РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2017Справа №910/23532/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Харківміськгаз"

про визнання договору укладеним та зобов'язання вчинити дії

Суддя Турчин С.О.

Представники учасників процесу:

від позивача: Сивак А.Ю.

Шкребець Є.Ф.

від відповідача: Петрук Я.Ю.

Федорова Т.В.

від третьої особи: Волощук П.Ю.

вільні слухачі: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Публічне акціонерне товариство "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (відповідач) в якому просить суд:

- визнати укладеним з моменту початку фактичного постачання ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" природного газу ПАТ "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5" договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" в редакції споживача та відповідно до Типового договору, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2501;

- зобов'язати ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надати ПАТ "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5" підписану уповноваженою особою письмову форму договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" в редакції ПАТ "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідача, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.12.2015 № 1307-р, визначено постачальником «останньої надії». Позивач 16.11.2016 направив заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", однак відповідачем вказана заява-приєднання була повернена у зв'язку з відсутністю юридичних підстав для здійснення постачання природного газу на умовах типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії». Враховуючи наведене, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2016 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження по справі № 910/23532/16, розгляд справи призначено на 26.01.2017.

В судове засідання 26.01.2017 з'явились представники позивача і відповідача та заявили спільне усне клопотання про відкладення розгляду справи, просили суд його задовольнити.

Представник позивача надав документи для долучення до матеріалів справи.

Представник відповідача надав письмові пояснення, у яких зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає про наявність заборгованості позивача перед відповідачем.

В судовому засіданні 26.01.2017, на підставі ст. 77 ГПК України, оголошено перерву до 16.02.2017.

06.02.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшли пояснення з документами по справі. У поданих поясненнях позивач зазначив, що у зв'язку з тим, що станом на 01.11.2016 діючі постачальники не оформили для позивача підтверджених обсягів газу для вироблення електричної енергії на листопад 2016 року, а також розірванням та призупиненням дії договорів на постачання природного газу на період листопад-грудень 2016, відсутності інших укладених договорів, позивач підписав заяву-приєднання та здійснював фактичне споживання газу.

15.02.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли пояснення по справі. Так, відповідач зазначає, що, по-перше, ні Закон України «Про ринок природного газу», ні будь-який інший діючий закон не містить прямої вказівки щодо обов'язковості спірного договору, по-друге, однією з підстав для постачання природного газу є відсутність простроченої заборгованості споживча за поставлений газ перед діючими постачальниками, однак у позивача наявна прострочена заборгованість перед відповідачем.

16.02.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про зміну предмету позову.

16.02.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про здійснення технічної фіксації судового засідання.

Відповідно до п. 7 ст. 81-1 ГПК України, на вимогу хоча б одного учасника судового процесу у суді першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи по суті або за ініціативою суду здійснюється фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Враховуючи те, що від відповідача надійшло клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису, при подальшому розгляді справи № 910/23532/16 буде здійснюватись фіксування судового процесу.

В судове засідання 16.02.2017 з'явились представники позивача, відповідача.

Представник позивача просив суд прийняти до розгляду подану через відділ діловодства суду заяву про зміну предмету позову, згідно якої позивач просить суд:

- визнати укладеним з 01.11.2016 - моменту початку фактичного постачання ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" природного газу ПАТ "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5" договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" в редакції споживача та відповідно до Типового договору, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2501;

- зобов'язати ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надати ПАТ "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5" підписану уповноваженою особою письмову форму договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" в редакції ПАТ "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5".

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Заяву про зміну предмету позову судом прийнято до розгляду.

Представниками позивача та відповідача в судовому засіданні 16.02.2017 також подано спільне клопотання про продовження строку вирішення спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2017 продовжено строк вирішення спору у справі № 910/23532/16 на 15 днів, залучено до участі у справі № 910/23532/16 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Харківміськгаз", розгляд справи відкладено на 28.02.2017.

23.02.2017 від позивача через відділ діловодства суду надійшла заява про зміну предмету позовних вимог, у якій позивач просить суд:

- визнати укладеним з 01.11.2016 - моменту початку фактичного постачання ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" природного газу ПАТ "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5" договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" в редакції споживача та відповідно до Типового договору, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2501 (редакція договору позивача);

- зобов'язати ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надати ПАТ "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5" підписану уповноваженою особою письмову форму договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" в редакції ПАТ "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5".

У судовому засіданні 23.02.2017 представник відповідача подав клопотання про витребування доказів, у якому просив витребувати докази у позивача та третьої особи.

У судовому засіданні судом прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову.

Судом у судовому засіданні 23.02.2017 оголошено перерву до 09.03.2017.

07.03.2017 від третьої особи надійшли письмові пояснення по справі.

09.03.2017 від відповідача надійшли клопотання про колегіальний розгляд справи, заява про відвід судді та відзив на позовну заяву. У поданому відзиві відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав:

- не укладення публічного договору приєднання між ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» та відповідачем;

- недоведеності настання у ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» обставин, відповідно до яких споживачу може здійснюватися постачання газу постачальником «останньої надії»;

- поширення на постачальника та споживача «останньої надії» вимог Правил постачання природного газу від 30.09.2015 № 2496 в цілому та вимог інших норм чинного законодавства України, що регулюють діяльність суб'єктів на ринку природного газу;

- відсутності факту постачання відповідачем газу ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» як постачальником «останньої надії», а отже безпідставності позовної вимоги щодо визнання договору укладеним з 01.11.2016 - «початку фактичного постачання газу постачальником «останньої надії».

У судовому засіданні 09.03.2017 представник відповідача подав уточнення до клопотання від 28.02.2017 про витребування доказів.

Представник позивача у судовому засіданні 09.03.2017 надав письмові пояснення по справі та документи для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.03.2017 відмовлено у задоволенні заяви про відвід судді Турчин С.О.

У судовому засіданні 09.03.2017 оголошено перерву до 16.03.2017.

14.03.2017 від позивача надійшли письмові пояснення на відзив відповідача.

