ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.03.2017 Справа №905/74/17

Суддя господарського суду Донецької області Кротінова О.В.

при помічнику судді Сотір Ю.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Центренерго», м.Київ, , в особі відокремленого підрозділу «Трипільська теплова електрична станція» Публічного акціонерного товариства «Центренерго», м.Українка Обухівського району Київської області, ,

до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління «Донбас», м.Селидове Донецької області, ,

про стягнення 4687,18 грн., -

за участю уповноважених представників:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Центренерго», м.Київ, в особі відокремленого підрозділу «Трипільська теплова електрична станція» Публічного акціонерного товариства «Центренерго», м.Українка Обухівського району Київської області, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №10-5666 від 29.11.2016р. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління «Донбас», м.Селидове Донецької області, про стягнення 4687,18 грн. нанесених збитків під час виконання договору №111/1 від 15.01.2016р.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/74/17 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 11.01.2017р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/74/17.

У подальшому розгляд справи відкладався у відповідності до приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладання договору №111/1 від 15.01.2016р. із відповідачем, неналежне виконання останнім за ним зобовязань з поставки вугілля, а саме нерівномірне завантаження вагону №66207374 вантажем, чим порушено п.3 Технічних умов, п.4, п.20 Правил приймання вантажів до перевезення, що призвело до зайво сплачених позивачем додаткових витрат, внаслідок чого виникли підстави для відшкодування збитків, передбачені п.7.6 означеного договору.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав розрахунок стягненої суми за усунення комерційної несправності нерівномірного завантаження вагонів, а також у копіях: договір поставки вугілля №111/1 від 15.01.2016р., акт загальної форми №62а від 19.02.2016р., залізничні накладні №51997401 від 14.02.2016р., №41811761 від 19.02.2016р., перелік наданих послуг №20160222 за 22.02.2016р., накопичувальна картка зборів за роботи (послуги) та штрафів, повязаних з перевезенням вантажів (вантобагажу) №22020074 від 22.02.2016р., претензія №10-934 від 03.03.2016р., опис вкладення у цінний лист, датований 09.03.2016р., фіскальний чек Українка ВЗ №0625 від 09.03.2016р., правоустановчі документа головного підприємства та відокремленого підрозділу позивача, довіреність на представника позивача.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст.1, 5-8, 54-57,64 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.610, 611, 623 Цивільного кодексу України, ст.ст.193, 224-226 Господарського кодексу України, ст.ст.6, 24, 62, 122, 129 Статуту залізниць України, п.3 Правил складання актів, п.4, п.20 Правил приймання вантажів до перевезення, п.1.3 Правил розрахунків за перевезення вантажів.

24.01.2017р. від відповідача через канцелярію господарського суду Донецької області отримано відзив №9 юр від 17.01.2017р. на позовну заяву по справі №905/74/17, за змістом якого відповідач позов не визнає; зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження реальності понесених збитків, тобто того, що сума збитків (додатково понесених витрат) у розмірі 4687,18 грн. фактично була сплачена залізниці (будь який банківський документ про сплату суми збитків, оформлений належним чином не надано); звернув увагу, що додана до позову накопичувальна картка позивачем не підписана, замість цього на ній зроблено запис про відмову ТЕС сплачувати зазначені в ній сумі; вважає, що вина ТОВ «Шахтоуправління «Донбас» в діях відсутня, оскільки вагони з вантажем адресованим Трипільській ТЕС ПАТ «Центренерго», були прийняті залізницею без будь яких зауважень, тобто на станції відправлення спірні вагони були завантажені з дотриманням технічних умов. Отже, причинного звязку між діями ТОВ «Шахтоуправління «Донбас» та збитками, понесеними Трипільською ТЕС ПАТ «Центренерго» немає; вказав, що позивачем на адресу відповідача була направлена заява №06 02/2712 від 29.06.2016р. про припинення зобовязань зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 4687,18грн. між ПАТ «Центренерго» та ТОВ «Шахтоуправління «Донбас», відповідно до якої заборгованість в розмірі 4687,18 грн. збитки, повязані з оплатою ПАТ «Центренерго» залізниці коштів за нерівномірне завантаження вугілля у вагоні згідно претензії №10 934 від 03.03.2016р., припинено в повному обсязі.

До відзиву додано у копіях: витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців №20671928 від 05.06.2015р. щодо відповідача, витяг з «Єдиний державний реєстр судових рішень» постанови Донецького апеляційного господарського суду від 18.06.2013р. по справі №905/1231/13 г, заява Публічного акціонерного товариства «Центренерго» №06 02/2712 від 29.06.2016р. про припинення зобовязань зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 4687,18грн. між ПАТ «Центренерго» та ТОВ «Шахтоуправління «Донбас» з поштовим конвертом (лицьовий бік).

