КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2017 р. Справа№ 910/16528/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Алданової С.О.

Зубець Л.П.

секретар Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача Мельник В.В. - дов. № 773 від 24.10.2016

Хмель О.М. - дов. № 972 від 27.12.2016

від відповідача ОСОБА_4 - особисто, паспорт серія НОМЕР_1,

виданий Святошинським РУГУ МВД України

в м. Києві 15.06.2004

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

матеріали справи

за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

на рішення Господарського суду міста Києва

від 20.10.2015 (суддя Ярмак О.М.)

у справі № 910/16528/15

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк

«Правекс-Банк» ( далі - ПАТ КБ «Правекс-Банк»)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

(далі - ФОП ОСОБА_4)

про зобов'язання вчинити дії, стягнення 628 422, 53 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.10.2015 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» 585 495, 00 грн. основного боргу з орендної плати, 35 615, 06 грн. пені, 334 828, 00 грн. збитків, 19 118,76 грн. судового збору. В частині суми 7 312, 00 грн. основного боргу відмовлено. В частині вимог про зобов'язання відповідача передати позивачу нежиле приміщення (в літ. А) загальною площею 167,4 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом підписання акту прийому-передачі приміщення за договором оренди приміщення від 06.02.2014 року відмовлено. У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено. На підставі даного рішення повернуто Публічному акціонерному товариству комерційний банк «Правекс-Банк» з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2 436, 00 грн., сплачений на підставі платіжних доручень № 141096086 від 24.06.2015 на суму 15 004, 45 грн., № 173648098 від 13.10.15 на суму 1 218,00 грн. (оригінали у матеріалах справи № 910/16528/15).

Не погоджуючись із згаданим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що матеріали справи не містять жодних документів, які б визначали курс купівлі-продажу готівкових доларів США, який необхідно було множити на 4 500 доларів США (місячний розмір орендної плати), що унеможливлює проведення розрахунків заборгованості зі сплати орендної плати. Оскільки передача об'єкту оренди, на думку апелянта, фактично відбулася 22.06.2015, хоч і не у встановленому договором порядку, то саме з цього часу відповідач не несе відповідальності за стан об'єкту оренди та не повинен сплачувати орендні платежі тощо.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.02.2016 апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_4 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Дикунська С.Я., судді Алданова С.О., Зубець Л.П. та розгляд справи призначено на 22.03.2016.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2016 з огляду на нез'явлення в судове засідання представника відповідача, розгляд справи відкладено на 12.04.2016.

11.04.2016 через відділ діловодства Київського апеляційного господарського суду надійшла заява представника відповідача з повідомленням про відкриття провадження у справі № 757/12086/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Правекс-Банк» про визнання недійсними п. 2.1 та п. 2.2. укладеного між ними Договору оренди приміщення від 06.02.2014 в частині встановлення орендної плати «За курсом купівлі-продажу готівкового долару США, встановлених ПАТ КБ «Правекс-Банк» на день здійснення платежу».

В судовому засіданні 12.04.2016 у справі № 910/16528/15 на підставі ст. 77 ГПК України оголошено перерву на 19.04.2016 для надання представником відповідача оригіналів документів на представництво інтересів ФОП ОСОБА_4 у Київському апеляційному господарському суді.

В судовому засіданні 19.04.2016 представник відповідача просив зупинити провадження у справі до вирішення пов'язаної з нею справи № 757/12086/16-ц, адже визнання недійсними згаданих пунктів договору може призвести до зменшення боргу, що в свою чергу вплине на рішення Київського апеляційного господарського суду у даній справі тощо.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2016 апеляційне провадження у справі № 910/16528/15 за скаргою ФОП ОСОБА_4 на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2015 зупинено, сторони зобов'язано повідомити Київський апеляційний господарський суд про результати розгляду Печерським районним судом міста Києва позову ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Правекс-Банк» про визнання договору недійсним по справі № 757/12086/16-ц.

28.12.2016 через відділ документообігу Київського апеляційного господарського суду надійшло клопотання представника ПАТ КБ «Правекс-Банк» про поновлення провадження у справі у зв'язку із набранням законної сили ухвали Печерського районного суду міста Києва від 15.09.2016 у справі № 757/12086/16-ц, якою позов ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Правекс-Банк» про визнання договору недійсним залишено без розгляду.

