсом долара США до гривні станом на 29.09.2014 встановленим Національним банком України становить 263779,31 грн.,

суми нарахованої пені за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 6536,53 доларів США 53 центи, що за офіційним курсом долара США до гривні станом на 29.09.2014 встановленим Національним банком України становить 84378,71 грн.

звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 920-270212/І, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Європейський газовий банк" (04073, м. Київ, проспект Московський (проспект Степана Бандери), 16, ідентифікаційний код 34693790) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Європейська газова група" (03067, м. Київ, вул. Машинобудівна, будинок 37, ідентифікаційний код 35591462), посвідченим 27.02.2012 приватним нотаріусом КМНО Васько А.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 341, а саме: земельну ділянку площею 34,182 га, що розташована в Київській області, Макарівський район, Макарівська селищна рада, кадастровий номер :00:013:0066; цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд;

встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" за початковою ціною 12 709 000,00 грн.;

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейська газова група" (03067, м. Київ, вул. Машинобудівна, будинок 37, ідентифікаційний код 35591462) на користь Державного бюджету України витрати по сплаті судового збору у розмірі 190635,00 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 13.03.2017.

Суддя С.О. Турчин