ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2017 р.Справа № 922/2771/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВК Еко-Оіл", м. Харків 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - фізична особа-підприємець ОСОБА_2, м. Харків 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерснабстрой", м. Харків
про звернення стягнення на предмет іпотеки
за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - ОСОБА_3

третіх осіб - не з'явилися,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВК Еко-Оіл" (відповідача), в якій просить суд, на задоволення вимог Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", за Генеральним договором № 805/6/18/8-135 від 13.10.2008, в сумі 52 202 252,55 грн. (що складається з: 24 523 240,80 грн. за тілом кредиту, 17 666 065,27 грн. за відсотками, 3 252 025,37 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 6 760 921,09 грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків), звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 805/13/18-5/8-826 від 13.10.2008 року: на нежитлові приміщення першого поверху № 66-1-:-66-6, 66-2а, 66-8:66-12, 66-17, 66-17а, 66-18, що знаходяться за адресою: м. Харків, Харківська набережна, 9, шляхом реалізації предмета іпотеки при проведенні прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, встановивши початкову ціну предмета іпотеки у розмірі 10 238 740,20 грн. Також до стягнення заявлені судові витрати.

Розпорядженням №121 від 10.02.2017 керівника апарату суду призначений повторний автоматичний розподіл справи №922/2771/16, у зв'язку з відсутністю повноважень судді Ємельянової О.О.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №922/2771/16 визначено суддю Погорелову О.В.

Ухвалою суду від 15.02.2017 справу було призначено до розгляду у судовому засіданні на 01.03.2017 о 10:30.

Ухвалою господарського суду від 01.03.2017 розгляд справи було відкладено на 15.03.2017 о 11:00 год.

Позивач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду за адресою, вказаною у позовній заяві та повідомлення про вручення відповідного поштового відправлення.

Присутній у судовому засіданні 15.03.2017 представник відповідача проти позову заперечував, з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву, наданому до суду 18.10.2016, дослідженому судом та долученому до матеріалів справи. Вважав позов необґрунтованим та безпідставним.

Представники третіх осіб правом на участь у судовому засіданні не скористалися, причину неявки не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду за адресами, вказаними у позовній заяві та повідомлення про вручення відповідного поштового відправлення.

Згідно ч. 1 та 3 ст. 4-3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК України та статтею 33 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обовязку по доведенню своєї правової позиції. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. На думку суду, обставини справи свідчать про наявність у ній матеріалів достатніх для розгляду справи по суті та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив наступне.

13.10.2008 між Приватним акціонерним товариством "Укрсоцбанк", що є правонаступником за всіма правами та обовязками Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку Укрсоцбанк (надалі - Кредитор) та ОСОБА_2 (надала - Позичальник) було укладено Генеральний договір №805/6/18/8-135 (надалі - договір кредиту), відповідно до умов якого Позичальнику були надані кредитні кошти у сумі 1 200 000,00 доларів США з кінцевим терміном погашення заборгованості 12.10.2018.

13.10.2008 між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до договору кредиту, якою надано кредит у формі разового кредиту у розмірі 297 574,83 доларів США зі сплатою 16% річних, та кінцевим терміном погашення заборгованості 12.10.2018.

Також, 13.10.2008 між сторонами укладено Додаткову угоду №2 до договору кредиту, якою надано кредит у формі разового кредиту у розмірі 902 425,00 доларів США, зі сплатою 16% річних, та кінцевим терміном погашення заборгованості 12.10.2018.

В якості забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов'язань, щодо погашення договору кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, в день укладення договору кредиту, між ПАТ Укрсоцбанк та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки №805/13/18-5/8-826 від 13.10.2008, згідно з яким передано банку в іпотеку: нежитлові приміщення першого поверху №№ 66-1-:-66-6, 66-2а, 66-8:66-12, 66-17, 66-17а, 66-18, загальною площею 421,2 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, Харківська набережна 9, що належать іпотекодавцю на праві приватної власності, що виникла на підставі договору №2598-В-С купівлі-продажу нежитлових приміщень, орендованих ТОВ Інтерснабстрой. посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 07.07.2003 за реєстровим номером 807, акту - прийому передачі №2598-В-С, Свідоцтва №2598-В-С про право власності, виданого Управлінням комунального майна та приватизації головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської області Харківської міської ради 21.08.2003, зареєстрованого у Комунальному підприємстві Харківське міське бюро технічної інвентаризації згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством Харківське міське бюро технічної інвентаризації 14.10.2003 за №1714359, реєстраційний номер №1293360, номер запису 4780 в книзі 1.