29.12.2016 Київським апеляційним господарським судом надіслано лист ПАТ КБ «Правекс-Банк», в якому зобов'язано позивача надати суду докази набрання законної сили ухвали Печерського районного суду міста Києва від 15.09.2016 у справі № 757/12086/16-ц.

07.02.2017 через відділ документообігу Київського апеляційного господарського суду надійшло клопотання представника ПАТ КБ «Правекс-Банк» про поновлення провадження у справі з доданою до нього копією ухвали Печерського районного суду міста Києва від 15.09.2016 у справі № 757/12086/16-ц з гербовою печаткою та відміткою суду про набрання законної сили 01.11.2016.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.02.2017 поновлено апеляційне провадження у справі № 910/16528/15, розгляд справи № 910/16528/15 призначено на 28.02.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.02.2017 у зв'язку з неявкою відповідача та/або його представника розгляд справи відкладено на 14.03.2017 на підставі ст. 77 ГПК України.

В судове засідання з'явились представники позивача та відповідач особисто, який заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи за необхідності знайти іншого адвоката та ознайомитись з матеріалами справи, в задоволенні якого суд відмовив через його необґрунтованість.

Відповідач в судовому засіданні підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити за наведених в ній підстав, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові повністю.

Представники позивача в судовому засіданні заперечували доводи апеляційної скарги, просили не брати її до уваги, а оскаржуване рішення як законне та обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши представників позивача та відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс- Банк» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити дії та стягнення 628 422, 53 грн. В обґрунтування своїх вимог вказувало на те, що після розірвання з 22.06.2015 договору оренди приміщення № 232 від 06.02.2014 (згідно направленого позивачем відповідачеві листа) відповідач продовжував користуватися орендованим майном, не звільнив та не повернув його позивачу, як і не сплатив заборгованості зі сплати орендних платежів, тому позивач просив суд:

1) зобов'язати відповідача передати позивачу нежиле приміщення (в літ. А) загальною площею 167,4 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом підписання акту прийому-передачі приміщення за договором оренди приміщення від 06.02.2014,

2) зобов'язати відповідача звільнити нежиле приміщення (в літ. А) загальною площею 167,4 кв. м за адресою: АДРЕСА_1, шляхом виселення,

3) стягнути з відповідача на користь позивача 628 422,53 грн., з яких: 592 807, 47 грн. заборгованості по орендній платі, 35 615,06 грн. пені.

12.08.2015 представником відповідача подано клопотання про припинення провадження у справі на підставі п. 6 ч.1 ст. 80 ГПК України в зв'язку з припиненням ФОП ОСОБА_4 підприємницької діяльності, про що внесено відповідний запис 5018773.

Відповідно до абз.4 п.4.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» громадянин, який мав статус суб'єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратив такий статус, не може бути стороною в судовому процесі у господарському суді, якщо немає визначених законом підстав для його участі в такому процесі. Однак у разі коли відповідна зміна статусу відбулася після порушення провадження у справі, вона не тягне за собою наслідків у вигляді зміни підвідомчості такої справи і, відповідно, - припинення провадження у ній, оскільки на час порушення господарським судом такого провадження її розгляд належав до юрисдикції цього суду; наведене стосується й випадку подання відповідним громадянином, що був відповідачем у справі, зустрічного позову в тій же справі. У будь-якому разі у суду немає й правових підстав для застосування при цьому положень статті 25 ГПК та залучення до участі у справі як правонаступника фізичної особи - підприємця тієї ж таки фізичної особи, оскільки правонаступництво передбачає перехід прав та обов'язків від одного суб'єкта до іншого, а не зміну правового статусу однієї й тієї ж самої особи. У разі задоволення позову до фізичної особи, яка в процесі розгляду справи втратила статус суб'єкта підприємницької діяльності, резолютивна частина відповідного судового рішення, крім відомостей, передбачених частинами другою - сьомою статті 84 ГПК, повинна містити дані, визначені в пункті 2 частини другої статті 54 цього Кодексу для фізичної особи (без зазначення її колишнього статусу суб'єкта підприємницької діяльності).

Оскільки на дату подання позову (26.06.2015) та порушення провадження у справі (30.06.2015) відповідач мав статус суб'єкта підприємницької діяльності, а зміна статусу відповідача (проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності) 17.07.2015 після порушення провадження у справі не є підставою для припинення провадження у справі за п.6 ч.1 ст. 80 ГПК України, місцевий суд правомірно відмовив в задоволенні вищезгаданого клопотання.

