РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2017Справа №910/15957/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Перша вантажна компанія в Україні»
доАкціонерного товариства «Перша Вантажна Компанія»
простягнення 148 418,15 російський рублів, що еквівалентно 58 179,91 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Тукало О.М.
від відповідача:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша вантажна компанія в Україні» (надалі - ТОВ «Перша вантажна компанія в Україні») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Перша Вантажна Компанія» (надалі - АТ «Перша Вантажна Компанія») про стягнення 148 418,15 російський рублів, що еквівалентно 58 179,91 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору транспортного експедирування №594Аг/Э/08 від 10.06.2008 р. відповідач належним чином грошове зобов'язання по оплаті вартості послуг не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 148 418,15 російський рублів, що еквівалентно 58 179,91 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 31.08.2016 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 19.12.2016 р., зупинено провадження у справі у зв'язку зі зверненням в порядку, передбаченому Угодою про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, до Арбітражного суду міста Москви.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.12.2016 р. розгляд справи відкладено на 20.02.2017 р. у зв'язку з відсутністю відомостей про повідомлення відповідача про дату та час розгляду даної справи.

Ухвалами господарського суду міста Києва від 20.02.2017 р. поновлено провадження у справі та відкладено розгляду справи на 15.03.2017 р. у зв'язку із неявкою представників сторін.

Представник позивача в судове засідання з'явилася, надала пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримала повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений в порядку, передбаченому Угодою про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992 р.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

За таких обставин, незважаючи на те, що відповідач в судові засідання 20.02.2017 р. та 15.03.2017 р. не з'явився, за висновками суду, наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаного учасника не перешкоджає вирішенню справи по суті.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.06.2008 р. між ТОВ «Перша вантажна компанія в Україні» (експедитор) та АТ «Перша Вантажна Компанія» (замовник) був укладений договір транспортного експедирування №594Аг/Э/08 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого по даному договору замовник доручає, а експедитор зобов'язується за передбачену даним договором винагороду від свого імені, але за рахунок замовника організувати виконання послуг з транспортно-експедиційного обслуговування внутрішніх, експортно-імпортних та транзитних перевезень вантажів залізничним транспортом по території України, країн СНД та інших держав, що погоджені в додатках до даного договору.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що замовник оплачує експедитору в порядку передоплати вартість залізничного тарифу по ставкам, погодженим в додатках згідно рахункам експедитора до початку відвантаження, якщо в додатках до даного договору не погоджено інше.

За змістом п. 3.4 Договору сторони щомісячно до 13 числа місяця, наступного за звітним, здійснюють звірку взаєморозрахунків за послуги, надані у звітному місяці.

На виконання умов Договору позивачем були надані, а відповідачем прийняті послуги на загальну суму 148 418,15 рос. рублів, що підтверджується актами наданих послуг №106 від 31.05.2016 р. та №118 від 30.06.2016 р., а також виправленими актами №2 від 20.05.2016 р. та №7 від 25.05.2016 р.

Відповідач листом №10-КД/10-490/16 визнав існування у нього заборгованості за надані позивачем послуги на суму 148 418,15 рос. рублів.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по оплаті наданих послуг по перевезенню вантажу, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 148 418,15 рос. рублів.

Згідно з частинами першою і третьою статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо в міжнародних договорах України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до частини першої статті 124 Господарського процесуального кодексу України підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 2 статті 4 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992 р., що була підписана та ратифікована Україною й Російською Федерацією, компетентні суди держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав розглядають справи і в інших випадках, якщо про це є письмова угода Сторін про передачу спору до суду.

Відповідно до п. 11.1 Договору будь-який спір, що виник у зв'язку з виконанням цього контракту, підлягає переданню на розгляд та остаточне вирішення до господарського суду міста Києва.

Якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності (пункт 1 частини 1 статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право»), спір підлягає вирішенню в господарських судах України з урахуванням вимог розділу III Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, даний позов підлягає розгляду господарським судом міста Києва.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем було надано, а відповідачем прийнято послуги на загальну суму 148 418,15 рос. рублів, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами наданих послуг №106 від 31.05.2016 р. та №118 від 30.06.2016 р., а також виправленими актами №2 від 20.05.2016 р. та №7 від 25.05.2016 р.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що замовник оплачує експедитору в порядку передоплати вартість залізничного тарифу по ставкам, погодженим в додатках згідно рахункам експедитора до початку відвантаження, якщо в додатках до даного договору не погоджено інше.

Відповідач листом №10-КД/10-490/16 визнав існування у нього заборгованості за надані позивачем послуги на суму 148 418,15 рос. рублів.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України п. 3.1 Договору, зобов'язання відповідача з оплати послуг становить 148 418,15 рос. рублів, а строк виконання грошового зобов'язання на момент звернення позивача до суду настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача 148 418,15 рос. рублів на підставі Договору за надані послуги по перевезенню вантажів. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

АТ «Перша Вантажна Компанія» обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Перша вантажна компанія в Україні» про стягнення з АТ «Перша Вантажна Компанія» заборгованості у розмірі 148 418,15 рос. рублів є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню судом.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша вантажна компанія в Україні» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Перша Вантажна Компанія» (105064, Російська Федерація, м. Москва, вул. Стара Басманна, 12, будівля 1; ОДРН 856) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша вантажна компанія в Україні» (04050, м. Київ, вул. Артема, 72, літера А; ідентифікаційний код 35839738) заборгованість у розмірі 148 418 (сто сорок вісім тисяч чотириста вісімнадцять) російський рублів 15 коп., що еквівалентно 58 179 (п'ятдесят вісім тисяч сто сімдесят дев'ять) грн. 91 коп. та судовий збір у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20.03.2017 р.

Суддя В.П. Босий