15.03.2017 від третьої особи надійшли письмові пояснення.

16.03.2017 від відповідача надійшло клопотання про залучення письмових доказів до матеріалів справи.

Позивач у судовому засіданні 16.03.2017 надав документи для долучення до матеріалів справи.

Розглянувши у судовому засіданні 16.03.2017 клопотання відповідача про здійснення колегіального розгляду справи, суд відхилив його, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 4-6 Господарського процесуального кодексу України, справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Однак, суд зазначає, що питання про необхідність та доцільність призначення колегіального розгляду конкретної справи вирішується судом із урахуванням категорії спору та обґрунтованості клопотання про призначення колегіального розгляду справи, а також з огляду на конкретні обставини, що свідчать про складність кожної конкретної справи.

З огляду на обставини справи, спірні матеріально-правові відносини, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про те, що категорія даного спору, а також його обставини, не зумовлюють істотної складності справи, у зв'язку із чим, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про призначення колегіального розгляду справи.

Крім того, розглянувши клопотання відповідача про витребування доказів, з урахуванням уточнень до нього, суд відхилив його, з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали (пункти 3, 4, 6, 8 і 11 статті 65 Господарського процесуального кодексу України), не лише від учасників судового процесу, а й від інших підприємств, установ, організацій, державних органів. У разі неможливості самостійно подати необхідні для розгляду справи докази сторона, прокурор, третя особа вправі звернутися до господарського суду, в тому числі й апеляційної інстанції, з клопотанням про витребування доказів; при цьому обґрунтування такої неможливості покладається на особу, що заявляє відповідне клопотання.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії (стаття 36 Господарського процесуального кодексу України). Якщо документи, які мають значення для правильного вирішення спору, і підписи на них виготовлені стороною за допомогою будь-яких технічних засобів, то такі документи повинні прийматись господарським судом як письмові докази, досліджуватись та оцінюватись за загальними правилами Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, належністю доказів є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Виходячи з аналізу наведених приписів процесуального законодавства у контексті заявлених позовних вимог, суд відмовляє у задоволені вказаного клопотання, оскільки, по-перше, частина доказів, які відповідач просить витребувати у позивача, були надані останнім та долучені до матеріалів справи, а тому немає необхідності у їх витребуванні; по-друге, враховуючи наявні у матеріалах справи докази та предмет спору, суд дійшов висновку про відсутність необхідності витребування інших доказів.

Також у судовому засіданні 16.03.2017 відповідачем заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості ознайомитися з документами, поданими позивачем у судовому засіданні.

Суд дійшов висновку, що усне клопотання відповідача про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника одного із учасників судового процесу, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

При цьому, зі змісту вищенаведеної норми вбачається, що питання про те, що певні обставини перешкоджають розгляду справи, вирішується судом залежно від конкретних обставин справи. Так, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з'явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті.

За висновками суду, обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів, достатніх для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Водночас, судом, враховано, що у відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Враховуючи те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 16.03.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників учасників процесу, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2015 № 1307-р Національну акціонерну компанію "Нафтогаз України" визначено постачальником "останньої надії" строком на три роки як переможця конкурсу.

Відповідно до п. 6 розділу 5 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах

енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 (далі - Правила постачання) для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" споживач має заповнити заяву-приєднання, розміщену на сайті постачальника "останньої надії", за формою відповідного додатка до типового договору та надіслати її постачальнику "останньої надії" у спосіб, визначений на сайті постачальника "останньої надії".

На офіційному сайті Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" зазначено, що заява-приєднання, передбачена пунктом 6 розділу V Правил постачання природного газу, заповнюється споживачем та надсилається поштою на адресу компанії.

Листом від 16.11.2016 вих. № 01-12/2185 позивач звернувся до відповідача із заявою-приєднанням до умов договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" (для споживача, що не є побутовим). Судом встановлено, що заява-приєднання позивача відповідала формі, додатка № 2 до типового договору.

Крім того, у зазначеному листі позивач просив направити на адресу товариства підписану уповноваженою особою НАК "Нафтогаз України" письмову форму договору постачання природного газу у встановлений строк.

Відповідач, листом від 23.11.2016 № 26-8375/1.2-16 щодо відмови в укладенні договору з постачальником "останньої надії", повідомив про відсутність юридичних підстав для здійснення компанією постачання природного газу ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» на умовах типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", у зв'язку з чим повернув без розгляду заяву-приєднання . Також відповідач у вказаному листі зазначив про існування заборгованості ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» перед відповідачем.

Крім того, відповідач повторно листом від 30.11.2016 № 26-8551/1.2-16 повідомив позивача про відсутність підстав для здійснення компанією постачання природного газу ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» на умовах типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії".

Позивач, обґрунтовуючи наявність підстав для звернення з даним позовом до суду зазначає, що у останнього були наявні усі підстави для споживання природного газу від постачальника «останньої надії» у період листопад-грудень 2016, а відповідач безпідставно ухиляється від укладення договору.

На підтвердження своїх обґрунтувань позивач вказує, що усі договори з діючими постачальниками були розірвані та припинені. Так, станом на 24.10.2016 укладений між позивачем та ТОВ «Укрістгаз» договір №02/08-15-г на постачання природного газу від 15.08.2012 призупинено до 01.01.2017; договір №НТ-15-33 на постачання природного газу для потреб побутових споживачів від 27.09.2016 з діючим постачальником ТОВ «Нотокс» станом на 02.11.2016 розірваний за згодою сторін; також 11.11.2016 розірвано договір № Г-393/16 на постачання природного газу від 31.10.2016 з діючим постачальником ТОВ «Інтер Енерго Трейд; інші договори №20161101 від 01.11.2016, №20160701 від 01.07.2016, №120-16/ГК від 31.08.2016 з діючими постачальниками ТОВ «Дніпромазутпостач», ТОВ Газова компанія «Інвестсервіс» станом на 16.11.2016 також розірвані за згодою сторін.