13.08.2015 представником позивача подано заяву про уточнення (доповнення, обґрунтування та збільшення) позовних вимог, в якій позивач просив прийняти доповнення до позовної заяви, оскільки вони стосуються тих же відносин між сторонами щодо неналежного виконання умов договору та просив:

- зобов'язати відповідача передати нежиле приміщення (в літ. А) загальною площею 167,4 кв. м за адресою АДРЕСА_1 шляхом підписання акту прийому-передачі приміщення за договором оренди приміщення від 06.02.2014;

- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по орендній платі в розмірі 592 807,47 грн. та 35 615,06 грн. пені, що разом складає 628 422,53 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача 334 828,00 грн. завданих збитків та судові витрати.

Оскільки ця заява відповідає вимогам ст. 22 ГПК України ії прийнято судом до розгляду.

Крім цього, 13.08.2015 представником позивача подано заяву про часткову відмову від позову та часткове повернення судового збору з державного бюджету, в якій просив прийняти відмову від позову в частині зобов'язання ФОП ОСОБА_4 звільнити нежиле приміщення (в літ. А) загальною площею 167,4 кв. м за адресою АДРЕСА_1 шляхом виселення та повернути з бюджету судовий збір в сумі 1 218, 00 грн. за вимогу немайнового характеру про зобов'язання відповідача вчинити дії. Заяву прийнято судом до розгляду.

Як встановлено матеріалами справи, 06.02.2014 між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Правекс-Банк» (позивачем, орендодавцем за договором) та Фізичною собою-підприємцем ОСОБА_4 (відповідачем, орендарем за договором) укладено договір оренди приміщення, посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименко С.Ю. та зареєстрований в реєстрі під № 232 (далі Договір).

За умовами п. 1.1. Договору орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування на умовах оренди нежиле приміщення (в літері А) загальною площею 167, 4 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1, план-схема якого наведена в додатку 1 до Договору, що є його невід'ємною частиною.

Приміщення надається орендарю для використання його у підприємницькій діяльності орендаря (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 2.2. Договору загальний місячний розмір орендної плати за Договором складає суму, еквівалентну 4500,00 доларів США, в тому числі ПДВ - 750,00 доларів США, за курсом купівлі - продажу готівкових доларів США, встановлених ПАТ КБ «Правекс-Банк» на день здійснення платежу. Розмір орендної плати вказано з урахуванням індексації. Розрахунки по Договору проводяться в національній валюті - гривні з урахуванням вищезгаданого розміру орендної плати.

Орендна плата сплачується в безготівковому порядку на рахунок орендодавця, вказаний в розділі 10 Договору. Нарахована орендна плата вноситься щомісячно, не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за звітним (п. п. 2.4., 2.5. Договору).

Строк оренди на підставі п. 8.1. Договору встановлюється до 6 лютого 2017 року включно з моменту підписання сторонами Договору та додатків № 1 та № 2 до нього, які є його невід'ємною частиною. Продовження строку оренди відбувається шляхом укладання сторонами відповідної додаткової угоди або укладання нового договору.

Відповідно до п. 8.2. Договір набирає чинності з моменту його укладення та нотаріального посвідчення і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за Договором.

Як встановлено матеріалами справи, факт передачі об'єкту оренди підтверджується актом прийому-передачі приміщення від 06.02.2014, згідно якого за умовами Договору позивач (орендодавець) передав відповідачу (орендарю) в строкове платне користування нежиле приміщення (в літері А) загальною площею 167,4 кв. м за адресою: АДРЕСА_1. Згідно п. 2 цього акту приміщення надається орендарю в справному технічному стані, будь-яких зауважень щодо стану приміщення у орендаря немає. Акт підписаний Головою правління позивача Кириченко Т.О. та відповідачем Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 без будь-яких зауважень.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України є, зокрема, договори та інші правочини.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Положеннями ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (ст. 6 ЦК України).

Зміст договору на підставі ч. 1 ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Таким чином, укладаючи Договір, сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов для договору даного виду, погодили взаємні права та обов'язки.

В свою чергу, відповідачем (апелянтом) не надано суду жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст.33, 34 ГПК України, які б підтверджували визнання згаданого Договору недійсним повністю або в частині.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 14.03.2017 ОСОБА_4 підтвердила факт підписання нею Договору та акту прийому-передачі приміщення в оренду.

Як вище згадувалось, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 15.09.2016 залишено без розгляду позов ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Правекс-Банк» про визнання недійсними п. 2.1., 2.2. Договору у справі № 757/12086/16-ц, в зв'язку з чим зупинялося апеляційне провадження у даній справі.