24.01.2017р. відповідачем представлено суду клопотання №10-юр від 17.01.2017р. про розгляд 02.02.2017р. справи №905/74/17 за відсутності представника відповідача з урахуванням наданого відзиву та доказів.

02.02.20117р. представником позивача через канцелярію господарського суду Донецької області подано клопотання №10 409 від 31.01.2017р., яким до матеріалів справи додано пояснення №10 408 від 31.01.2017р. щодо оплати, довідка Трипільської ТЕС Публічного акціонерного товариства «Центренерго» №10 398 від 31.01.2017р. про відсутність на розгляді у іншого судді даних позовних вимог, а також у копіях: наказ Трипільської ТЕС Публічного акціонерного товариства «Центренерго» №295 від 20.05.2013р. «Про порядок завірення копій документів на Трипільській ТЕС», довіреності на представника позивача, додаткова угода №2 від 29.02.2016р. до договору поставки вугілля №111/1 від 15.01.2016р., специфікація №2 від 01.02.2016р. до договору поставки вугілля №111/1 від 15.01.2016р. між ПАТ «Центренерго» та ТОВ «Шахтоуправління «Донбас», договір №2036103 від 22.05.2013р. про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, авізо №8 за січень 2016р., реєстр до авізо №8 по Трипільській ТЕС за січень 2016р., інформація регіональної філії «Південно західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» по особовому рахунку №6410072.

У задоволенні клопотання відповідача №10-юр від 17.01.2017р. про розгляд 02.02.2017р. справи №905/74/17 за відсутності представника відповідача з урахуванням наданого відзиву та доказів, судом відмовлено, про що відображено в ухвалі господарського суду Донецької області від 02.02.2017р.

Представник позивача у судове засідання 13.03.2017р. не зявився, причин неявки не повідомив, витребувані судом документи не надав.

Представник відповідача у судове засідання 13.03.2017р. не зявився, на електронну адресу суду надіслав клопотання №42-юр від 10.03.2017р., у якому просить суд розглянути справу без участі представника підприємства з урахуванням наданого відзиву та доказів, до клопотання додано копію податкової накладної №18 від 29.06.2016р. з квитанцією №1.

Як зазначено в п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 ГПК України. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, а також належне забезпечення з боку суду можливості позивача та відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом звязку) відповідних доказів до суду, за цих підстав суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні.

З огляду на таке, клопотання відповідача №42-юр від 10.03.2017р. задоволено судом.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України збитками є:

1) втрати, яких особа, зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст.ст.611, 623 Цивільного кодексу України, наслідками порушення зобов'язань є, зокрема, відшкодування збитків, встановлене договором або законом. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Аналогічні норми права містять ст. ст.224, 225 Господарського кодексу України.

Частиною 1 ст.202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Тоді як невиконання або неналежне виконання відповідних обов'язків є їх порушенням у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України, що за змістом ст.611 Цивільного кодексу України має наслідком, у тому числі необхідність відшкодування збитків.

Згідно ч.1 ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Виникнення у особи права на компенсацію збитків у результаті порушення її цивільного права передбачається і ч.1 ст.22 Цивільного кодексу України.

За приписами ч.2 ст.224 Господарського кодексу України, під збитками розуміються витати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Позивач визначає позовні вимоги у стягненні суми збитків в розмірі 4 687,18 грн., які зазнав в результаті неналежного виконання договірних зобов'язань з поставки товару.

Дане виражено в наступному.

З огляду на поставку відповідачем вугілля за договором поставки вугілля №111/1 від 15.01.2016р. за залізничною накладною №51997401 від 14.02.2016р. із нерівномірним завантаженням, позивачем оплачено витрати залізниці, а саме: маневрова робота 1 171,60грн., зважування на вагах залізниці 301,20 грн., телеграфне повідомлення 212,20 грн., користування вагонами 107,50 грн., зберігання вантажу у вагонах 552,60 грн., подавання/забирання 1 126,30 грн., вантажні роботи 434,58 грн., всього з податком на додану вартість 4 687,18грн.

Про факт затримки вагону №66207374, залізнична накладна №51997401 від 14.02.2016р., станція відправлення ОСОБА_1зал., станція призначення Трипілля-Дніпровське Півд-Зах.зал, з причин виявлення під час зважування поїзда №2625 різниці завантаження візків колісних пар 5 200кг. та встановлення при зважуванні вагону на тензометричних статистичних вагонних вагах СВ-150000В2 ст.Знамянка Од. різниці завантаження візків колісних пар у розмірі 2 000кг., відображено у акті загальної форми №62а від 19.02.2016р., у яком також зафіксовано перелічені вище витрати залізниці.