Позивач стверджує, що діючі постачальники не оформлювали та не підтверджували необхідні для вироблення електричної енергії та теплової енергії за категорією «інші споживачі» обсяги природного газу для позивача на листопад-грудень 2016, товариство не встигло оформити договірні відносини на вказаний період з новими постачальниками.

При цьому, за доводами позивача, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» станом на листопад 2016 також не було діючим постачальником газу для виробництва електричної енергії, оскільки строк дії договору купівлі-продажу природного газу для власних потреб №85/15-ПР від 19.12.2014 закінчився 31.12.2015, а листом №26-487/1.2-16 від 27.01.2016 компанія відмовилася підписувати подібний договір щодо газу для власних потреб товариства на 2016 рік.

Таким чином, враховуючи викладене, позивач вважає, що на підставі ст. 15 Закону України «Про ринок природного газу», абз. 2 п. 6 Розділу V Правил №2496 постачання природного газу ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» з 01.11.2016 має здійснюватися у порядку, визначеному правилами для постачальника «останньої надії».

Звертаючись до суду з даним позовом, враховуючи заяву про зміну предмету позову, позивач просить суд визнати укладеним з 01.11.2016 - моменту початку фактичного постачання ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" природного газу ПАТ "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5" договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" в редакції споживача та відповідно до Типового договору та зобов'язати ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надати ПАТ "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5" підписану уповноваженою особою письмову форму договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" в редакції ПАТ "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5".

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 3, 4, 7 Господарського кодексу України, укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб'єктів, коли ці суб'єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу визначаються Законом України "Про ринок природного газу" .

Як встановлено судом вище, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2015 № 1307-р Національну акціонерну компанію "Нафтогаз України" визначено постачальником "останньої надії" строком на три роки як переможця конкурсу.

Положеннями п. 26 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що постачальник "останньої надії" - визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про ринок природного газу", у разі якщо постачальника ліквідовано, визнано банкрутом, його ліцензію на провадження діяльності з постачання природного газу анульовано або її дію зупинено, а також в інших випадках, передбачених правилами для постачальника "останньої надії", постачання природного газу споживачу здійснюється у порядку, визначеному правилами для постачальника "останньої надії", та на умовах типового договору постачання постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором.

Вказана норма кореспондується з п. 1 розділу 5 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 (далі - Правила постачання), відповідно до якого, якщо в результаті ліквідації діючого постачальника, визнання його банкрутом, анулювання/зупинення його ліцензії, недостатності ресурсу природного газу для задоволення потреб споживача, відсутності пропозицій від постачальників чи в інших випадках, передбачених пунктом 3 цього розділу, споживач залишився (буде залишений) без постачальника та/або без достатніх ресурсів (підтверджених обсягів природного газу), споживач має право звернутися у порядку, визначеному цим розділом, до постачальника "останньої надії".

Постачальник "останньої надії" здійснює постачання природного газу всім споживачам, які звернулися до нього, на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати типовому договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", затвердженому Регулятором (далі - типовий договір), який є публічним, а його умови - однаковими для всіх споживачів України.

Максимальна тривалість постачання природного газу постачальником "останньої надії" не може перевищувати шістдесят календарних днів на рік та в будь-якому випадку не має тривати довше ніж до кінця календарного місяця, наступного за тим місяцем, у якому почалося фактичне постачання природного газу споживачеві постачальником "останньої надії" (п. 2 розділу 5 Правил).

Приписами пункту 3 Правил постачання природного газу встановлені випадки, в яких постачання природного газу споживачу може здійснюватися постачальником "останньої надії":

- у діючого постачальника відсутній або не достатній ресурс природного газу для забезпечення споживача в необхідних обсягах на відповідний період;

- між діючим постачальником та споживачем розірваний договір на постачання природного газу або призупинений у частині постачання природного газу на відповідний період, при цьому споживач не встиг оформити договірні відносини з новим постачальником чи новий постачальник не встиг оформити підтверджений обсяг природного газу споживачу;

- діючого постачальника визнано банкрутом у встановленому порядку, або він припинив свою господарську діяльність з інших причин, або його вже ліквідовано;

- діючий постачальник більше не має права на постачання природного газу у випадку, якщо його ліцензія на постачання скасована або її дія призупинена Регулятором;

- діючий постачальник своєчасно не оформив підтверджені обсяги природного газу по споживачу на відповідний період (за умови, що споживачем дотримані зобов'язання за договором на постачання природного газу) та по споживачу вже розпочаті чи здійснені заходи з припинення розподілу/транспортування природного газу Оператором ГРМ/ГТС.

Діючий постачальник, який передбачає свою нездатність продовжувати постачання природного газу своєму споживачу та/або надалі виконувати свої зобов'язання за договором постачання природного газу, має завчасно (не пізніше ніж через три робочі дні після дня, коли йому стало відомо про відповідні обставини, які спричиняють його нездатність продовжувати постачання природного газу своїм споживачам) повідомити (з позначкою про вручення) про це споживача та поінформувати споживача про його право: вибрати іншого постачальника або звернутися до постачальника "останньої надії", а також про наслідки, що можуть статися через відсутність у споживача постачальника; на відшкодування збитків, завданих у зв'язку з нездатністю діючого постачальника виконати свої зобов'язання за договором постачання природного газу.

Діючий постачальник - постачальник природного газу, з яким укладено договір постачання природного газу і який постачає природний газ споживачу (п. 5 Правил).

З матеріалів справи вбачається, що діючими постачальниками природного газу для позивача були: Товариство з обмеженою відповідальністю «НОТОКС» на підставі договору № НТ-15-33 постачання природного газу для потреб не побутових споживачів від 27.09.2016, що підтверджується Актами прийому-передачі природного газу від 30.09.2016 та від 31.10.2016; Товариство з обмеженою відповідальністю «Газова компанія «ІНВЕСТСЕРВІС» на підставі договору № 120-16/ГК постачання природного газу для потреб не побутових споживачів від 31.08.2016, що підтверджується Актом прийому-передачі вартісних показників природного газу від 31 жовтня 2016; Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР ЕНЕРГО ТРЕЙД» на підставі договору № Г-393/16 на постачання природного газу від 31.10.2016, що підтверджується Актом прийому-передачі природного газу від 13.10.2016.