Таким чином, доказів внесення змін до Договору щодо погодження орендної плати в іншому розмірі, ніж встановлено п.п. 2.1., 2.2., як і визнання згаданих пунктів, Договору недійсними повністю або в частині матеріали справи не містять.

З огляду на наведене, Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 ГК України, ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України, і на підставі ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами ст. ст. 762, 785 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі ( ч. 1, 4 ст. 286 ГК України).

Господарським згідно ч. 1 ст. 173 ГК України визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.525, 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено матеріалами справи за умовами п. 2.5. Договору нарахована орендна плата вноситься щомісячно, не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за звітним.

Відповідно до п. 2.1. Договору місячний розмір орендної плати за 1 кв. м. приміщення встановлюється в сумі, еквівалентній 26, 88 доларів США, в тому числі ПДВ 20% в сумі, еквівалентній 4, 48 доларів США за курсом купівлі - продажу готівкових доларів США, встановлених ПАТ КБ «Правекс-Банк» на день здійснення платежу.

Як вище згадувалось, п. 2.2. Договору сторони погодили, що загальний місячний розмір орендної плати за Договором складає суму еквівалентну 4500,00 доларів США, в тому числі ПДВ - 750,00 доларів США, за курсом купівлі-продажу готівкових доларів США, встановленим ПАТ КБ «Правекс-Банк» на день здійснення платежу. Розмір орендної плати вказано з урахуванням індексації. Розрахунки за Договором проводяться в національній валюті - гривні з урахуванням вищевказаного розміру орендної плати.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач посилався на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором щодо своєчасної та повної сплати орендних платежів за період січень - червень (21 день), в зв'язку з чим у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 592 807,47 грн., виходячи з місячного розміру орендної плати 4 500,00 доларів США за курсом продажу доларів США, встановлених позивачем.

Заперечення відповідача (апелянта) щодо відсутності в матеріалах справи та на сайті ПАТ КБ «Правекс-Банк» інформації щодо курсу купівлі-продажу готівкових доларів США й погодження в усному порядку розміру орендної плати за Договором на рівні 35 300, 91 грн., не заслуговують на увагу, оскільки умовами Договору сторони узгодили розмір орендної плати, еквівалентний 4500,00 доларів США, а також застосування курсу купівлі-продажу готівкових доларів США, встановленого ПАТ КБ «Правекс-Банк» на день здійснення платежу. Інформація щодо курсу купівлі-продажу доларів США станом як на момент укладення Договору, так і на даний час доступна на офіційному сайті позивача.

Оскільки в період з січня по червень 2015 відповідач користувався об'єктом оренди, відповідно нарахування орендної плати за цей період є правомірним, а за відсутності сплати відповідачем орендної плати в повному обсязі у нього виникла заборгованість перед позивачем.

Здійснений позивачем розрахунок заборгованості з орендної плати як арифметично вірний зауважень не викликає, за винятком січня 2015, адже відповідачем здійснено оплату в розмірі 22 500, 00 грн. й заборгованість за січень 2015 складає 52 830,00 грн. (75 330, 00 грн. - 22 500, 00 грн.). Доказів оплати заборгованості за інші місяці в матеріалах справи відсутні.

З огляду на наведене та те, що матеріалами справи підтверджується факт передачі приміщення в оренду за Договором, користування відповідачем приміщенням в період з січня по червень 2015 року та правомірне нарахування ПАТ КБ «Правекс-Банк» орендної плати за згаданий період (з урахуванням проведеної відповідачем оплати), апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача 585 495,00 грн. заборгованості, які доведені позивачем належними та допустимими доказами, не спростовані відповідачем, а тому є такими, що підлягають задоволенню, відповідно в іншій частині вимог про стягнення 7 312,00 грн. основного боргу слід відмовити.

Крім цього, в зв'язку з простроченням сплати орендної плати позивачем заявлено до стягнення з відповідача 35 615,06 грн. пені.

Умовами п. 2.6. Договору передбачено, що у випадку несвоєчасної сплати орендної плати орендар сплачує орендодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення.

За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).

Положеннями ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань на підставі ч. 6 ст. 231 ГК України встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано ( ч. 6 ст. 232 ГК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГК України та ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені, апеляційний суд погоджується із рішенням місцевого суду щодо задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 35 615,06 грн. пені.