Виходячи з правової сутті викладеного, збитки заявлені позивачем є витратами, зробленими стороною, а отже, у розумінні ст.22 Цивільного кодексу України та 224 Господарського кодексу України, реальними збитками.

Отже, мова йдеться про ті фактичні витрати, які вже зроблені особою.

Відповідно до п.4 ч.3 статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з цього, зважаючи на правову природу заявлених до стягнення збитків, саме позивач повинен довести, що збитки були заподіяні діями відповідача, безпосередній причинний зв'язок між правопорушенням та спричиненням збитків, розмір їх відшкодування та фактичне їх понесення.

Таким чином, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника і збитками; вини.

Здійснив аналіз наявних матеріалів справи у відповідності до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, судом встановлено наявність у даному випадку всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме, насамперед, збитків, як таких.

Фактичне понесення позивачем заявлених до стягнення збитків у сумі 4 687,18 грн. вбачається з переліку наданих послуг №20160222 за 22.02.2016р., накопичувальної картки зборів за роботи (послуги) та штрафів, повязаних з перевезенням вантажів (вантобагажу) №22020074 від 22.02.2016р. поряд із інформацією регіональної філії «Південно західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» по особовому рахунку №6410072 та розясненнями, приведеними у поясненнях №10-408 від 31.01.2017р. щодо оплати.

Протилежного у розумінні приписів Господарського процесуального кодексу України суду не доведено, матеріалами справи не спростовано.

Відповідно до п.7.6 укладеного між сторонами договору поставки вугілля №111/1 від 15.01.2016р., відповідач, як постачальник, повністю відшкодовує всі збитки позивача, як покупця, повязані з оплатою залізниці коштів за нерівномірне завантаження вантажовідправником вагону вугіллям (нерівномірне завантаження візків), завантаження вантажовідправником вагону понад його вантажопідйомність, недовантаження вантажу або іншого порушення технічних умов навантаження і кріплення вантажів.

Натомість, матеріали справи містять заяву Публічного акціонерного товариства «Центренерго» №06-02/2712 від 29.06.2016р. на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління «Донбас» про припинення зобовязань зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 4 687,18 грн. поряд із податковою накладною №18 від 29.06.2016р.

Частиною 1 ст.220 та ч.3 ст.203 Господарського кодексу України передбачено припинення господарського зобов'язання, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав, або строк якої не визначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Аналогічні правові підстави щодо зарахування зустрічних однорідних вимог містить і ч.1 ст.601 Цивільного кодексу України.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення зобов'язань та за своєю правовою природою припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної вимоги це -одностороння угода, яка оформляється заявою однієї з сторін, і, якщо інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, вона вправі на підставі статті 16 ЦК України та ст. 20 ГК України звернутись за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду.

Позивач звертався до відповідача із претензією №10-934 від 03.03.2016р. на суму збитків у розмірі 4 687,18грн., чому підтвердженням є опис вкладення у цінний лист, датований 09.03.2016р. із фіскальним чеком №0625 від 09.03.2016р.

Визнання відповідачем наявності збитків у приведеній сумі, слідує із фактичних обставин справи.

Отже, як вбачається з викладеного вище, за відсутності підстав вважати заяву №06-02/2712 від 29.06.2016р. на суму 4 687,18 грн. такою, що не відповідає вимогам ст.602 Цивільного кодексу України, грошове зобовязання відповідача перед позивачем, як відшкодування збитків у розмірі 4 687,18 грн. завдані Публічному акціонерному товариству «Центренерго» повязані із оплатою залізниці коштів за нерівномірне завантаження та перевантаження Товариством з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління «Донбас» вугілля у вагоні за договором №111/1 від 15.01.2016р. згідно претензій №10-934 від 03.03.2016р., припинено зарахуванням зустрічних однорідних вимог у повному обсязі на дату подання розглядуваного позову.

З огляду на таке, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Центренерго», м.Київ, в особі відокремленого підрозділу «Трипільська теплова електрична станція» Публічного акціонерного товариства «Центренерго», м.Українка Обухівського району Київської області, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління «Донбас», м.Селидове Донецької області, про стягнення 4687,18 грн. нанесених збитків під час виконання договору №111/1 від 15.01.2016р., не підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 33, 35, 36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд ,-

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Центренерго», м.Київ, в особі відокремленого підрозділу «Трипільська теплова електрична станція» Публічного акціонерного товариства «Центренерго», м.Українка Обухівського району Київської області, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління «Донбас», м.Селидове Донецької області, про стягнення 4687,18 грн. нанесених збитків під час виконання договору №111/1 від 15.01.2016р., відмовити.

2. У судовому засіданні 13.03.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

3. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

4. Повний текст рішення складено та підписано 20.03.2017р.

Суддя О.В. Кротінова