Крім того, з наданих позивачем доказів вбачається, що 01.11.2016 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОМАЗУТПОСТАЧ» укладено договір №20161101 на постачання природного газу, додатковими угодами № 1 та № 2 до якого погодили поставку природного газу на листопад-грудень 2016.

Як зазначалось судом вище, відповідно до абз. 2 п. 3 розділу 5 Правил, одним із випадків, за якого постачання природного газу споживачу може здійснюватися постачальником "останньої надії" є випадок, коли між діючим постачальником та споживачем розірваний договір на постачання природного газу або призупинений у частині постачання природного газу на відповідний період, при цьому споживач не встиг оформити договірні відносини з новим постачальником чи новий постачальник не встиг оформити підтверджений обсяг природного газу споживачу.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 16.11.2016 ТОВ «ДНІПРОМАЗУТПОСТАЧ» запропонувало позивачу призупинити дію договору від 01.11.2016 №20161101 у частині постачання природного газу до січня 2017 у зв'язку з неможливістю здійснити закупівлю природного газу для позивача або розірвати договір. Додатковою угодою № 3 від 16.11.2016 сторони дійшли згоди про розірвання договору №20161101.

Листом від 11.11.2016 вих. № 11/05/11 Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР ЕНЕРГО ТРЕЙД» повідомило позивача, що не має можливості забезпечити ПАТ "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5" природним газом в листопаді та грудні 2016 у зв'язку з відсутністю необхідних обсягів природного газу на вказаний період. Додатковою угодою № 2 від 11.11.2016 сторони дійшли згоди про розірвання договору № Г-393/16 від 31.10.2016 про постачання природного газу.

Товариство з обмеженою відповідальністю «НОТОКС» листом від 02.11.2016 повідомило позивача про неможливість постачання природного газу для ПАТ "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5" відповідно до договору № НТ-15-3 від 27.09.2016. Додатковою угодою № 2 від 02.11.2016 сторони дійшли згоди про розірвання договору № НТ-15-33 від 27.09.2016 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів.

16.11.2016 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Газова компанія «ІНВЕСТСЕРВІС» укладено додаткову угоду № 2, якою сторони розірвали договір № 120-16/ГК від 31.08.2016 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів.

Таким чином, станом на 16.11.2016 між діючими постачальниками та ПАТ "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5" (споживачем) розірвані договори на постачання природного газу на період листопад-грудень 2016. При цьому, доказів оформлення позивачем договірних відносини з новим постачальником на період листопад-грудень 2016 матеріали справи не містять.

Отже, оскільки у період листопад-грудень 2016 у позивача не було можливості отримати природний газ від діючих постачальників, останній скористався правом на звернення до постачальника «останньої надії» для постачання газу на період листопад-грудень 2016.

Поряд із цим, суд зазначає, що відповідно до абз. 4 п. 3 розділу 5 Правил передбачено також, що постачання природного газу споживачу може здійснюватися постачальником "останньої надії", якщо діючий постачальник своєчасно не оформив підтверджені обсяги природного газу по споживачу на відповідний період (за умови, що споживачем дотримані зобов'язання за договором на постачання природного газу) та по споживачу вже розпочаті чи здійснені заходи з припинення розподілу/транспортування природного газу Оператором ГРМ/ГТС.

Так, з матеріалів справи, зокрема з наданих позивачем листів діючих постачальників, вбачається, що останні не оформили підтверджені обсяги природного газу по споживачу на період листопад-грудень 2016, та по споживачу вже були розпочаті заходи з припинення розподілу/транспортування природного газу Оператором ГРМ/ГТС, що підтверджується наявними повідомленнями про припинення (обмеження) газопостачання ПАТ "Харківміськгаз".

Суд зазначає, що вищенаведена обставина є додатковою підставою, передбаченою Правилами постачання природного газу, для звернення позивача до постачальника «останньої надії».

Виходячи з вищевикладених фактичних обставин та норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що у період часу з листопад-грудень 2016 діючі постачальники позивача припинили поставку останньому природного газу на підставі відповідних договорів, а також вказані постачальники не оформили підтверджені обсяги природного газу по позивачу на зазначений період. Тобто, позивач фактично залишився у цей період часу без постачальника та без достатніх ресурсів у вигляді природного газу. Такі фактичні обставини визначені законодавством України як дві окремі й самостійні підстави, які дають споживачеві право на звернення до визначеного Кабінетом Міністрів України постачальника «останньої надії», з метою отримання природного газу. При цьому, чинним законодавством унормовано, що постачальник «останньої надії» фактично не має права відмовити споживачеві у поставці природного газу, оскільки сутність такого постачальника полягає у забезпеченні безперервного споживання природного газу.

Згідно з п. 5 розділу 5 Правил, договір постачання природного газу з постачальником "останньої надії" укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання споживача до умов договору, редакція якого розміщена на офіційному сайті Регулятора та постачальника "останньої надії", і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. На письмову вимогу споживача постачальник "останньої надії" зобов'язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення надати споживачу підписану уповноваженою особою постачальника письмову форму договору постачання природного газу.

Для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" споживач має заповнити заяву-приєднання, розміщену на сайті постачальника "останньої надії", за формою відповідного додатка до типового договору та надіслати її постачальнику "останньої надії" у спосіб, визначений на сайті постачальника "останньої надії".

Договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з моменту початку фактичного постачання природного газу такому споживачу постачальником "останньої надії" (п. 6 розділу 5 Правил постачання).

Враховуючи наявність у позивача підстав для звернення до постачальника "останньої надії", з метою недопущення припинення постачання природного газу, позивач скористався правом, передбаченим законодавством та звернувся до відповідача із заявою-приєднанням до умов договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» від 16.11.2016 № 01-23/2184.

При цьому, судом встановлено, що позивачем дотримано п. 6 розділу 5 Правил постачання природного газу та вимоги відповідача, розміщені на офіційному сайті, щодо порядку заповнення на надсилання заяви-приєднання.