У відповідності до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами п. 3.2.4. Договору сторони погодили можливість розірвання договору оренди в односторонньому порядку, зокрема, передбачили право орендодавця в односторонньому порядку достроково розірвати договір. Договір вважається розірваним через 30 календарних днів з моменту відправлення орендодавцем письмового повідомлення на адресу орендаря. Повторна згода орендаря на розірвання договору та укладення додаткової угоди про розірвання не вимагається.

За умовами п. 8.4. Договору сторони виражають свою згоду з тим, що вони мають право достроково в односторонньому порядку розірвати даний договір, при цьому попередивши іншу сторону письмово за 30 календарних днів.

Як встановлено матеріали справи, рекомендованим листом від 20.05.2015 за № 3229/11-03-3 позивач надіслав відповідачу повідомлення про розірвання договору з 22.06.2015, що підтверджується списком рекомендованих листів та фіскальним чеком поштового відділення від 20.05.2015. Копія згаданого листа 15.06.2015 отримана представником відповідача - ОСОБА_9 особисто.

Проте відповідачем цей лист проігноровано - залишено без відповіді та задоволення.

З огляду на наведене та положення п. 3.2.4. Договору, він є розірваним з 22.06.2015.

Направлення позивачем згаданого листа без внутрішнього опису вкладення, як це передбачено п. 7.8. Договору, не спростовують його отримання відповідачем й як наслідок, розірвання Договору.

У випадку дострокового розірвання договору, орендар зобов'язаний в останній день дії Договору повернути орендодавцю приміщення в тому ж стані, в якому орендар його отримав, з урахуванням нормального фізичного зносу по акту прийому-передачі (п. 4.1.9. Договору).

Так, у разі припинення договору найму наймач на підставі ч. 1 ст. 785 ЦК України зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється (ч. 2 ст. 795 ЦК України).

Доказів повернення орендарем (відповідачем) орендодавцю (позивачу) орендованого приміщення в тому ж стані, в якому орендар його отримав, з урахуванням нормального фізичного зносу по акту прийому-передачі, як це передбачено ст.ст. 785, 795 ЦК України та п. 4.1.9 Договору, матеріали справи не містять.

Разом з тим, в уточненнях позовних вимог від 12.08.2015 позивач вказував, що 06.07.2015 представник відповідача передав представнику позивача ключі від орендованого приміщення, однак підписувати акт прийому-передачі приміщення відмовився. Наведене стало підставою для відмови позивача від позовних вимог в частині зобов'язання ФОП ОСОБА_4 звільнити нежиле приміщення (в літ. А) загальною площею 167,4 кв. м за адресою АДРЕСА_1 шляхом виселення.

Заявлені позивачем вимоги про зобов'язання відповідача передати нежиле приміщення (в літ. А) загальною площею 167,4 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 шляхом підписання акту прийому-передачі приміщення за Договором фактично зводиться до вимоги про зобов'язання підписати акт прийому-передачі приміщення від 06.07.2015.

Оскільки такий спосіб захисту цивільного права як зобов'язання підписати акт прийому-передачі приміщення не відновлює порушеного право позивача, адже при розгляді справи судом встановлено, що Договір є розірваним, а приміщення - звільненим відповідачем, місцевий суд дійшов вірного висновку про відмову в позові в цій частині.

Крім цього, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 334 828, 00 грн. завданих збитків.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 ЦК України є відшкодування збитків.

Збитками є втрати, яких особа зазнала в зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) ( ст. 22 ЦК України).

Під збитками в розумінні ч. 2 ст. 224 ГК України передбачаються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ст. 225 ГК України).

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому саме на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

За умовами п. 4.1.5., 4.1.6., 4.1.11 Договору сторони погодили обов'язки орендаря, зокрема, самостійно і за власний рахунок забезпечити прийняття заходів відносно підтримання приміщення у стані не гіршому , ніж на момент передачі його в оренду по Договору, з урахуванням нормального фізичного зносу, проводити за свій рахунок поточний ремонт приміщення без подальшої компенсації орендодавцем. Забезпечити збереження інженерних мереж, комунікацій та обладнання приміщення: не виконувати без письмового дозволу орендодавця роботи щодо прихованих та відкритих проводок комунікацій, перепланування, яке призведе до зміни технічного плану приміщення. Негайно повідомляти орендодавця у письмовій формі про будь - які пошкодження, аварії або інші події, в результаті яких заподіяна (або може бути заподіяна) шкода приміщенню, а також своєчасно приймати всі можливі заходи для запобігання можливості подальшого руйнування або пошкодження приміщення.