Початкова ціна за згодою сторін у іпотечному договорі становить 10 238 740, 20 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 12.05.2015 по справі №922/2615/15 було визнано дійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень 1-го поверху №66-1-66-12, 66-14-66-17, 66-17-а, 66-18, 66-20 в літ. А-5 загальною площею 427,1 м2, що розташовані за адресою: м. Харків, Харківська набережна, 9, від 16 лютого 2015 року, який був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Будпобутсервіс та Товариством з обмеженою відповідальністю Інтерснабстрой. Визнано право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху №66-1-66-12, 66-14-66-17, 66-17-а, 66-18, 66-20 в літ. А-5 загальною площею 427,1 м2, що розташовані за адресою: м. Харків, Харківська набережна, 9 (девять) за ТОВ Будпобутсервіс.

Відповідно до рішення господарського суду Харківської області від 12.05.2015 по справі № 922/2615/15, 16.02.2015 між ТОВ Будпобутсервіс та ТОВ Інтерснабстрой було укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень в простій письмовій формі. Договір було підписано з боку ТОВ Будпобутсервіс - директором ОСОБА_4, а з боку ТОВ Інтерснабстрой - ОСОБА_5, та скріплено печатками підприємств.

Відповідно до пункту 1.1 зазначеного договору, сторони дійшли згоди, що ТОВ Інтерснабстрой зобов'язується передати у власність ТОВ Будпобутсервіс нежитлові приміщення 1-го поверху №66-1-66-12, 66-14-66-17, 66-17-а, 66-18, 66- 20 в літ. А-5 загальною площею 427,1 м2, що розташовані за адресою: м. Харків, Харківська набережна, 9 (дев'ять), а ТОВ Будпобутсервіс зобов'язується прийняти це майно та сплатити за нього грошову суму передбачену договором.

Відповідно до ОСОБА_3 приймання-передачі від 16 лютого 2015 року ТОВ Інтерснабстрой передало, а ТОВ Будпобутсервіс прийняло нежитлові приміщення 1-го поверху №66-1-66-12, 66-14-66-17, 66-17-а, 66-18, 66-20 в літ. А-5 загальною площею 427,1 м2, що розташовані за адресою: м. Харків, Харківська набережна, 9 (дев'ять).

Як зазначає позивач у позові, рішенням господарського суду Харківської області від 12.05.2015 по справі № 922/2615/15 ПАТ Укрсоцбанк був незаконно позбавлений своїх прав, визначених Іпотечним договором, ст. 3, 5, 7, 12, 33, 38 Закону України Про іпотеку та постановою ХАГС від 09.10.2012 по справі №57/39-10 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

22.10.2015 ПАТ Укрсоцбанк було отримано інформаційну довідку №46146774 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо предмету іпотеки що знаходиться за адресою: м. Харків, Харківська набережна, 9 (дев'ять).

Відповідно до інформаційної довідки №46146774 від 22.10.2015 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вилучена заборона накладена ПАТ Укрсоцбанк у зв'язку з укладенням договору іпотеки №805/13/18-5/8-826 від 13.10.2008; у Державному реєстрі іпотек вилучено запис про іпотеку накладену ПАТ Укрсоцбанк у зв'язку з укладенням договору іпотеки №805/13/18-5/8-826 від 13.10.2008; у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно власником предмету іпотеки 06.07.2015 стала ОСОБА_6 (код НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий 21.10.2006 МВМ Київського РВ ГУМВС України в Харківській області).

Як зазначалося вище, предмет іпотеки було відчужено ТОВ Інтерснабстрой на користь ТОВ Будпобутсервіс на підставі рішення господарського суду Харківської області від 12 травня 2015 року № 922/2615/15, а в подальшому на користь ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 06.07.2015 №2302 та на користь ТОВ ВК ЕКО-ОІЛ на підставі Свідоцтва про право власності №47237716 від 09.11.2015.

За апеляційною скаргою ПАТ Укрсоцбанк, постановою Харківського апеляційного господарського суду по справі №922/2615/15 від 25.01.2016 було скасовано рішення господарського суду Харківської області від 12.05.2015 про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 16.02.2015.

Іпотека на нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: м. Харків, Харківська набережна 9, свою дію не припинила, зобовязання забезпечене іпотекою не виконане. Заяв банком про погашення кредиту ПАТ Укрсоцбанк не надавалось. Іпотечний договір є чинним, а заборгованість з договором кредиту на час звернення позивача до суду не погашена.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Судом досліджені правові норми, які підлягають застосуванню у спірних відносинах сторін.