Так, заява-приєднання позивача відповідала формі, додатка № 2 до типового договору, а докази отримання її відповідачем не оспорюються сторонами спору.

Відповідно до статті 187 Господарського кодексу України спори, які виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Оскільки постачальник "останньої надії", в силу приписів Закону України "Про ринок природного газу" не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу, то суд дійшов висновку, що такий договір для відповідача - Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", якого визначено постачальником "останньої надії", є обов'язковим, і за наявності підстав, передбачених приписами пункту 3 Правил, відповідач не може відмовити в укладенні договору.

Таким чином, твердження відповідача про те, що законодавством не встановлена обов'язковість даного договору для відповідача, є безпідставними.

Отже, враховуючи відсутність у відповідача права відмовити в укладенні договору, з підстав, зазначених у матеріалах справи, на обмежений період часу, враховуючи звернення позивача із заявою приєднанням від 16.11.2016 № 01-23/2184, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли відносини з постачання природного газу постачальником "останньої надії".

Як встановлено законодавством, даний вид договору є публічним, а отже згода відповідача на укладення даного договору не є необхідною.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про ринок природного газу" та п. 6 Правил, договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з моменту початку фактичного постачання природного газу такому споживачу постачальником "останньої надії".

Позивач, звертаючись до суду з вимогою про визнання договору укладеним, просив визнати укладеним з 01.11.2016 - моменту початку фактичного постачання договір постачання природного газу постачальником «останньої надії», оскільки постачання природного газу діючими постачальниками припинилось 01.11.2016, а за період листопад-грудень 2016 між позивачем та ПАТ "Харківміськгаз" підписані технічні акти з розподілу природного газу, що свідчить про початок фактичного постачання.

Однак, суд зазначає, що відповідно до п. 3.1 Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», постачання природного газу Споживачу здійснюється з моменту припинення постачання природного газу Споживачу діючим постачальником у випадках, зазначених в пункті 3.2 цього розділу, за умови підписання Споживачем заяви-приєднання.

Тобто, для можливості постачання природного газу на умовах договору «останньої надії» та для можливості споживання газу на умовах такого договору, споживач повинен подати заяву-приєднання. Споживання газу від постачальника «останньої надії» до моменту подання заяви-приєднання, на переконання суду, не є можливим, оскільки постачальник «останньої надії» не знає і не може знати про такого споживача та про наявність у нього підстав споживати газ на умовах типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії».

Таким чином, суд дійшов висновку, що початок фактичного постачання природного газу споживачу постачальником «останньої надії» можливий лише після подачі заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» (фактичному постачанню газу повинна передувати заява-приєднання).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що договір є укладеним з 16 листопада 2016 (дата подання заяви-приєднання), оскільки фактичне постачання природного газу постачальником «останньої надії» не могло відбуватись до подання заяви-приєднання споживачем, а технічні акти з розподілу природного газу за листопад-грудень 2016 року не містять дати початку здійснення фактичного розподілу.

Отже, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п. 9.9. постанови пленуму Вищого господарського суду міста Києва від 23.03.2012 р. № 6 "Про судове рішення", у рішенні про спонукання укласти договір зазначаються умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект цього договору, наприклад: "Вважати договір (найменування договору) укладеним на умовах поданого (найменування позивача) проекту цього договору", а в разі необхідності - з викладенням у рішенні умов (пунктів) договору повністю або в певній частині.

Якщо ж умови (пункти) поданого позивачем проекту договору судом прийнято лише в певній частині, то решта умов (пунктів), до яких вносяться зміни порівняно з проектом, викладається в резолютивній частині судового рішення.

Судом встановлено, що наведена позивачем у прохальній частині редакція договору відповідає умовам Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2501.

За ч. 2 ст. 187 Господарського кодексу України, день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

В інформаційному листі Вищого господарського суду України від 07.04.2008 № 01-8/211 зазначено, що згідно з частиною другою статті 187 ГК України день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше. Згідно з частиною третьою статті 84 ГПК України у спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір-умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору. Зазначені норми не суперечать одна одній, оскільки суд вправі задовольнити позов про спонукання укласти договір лише в разі, якщо встановить, що існує правовідношення, в силу якого сторони зобов'язані укласти договір, але одна із сторін ухилилася від цього. Тому в резолютивній частині рішення, яким задовольняється позов про спонукання укласти договір, слід вказувати на те, що спірний договір є укладеним.

Оскільки момент укладення договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» визначено законодавством, суд визнає обґрунтованим день укладення договору - 16.11.2016, що не суперечить наданим позивачем технічним актам з розподілу природного газу, де зазначено про фактичне споживання газу за увесь період листопада 2016.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача надати підписану уповноваженою особою письмову форму договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» в редакції ПАТ "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5", то суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5 розділу 5 Правил, на письмову вимогу споживача постачальник "останньої надії" зобов'язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення надати споживачу підписану уповноваженою особою постачальника письмову форму договору постачання природного газу.

У листі від 16.11.2016 № 01-12/2185 позивач просив у відповідача надати на адресу товариства підписану уповноваженою особою письмову форму договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», однак вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Оскільки обов'язок надання письмової форми договору встановлений для відповідача Правилами постачання природного газу, а позивач звертався з вимогою про надання письмової форми договору, суд дійшов висновку, що вимога позивача про надання підписаної уповноваженою особою письмової форми договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо заперечень відвідача, викладених у відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне.

Так, заперечуючи проти позову, відповідач стверджує, що пунктом 5 розділу 5 Правил визначено, що суб'єкт господарювання, який Кабінетом Міністрів України визначений постачальником "останньої надії", зобов'язаний на головній сторінці свого офіційного сайта розмістити діючу ціну вартості природного газу для споживачів та редакцію договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", яка має відповідати типовому договору, та роз'яснення щодо його укладання.