Відповідно до п. 4.1.9. Договору орендар зобов'язаний у випадку зупинення або дострокового розірвання договору, в останній день його дії повернути орендодавцю приміщення в тому ж стані, в якому орендар його отримав, з урахуванням нормального фізичного зносу приміщення по акту прийому - передачі приміщення.

Ризик випадкового знищення чи пошкодження орендованого майна на період дії Договору несе орендар (п. 7.10. Договору).

Відповідно до ст. 772 ЦК України, наймач, який затримав повернення речі наймодавцеві, несе ризик її випадкового знищення або випадкового пошкодження.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення збитків, позивач зазначав, що після передачі представником відповідача ключів від орендованого приміщення представнику позивачу без складання та підписання відповідного акту, позивачем встановлено, що приміщення знаходиться в несправному, непридатному для подальшого використання стані, зокрема, зіпсоване все внутрішнє оздоблення приміщень, пошкоджена електрика (електропроводка), демонтовані радіатори опалення, освітлюючі прибори, внутрішні двері, вхід з вулиці до приміщення зменшено, демонтовані зовнішні великоформатні скляні двері та замінені на значно менші металеві, пошкоджені внутрішні перегородки, будівельне сміття не вивезено, про що складено відповідний акт огляду майна від 06.07.2015.

08.07.2015 позивач надіслав відповідачу два примірники акту прийому-передачі приміщення від 06.07.2015, в якому описав стан приміщення, з проханням підписати і повернути один примірник акту протягом 5 календарних днів. Проте відповідач відповіді на цього листа не надав, акту не підписав та примірнику акту не повернув.

Оскільки акт повернення приміщення відповідачем не підписано, заперечень на акт не надано, стан приміщення відповідачем в присутності позивача не зафіксовано, 23.07.2015 позивач звернувся до ТОВ «Судова незалежна експертиза» із заявою про проведення експертного дослідження приміщення.

Згідно висновку № ЕД -1-1210/15 будівельно-технічного (оціночно-будівельного) експертного дослідження від 03.08.2015, складеного ТОВ «Судова незалежна експертиза» на замовлення позивача ( копія долучена до матеріалів справи) вартість ремонтно-будівельних робіт в приміщенні на момент проведення дослідження з урахуванням вартості будівельних матеріалів та обладнання складає 334 828,00 грн.

Як встановлено матеріали справи, відповідач своїх зобов'язань щодо передачі приміщення своєчасно та в належному стані за актом приймання-передачі не виконав, приміщення у визначені Договором строки не звільнив та не повернув орендодавцю по акту прийому-передачі, як це передбачено умовами Договору, чим допустив порушення своїх зобов'язань за Договором.

Наданий відповідачем лист слідчого СВ Печерського РУ ГУ МВС України та витяг з кримінального провадження від 23.06.2015 про досудове розслідування свідчить лише про початок досудового розслідування за заявою представника ФОП ОСОБА_4, вироку суду з кримінальної справи, який би містив дані, що мають значення для розгляду даної справи немає.

Твердження відповідача (апелянта) про заблокування приміщення позивачем та надані представником відповідача пояснення та доповідні найманих працівників від 22.06.2015, 23.06.2015, 24.06.2015 не спростовують факту порушення відповідачем своїх договірних зобов'язань в частині своєчасної передачі позивачу спірного приміщення в належному стані.

Доказів пошкодження приміщення (заподіяння позивачеві збитків) третіми особами, а також відсутності вини відповідача в порушенні зобов'язань за Договором матеріали справи не містять.

З огляду на наведене, приписи чинного законодавства та умови Договору, зокрема п. 4.1.4., відповідно до якого орендар несе матеріальну відповідальність перед орендодавцем за збитки, які виникли з вини орендаря або спричинені невиконанням (неналежним виконанням) умов даного договору, апеляційний суд погоджується із висновками місцевого суду про обґрунтованість позовних вимог про стягнення 334 828, 00 грн. збитків, які доведені позивачем належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, а тому є такими, що підлягають задоволенню.

Інші доводи відповідача (апелянта) про порушення судом першої інстанції вимог матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого суду, як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2015 у справі № 910/16528/15 - без змін.

Матеріали справи № 910/16528/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді С.О. Алданова

Л.П. Зубець