За своєю правовою природою предмет спору пов'язаний з кредитним договором, виконання зобов'язань за яким було забезпечено іпотечним договором.

Відповідно до вимог Господарського кодексу України договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціни. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну, строк дії договору, порядок здійснення розрахунків, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 639, 1054 ЦК України та ст. ст. 180, 181 ГК України, він вважається укладеним згідно частини 7 статті 181 ГК України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Згідно з приписами ст. 1054 ЦК України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави про позику та договір позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із загальною нормою ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Статтею 575 Цивільного кодексу України визначені окремі види застав, до яких, зокрема, частиною першої вказаної статті віднесена іпотека, яка є заставою нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" - іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавцем є особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель. Майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника.

Частиною 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Приписами ч. 1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" визначено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

У відповідності до п.2.4.3. договору іпотеки ПАТ Укрсоцбанк має право у разі невиконання або неналежного виконання зобовязання за договором кредиту, задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Іпотечним договором було передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено на підставі рішення суду.

Іпотечним договором визначено, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмету іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду: а саме шляхом продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 ЗУ Про іпотеку.

Рішенням від 18.05.2010 по справі №57/39-10 господарського суду Харківської області, що змінено частково постановою від 09.10.2012 №57/39-10 Харківського апеляційного господарського суду визначено право ПАТ Укрсоцбанк на продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України Про іпотеку.

Відповідно до ст. 9 Закону України Про іпотеку визначено, що іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки. Проте, такої згоди ПАТ Укрсоцбанк не надавав. Порушуючи умови п. 2.1.4 Іпотечного договору ТОВ Інтерснабстрой реалізував без згоди банку, не законно вилучені записи про обтяження іпотекою та заборону відчуження нежитлових приміщень 1-го поверху №66-1-66-12, 66-14-66-17, 66-17-а, 66-18, в літ. А-5 загальною площею 421,2 м2, що розташовані за адресою: м. Харків, Харківська набережна, 9.

Частиною 1 ст. 575 Цивільного кодексу України іпотека віднесена на різновиду застави, а саме є заставою нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Підстави припинення іпотеки визначені статтею 17 Закону України Про іпотеку, відповідно до ч. 1 якої іпотека припиняється у разі:

- припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору;

- реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону;

- набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки;

- визнання іпотечного договору недійсним;

- знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється;

- з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України Про іпотеку іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 5 ст. 3 вказаного Закону передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

З аналізу наведених норм вбачається, що припинення іпотеки як засобу забезпечення виконання зобов'язання пов'язано з припиненням основного зобов'язання, тобто в даній справі з припиненням Генерального договору № 805/6/18/8-135 від 13.10.2008.

Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Приписами ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Докази належного виконання Боржником - ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором № 805/6/18/8-135 від 13.10.2008 в матеріалах справи відсутні, що в свою чергу свідчить, що зобов'язання за вказаним кредитним договором не припинились в розумінні приписів ст. 599 ЦК України.

Оскільки основне зобов'язання (кредитний договір 805/6/18/8-135 від 13.10.2008) не припинено виконанням проведеним належним чином, відтак строк дії іпотечного договору № 805/13/18-5/826 від 13.10.2008 не закінчився, отже іпотека, передбачена вказаним договором є дійсною на даний час.

Згідно ст. 7 Закону України Про іпотеку за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що зумовлює основне зобов'язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих зрушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору.

Статтею 33 Закону України Про іпотеку передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель, яким є позивач, вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням ОСОБА_2 шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Загальна сума кредитної заборгованості за Генеральним договором №805/6/18/8-135 від 13.10.2008 становить 52 202 252,55 грн.

Згідно іпотечного договору № 805/13/18-5/8-826 від 13.10.2008 вартість предмету іпотеки за згодою сторін була встановлена 10 238 740,20 грн. (т.1, а.с. 53-55).

Таким чином сторони домовились про вартість предмета іпотеки, яка становить 10 2387 40,20 грн.

В розумінні норми статті 39 Закону України Про іпотеку суд повинен установити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на прилюдних торгах, тобто чітко визначити ціну предмета в грошовому вираженні, зазначивши її в рішенні.