На виконання вимог п. 5 розділу 5 Правил на офіційному сайті Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", розміщенні роз'яснення щодо укладення договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", відповідно до яких у разі достатності умов для звернення споживачів до Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» як до постачальника «останньої надії», такий споживач повинен надати до Компанії, в залежності від підстав звернення, документи, які б підтверджували факт ліквідації діючого постачальника чи визнання його банкрутом, анулювання/зупинення ліцензії постачальника чи довідку від оператора газотранспортної системи про повну відсутність у постачальника ресурсу природного газу. Для укладання договору з Компанією як постачальником «останньої надії», споживач надає документальне підтвердження відсутності заборгованості перед попереднім постачальником природного газу.

Однак, відповідач зазначає, що ПАТ "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5" висловила бажання укласти договір на інших умовах, ніж встановлені для решти споживачів, оскільки позивач не надав документального підтвердження відсутності заборгованості перед постачальником природного газу.

Суд не погоджується з даними доводами відповідача та вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

Договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним, та за наявності підстав, передбачених законодавством, будь-який споживач може приєднатися до нього.

Відповідно до ч. 2 ст. 633 Цивільного кодексу України, умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Умови, за яких можливе приєднання до договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" встановлені розділом 5 Правил постачання природного газу.

Суд зазначає, що Розділ 5 Правил для постачальника "останньої надії" не вимагає та не встановлює обов'язку для споживача надавати документальне підтвердження відсутності заборгованості.

Більше того, відповідно до розділу 5 Правил, постачальник "останньої надії" здійснює постачання природного газу на обмежений термін всім споживачам, які звернулися до нього, на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати типовому договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", затвердженому Регулятором (далі - типовий договір), який є публічним, а його умови - однаковими для всіх споживачів України. Розділ 5 Правил та Типовий договір не містять обов'язку споживача документально підтверджувати відсутність заборгованості.

Отже, твердження відповідача щодо обов'язку споживача надавати документальне підтвердження відсутності заборгованості перед попереднім постачальником природного газу є безпідставним та обмежує права споживача, встановлені розділом 5 Правил та ст. 15 Закону України "Про ринок природного газу".

При цьому, суд зазначає, що п. 1 розділу 2 Правил визначає загальний порядок постачання природного газу споживачам, що не є побутовими, що є відмінним від порядку постачання та укладення договорів постачання "останньої надії".

Крім того, вимога від споживачів довідки про відсутність заборгованості суперечить суті договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", який покликаний забезпечувати споживачу безперервне постачання газу на обмежений період часу при виникненні непередбачуваних, незалежних від волі споживача обставин, для надання такому споживачу можливості знайти інших постачальників.

Також, як на підставу для відмови у задоволенні позову відповідач стверджує, що на офіційному сайті Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не розміщено редакцію договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", до якого міг приєднатися споживач.

Проте, суд зазначає, що на офіційному сайті відповідача - Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (http://www.naftogaz.com), зазначено, що форми заяви-приєднання і Типового договору затверджені Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2501 та надано посилання на Типовий договір та заяви-приєднання. Більше того, розміщення на офіційному сайті відповідача редакції договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" є обов'язком відповідача, встановленим законодавством, і виконання/невиконання цього обов'язку відповідачем ніяким чином не впливає на споживачів.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач також вказує на те, що позивачем не доведено відповідними доказами наявність у ПАТ "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5" діючого постачальника, зокрема не додані до матеріалів справи акти приймання-передачі газу, оскільки діючий постачальник - це постачальник природного газу, з яким укладено договір постачання природного газу і який постачає природний газ споживачу. Тобто, на думку відповідача, наявність договорів постачання природного газу, без надання доказів здійснення за ними фактичного постачання, не може свідчити про наявність у позивача діючих постачальників.

Однак, суд зазначає, що дані твердження відповідача є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи Актами прийому-передачі природного газу з постачальниками позивача за попередні періоди, до листопада-грудня 2016, відповідно до договорів № НТ-15-3 від 27.09.2016, № 120-16/ГК від 31.08.2016, № Г-393/16 від 31.10.2016.

Також, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог відповідач вказує на те, що пунктом 6 розділу 4 Правил визначено, що фактичне постачання природного газу новим постачальником може починатись виключно з першого числа розрахункового періоду, наступного за тим, у якому з новим постачальником було укладено договір на постачання, та за умови включення споживача до підтвердженої номінації постачальника в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Оператор ГТС надає послуги транспортування природного газу лише за наявності та на підставі підтвердженої номінації. Всупереч наведеному, відповідач вказує, що ПАТ «НАК «Нафтогаз України» не надавала обсягів природного газу для ПАТ "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5", а тому відповідач вважає, що фактичного постачання газу не відбулося.

Крім того, відповідач стверджує, що відповідно до п. 5 Глави 1 Розділу 1 Кодексу газотранспортної системи, місячна номінація - заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом місяця в розрізі кожної доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності); номінація - заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності).

Для отримання послуг із транспортування (фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою) замовник послуг транспортування подає оператору газотранспортної системи номінації та/або місячну номінацію по точках входу та точках виходу в установленому цим розділом порядку (п. 1 глави 1 розділу 9 Кодексу газотранспортної системи). Номінація повинна визначати обсяг природного газу по кожній точці входу та виходу (що може бути як фізичною, так і віртуальною), які замовляються замовником послуг транспортування. При цьому, якщо замовником послуг транспортування є постачальник, подана номінація повинна містити планові (замовлені) обсяги постачання природного газу у розрізі його споживачів та їх точок комерційного обліку (за необхідності) з визначенням їх ЕІС-кодів. Для побутових споживачів допускається визначення в номінації загального обсягу постачання газу, але із зазначенням їх ЕІС-кодів. Місячна номінація додатково містить аналогічну інформацію як для номінації, але у розрізі кожної доби.

Суд зазначає, що, по-перше, посилання відповідача на пункт 6 розділу 4 Правил є безпідставним, оскільки у даному випадку ПАТ «НАК «Нафтогаз України» було не новим постачальником, а постачальником «останньої надії».

По-друге, відповідно до п. 4.2 Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», об'єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора ГТС та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Пунктом 3.5 Типового договору встановлено, що для забезпечення безперервного постачання природного газу Споживачу Постачальник зобов'язується здійснювати своєчасну закупівлю природного газу в обсягах, які за належних умов забезпечать задоволення попиту на споживання природного газу Споживачем.

Тобто, правила постачання природного газу та Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не передбачають узгодження споживачем з постачальником «останньої надії» обсягів природного газу, а тому відповідач не міг самостійно визначити і включити до номінації планові (замовлені) обсяги постачання природного газу для ПАТ "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5".

Більше того, суд зазначає, що доводи відповідача про необхідність підтверджених номінацій для фактичного постачання природного газу постачальником «останньої надії» суперечать меті та суті такого договору, оскільки такий договір укладається у виключних випадках, на обмежений короткостроковий період, для забезпечення безперебійного постачання природного газу.

Безпідставним також є посилання відповідача на п.13 розділу 7 глави III Кодексу газотранспортної системи, з огляду на наступне.

Так, відповідно до п.13 розділу 7 глави III Кодексу газотранспортної системи, у разі ненадання замовником послуг транспортування в установлені строки документів, передбачених пунктом 11 цієї глави, оператор газотранспортної системи відмовляє в прийнятті номінацій від такого замовника послуг транспортування на поточний та наступний газові місяці, до дати отримання таких документів і повідомляє про це замовника послуг транспортування, Регулятора та операторів суміжних систем. При цьому, якщо замовником послуг транспортування є постачальник, то оператор газотранспортної системи додатково повідомляє про це постачальника "останньої надії", а постачальник - власного споживача (споживачів) у порядку, визначеному Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі - Правила постачання природного газу).

Однак, суд зазначає, що даний пункт регулює відносини між замовником послуг транспортування та оператором ГРМ і не стосується визначеного законом порядку укладення споживачем договору з постачальником «останньої надії».

Також, заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що у спірний період (листопад-грудень 2016) Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" було для позивача діючим постачальником, на підставі договорів №2424/1617-ТЕ-32 від 29.02.2016, № 2425/1617-РО-32 від 29.09.2016, №2578/1617-БО-32 від 31.10.2016.

Однак, судом встановлено, що зазначені договори укладені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)», відповідно до якої визначено обов'язок НАК "Нафтогаз України" продавати природний газ постачальникам природного газу для потреб побутових споживачів та релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) за цінами, на умовах та у порядку, що визначені пунктами 9 і 10 цього Положення.

Тобто договори постачання природного газу для потреб побутових споживачів та релігійних організацій є, згідно законодавства, обов'язковими для відповідача, з обмеженими об'ємами постачання.

Так, договір №2424/1617-ТЕ-32 від 29.02.2016 регулює постачання природного газу виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню; договір № 2425/1617-РО-32 від 29.09.2016 регулює постачання природного газу виключно для виробництва теплової енергії для релігійних організацій, а договір №2578/1617-БО-32 від 31.10.2016 - виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними організацій/установами.

В той же час, договір №85/15-ПР купівлі-продажу природного газу, який був укладений між позивачем та відповідачем для власних потреб закінчився 31.12.2015 та на новий період укладений не був. Отже, станом на листопад-грудень 2016 між позивачем та відповідачем не було укладено договору постачання природного газу для власних потреб, а тому відповідач не був для позивача діючим постачальником природного газу для власних потреб.

Враховуючи усе вищевикладене, суд дійшов висновку, що твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, не спростовують доводів позивача.

Відповідно до ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на наведені вище приписи, враховуючи направлення позивачем заяви-приєднання відповідачу за наявності відповідних підстав та з огляду на те, що відповідач не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5".

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, покладаються на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати укладеним з 16.11.2016 договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» в наступній редакції споживача та відповідно до Типового договору, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2501:

ТИПОВИЙ ДОГОВІР

постачання природного газу постачальником «останньої надії»

І. Загальні положення

1.1. Цей Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» (далі - Договір) є публічним і регламентує порядок та умови продовження постачання природного газу Споживачу в разі, якщо обраний Споживачем постачальник неспроможний надалі виконувати свої зобов'язання з постачання газу перед таким Споживачем, до моменту обрання Споживачем нового постачальника або припинення постачання у передбачених чинним законодавством чи цим Договором випадках.

1.2. Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі - Правила постачання), та є однаковими для всіх споживачів України.

1.3. Цей Договір є договором приєднання, який укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Цей Договір вважається укладеним з моменту погодження (акцептування) Споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» (далі - заява-приєднання) за формою, встановленою у додатку 1 (для побутових споживачів) або додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору.

1.4. Терміни, що використовуються в цьому Договорі, мають такі значення:

діючий постачальник - постачальник, що має зобов'язання поставити Споживачу природний газ, але через настання певних обставин, передбачених Правилами постачання, не в змозі їх надалі виконувати;

ЕІС-код - персональний код ідентифікації Споживача як суб'єкта ринку природного газу, присвоєний йому в установленому порядку Оператором ГРМ, до газових мереж якого підключений об'єкт Споживача;

заява-приєднання - письмова заява-приєднання до умов Договору, яка розміщується на веб-сайті постачальника та є невід'ємною частиною Договору. Підписана заява-приєднання є згодою Споживача на постачання природного газу постачальником;

Оператор ГРМ - оператор газорозподільної системи, до газових мереж якого підключений об'єкт Споживача;

особистий кабінет - особиста веб-сторінка Споживача на веб-сайті постачальника, що містить персоніфіковані дані Споживача, статистичні дані про ціни та нарахування і сплату за Договором та іншу інформацію, що пов'язана з виконанням Договору;

персоніфіковані дані - персоніфіковані дані щодо Споживача (П.І.Б., ЕІС-код, види та способи розрахунку тощо), визначені в заяві-приєднанні, які є достатніми для проведення розрахунків за природний газ;

постачальник «останньої надії» (далі - Постачальник) - визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу - ПАТ «НАК «Нафтогаз України»;

сайт Постачальника (сайт) - веб-сайт Постачальника в мережі Інтернет, що визначений в заяві-приєднанні, який містить чинну редакцію Договору та Правил постачання, а також загальні умови постачання (у тому числі ціни), права та обов'язки Постачальника та Споживача, зазначення актів законодавства, якими регулюються відносини між Постачальником та Споживачем, наявні способи досудового вирішення спорів з Постачальником та іншу необхідну інформацію;

Споживач - фізична особа, або юридична особа, або фізична особа - підприємець, яка підписала заяву-приєднання в установленому Договором порядку.