Відповідно до узагальнення судової практики Верховного суду України щодо питання, яке стосується оцінки майна - предмета іпотеки, в одних випадках в якості ціни позову береться початкова вартість, яка зазначена у договорі, а в інших - встановлена вартість предмета іпотеки на час розгляду справи при видачі витягу з державного реєстру. При вирішенні цих питань суд виходить з того, що ціна предмету іпотеки встановлюється у самому договорі. Якщо при розгляді справи між сторонами не виникає спору щодо такої оцінки, то в суду не має підстав її не приймати до уваги, оскільки вона є умовою договору.

05.09.2016 позивачем суду було подане клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналу звіту ТОВ "Незалежна профгрупа" №08/18-2016 від 31.08.2016, відповідно до якого вартість предмета іпотеки станом на 18.08.2016 становить 7 000 000, 00 грн. (т. 1, а.с. 182).

У додаткових поясненнях, поданих до суду 12.09.2016, позивач просить суд врахувати даний звіт при винесенні рішення по справі №922/2771/16.

Крім того, у відзиві на позовну заяву, відповідач висловив заперечення проти вказаного звіту та вказував на те, що даний звіт не може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ.

Як роз'яснено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Нормами ст. 43 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Ухвалою господарського суду від 18.10.2016, за ініціативою суду, по справі була призначена судова оціночно-будівельна експертиза, проведення якої було доручено ХНДІСЕ ім. засл. проф. ОСОБА_7, витрати на проведення експертизи були покладені на позивача.

10.02.2017 матеріали справи були повернуті до суду з повідомленням судового експерта про зняття судової експертизи з виконання у зв'язку з не проведенням оплати.

Суд не приймає звіт ТОВ "Незалежна профгрупа" №08/18-2016 від 31.08.2016 про оцінку майна як належний та допустимий доказ, виходячи з наступного.

Не може вважатися актом судової експертизи висновок спеціаліста, наданий заявникові (юридичній чи фізичній особі) на підставі його заяви, - навіть якщо відповідний документ має назву "висновок судового експерта" або подібну до неї, оскільки особа набуває прав та несе обов'язки судового експерта тільки після одержання нею ухвали про призначення експертизи.

Якщо, призначаючи судову експертизу, господарський суд не попередив особу чи осіб, які проводитимуть судову експертизу, про відповідальність, передбачену статтями 384 і 385 Кримінального кодексу України за дачу завідомо неправдивого висновку або відмову дати висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов'язків, то поданий суду висновок може вважатися висновком спеціаліста, але не висновком судового експерта в розумінні частини першої статті 42 ГПК.

Особа набуває права та несе обов'язки експерта після оголошення (вручення) їй ухвали про призначення експертизи та попередження про відповідальність. Тільки за цих умов висновок експерта набуває доказової сили. Невиконання цих вимог робить неможливим використання висновку експерта як доказу у справі.

Отже, враховуючи викладене, суд не приймає наданий позивачем звіт, оскільки дослідження проводилась не за ухвалою суду, особа, що проводила дослідження не попереджалась судом про кримінальну відповідальність, передбачену ст. ст. 384, 385 КК України, а тому такий висновок не має доказової сили.

Таким чином вартість предмета іпотеки, встановлюється судом у розмірі 10 2387 40,20 грн., як визначили сторони у договорі.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про іпотеку", у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи -іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. У разі видачі заставної перехід права власності на предмет іпотеки не допускається до повного задоволення вимоги за заставною, крім переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування чи правонаступництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено обов'язок доказування кожною стороною тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами, не спростованими відповідачем, а тому суд визнає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

На задоволення вимог Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", за Генеральним договором № 805/6/18/8-135 від 13.10.2008, в сумі 52 202 252,55 грн. (що складається з: 24 523 240,80 грн. за тілом кредиту, 17 666 065,27 грн. за відсотками, 3 252 025,37 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 6 760 921,09 грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків), звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 805/13/18-5/8-826 від 13.10.2008: на нежитлові приміщення першого поверху № 66-1-:-66-6, 66-2а, 66-8:66-12, 66-17, 66-17а, 66-18, що знаходяться за адресою: м. Харків, Харківська набережна, 9, шляхом реалізації предмета іпотеки при проведенні прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, встановивши початкову ціну предмета іпотеки у розмірі 10 238 740,20 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВК Еко-Оіл" (м. Харків, вул. Артема, 2, код 38493041) на користь Приватного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (м. Київ, вул. Ковпака, 29, к/р 0003 в Головному управлінні НБУ по м. Києву та Київській області, МФО 321024, код 00039019) судовий збір в розмірі 153581,10 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 93 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області протягом десяти днів з дня підписання повного рішення.

Повне рішення складено 20.03.2017 р.

Суддя ОСОБА_8