Інші терміни, що не визначені в цьому Договорі, мають значення, передбачені Законом України «Про ринок природного газу» та Правилами постачання.

Надалі за текстом цього Договору Постачальник та Споживач, коли вживаються окремо, іменуються - Сторона, коли спільно - Сторони.

IІ. Предмет Договору

2.1. За цим Договором Постачальник зобов'язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для нього об'ємах (обсягах), а Споживач зобов'язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.

2.2. Обов'язковою умовою для постачання природного газу Споживачу є наявність у Споживача укладеного в установленому порядку з Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, на підставі якого Споживач набуває право правомірно відбирати газ із газорозподільної системи.

2.3. Відносини Сторін, що є предметом цього Договору, але не врегульовані ним, регулюються згідно із Законом України «Про ринок природного газу», Правилами постачання, Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2493 (далі - Кодекс газотранспортної системи), Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі - Кодекс газорозподільних систем).

IІI. Умови постачання

3.1. Постачання природного газу Споживачу здійснюється з моменту припинення постачання природного газу Споживачу діючим постачальником у випадках, зазначених в пункті 3.2 цього розділу, за умови підписання Споживачем заяви-приєднання.

3.2. Постачальник забезпечує гарантоване та безперервне постачання природного газу Споживачу протягом всього строку постачання, якщо:

у діючого постачальника відсутній або недостатній ресурс природного газу для забезпечення Споживача в необхідних обсягах на відповідний період;

між діючим постачальником та Споживачем розірваний договір на постачання природного газу або призупинений у частині постачання природного газу на відповідний період, при цьому Споживач не встиг оформити договірні відносини з новим постачальником чи новий постачальник не встиг оформити підтверджений обсяг природного газу Споживачу;

діючого постачальника визнано банкрутом в установленому порядку, або він припинив свою господарську діяльність з інших причин, або його вже ліквідовано;

діючий постачальник більше не має права на постачання природного газу у випадку, якщо його ліцензія на постачання скасована або її дія призупинена Регулятором;

діючий постачальник своєчасно не оформив підтверджені обсяги природного газу за Споживачем на відповідний період (за умови, що Споживачем дотримані зобов'язання за договором постачання природного газу) та щодо Споживача вже розпочаті чи здійснені заходи з припинення розподілу/транспортування природного газу Оператором ГРМ/ГТС.

3.3. Природний газ постачається до об'єкта газоспоживання Споживача протягом періоду, що не може тривати довше, ніж до кінця календарного місяця, наступного за місяцем, в якому почалося фактичне постачання природного газу Постачальником.

3.4. Постачальник не має права вимагати від Споживача будь-якої іншої плати за природний газ, що не визначена відповідно до пункту 4.1 розділу IV цього Договору.

3.5. Для забезпечення безперервного постачання природного газу Споживачу Постачальник зобов'язується здійснювати своєчасну закупівлю природного газу в обсягах, які за належних умов забезпечать задоволення попиту на споживання природного газу Споживачем.

3.6. Постачальник зобов'язується забезпечити якість комерційних послуг, які надаються Споживачу за цим Договором, що передбачає вчасне та повне інформування Споживача про умови постачання, ціни на природний газ та вартість надаваних послуг, роз'яснення значення актів законодавства, якими регулюються відносини Сторін, ведення точних та прозорих розрахунків зі Споживачем, а також можливість вирішення спірних питань шляхом досудового врегулювання.

IV. Ціна, порядок обліку та оплати природного газу

4.1. Постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою Постачальником на своєму сайті. Така ціна визначається Постачальником відповідно до пункту 11 розділу IV Правил постачання. Нова ціна є обов'язковою для Сторін з моменту її оприлюднення Постачальником на власному сайті та в офіційних друкованих виданнях.

4.2. Об'єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора ГТС та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

4.3. Оплата за спожитий природний газ здійснюється до 14 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом. Остаточний розрахунок за природний газ здійснюється після припинення постачання природного газу Постачальником відповідно до умов цього Договору.

4.4. Постачальник виставляє Споживачу рахунок за спожитий природний газ протягом десяти днів після припинення постачання природного газу Постачальником, а в разі, якщо Споживач не є побутовим споживачем, - після підписання зі Споживачем акта приймання-передачі природного газу, який оформлюється протягом десяти днів після припинення постачання природного газу Постачальником.

4.5. Споживач оплачує рахунок за поставлений Постачальником природний газ протягом десяти днів з дня його отримання.

4.6. У разі несвоєчасної або неповної оплати за спожитий природний газ Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який стягується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочення.

4.7. Усі рахунки, що виставляються Постачальником Споживачу, містять інформацію про суми платежу, порядок та строки оплати відповідно до цього Договору.

4.8. Якщо Споживач не оскаржує розрахунок суми, вказаної в рахунку, до спливу строку оплати рахунка, вважається, що Споживач погодився з таким розрахунком та зобов'язаний своєчасно здійснити оплату рахунка.

4.9. Споживач може надіслати Постачальнику письмову претензію стосовно розрахунку суми, вказаної в рахунку, або будь-яких її складових частин протягом строку, передбаченого для оплати рахунка.

4.10. Постачальник приймає рішення щодо такої претензії протягом десяти днів з дати її отримання та письмово повідомляє про її розгляд Споживача з наданням нового рахунка.

4.11. Якщо Споживач не погоджується з таким рахунком та має намір оскаржити його у порядку, передбаченому цим Договором, Споживач оплачує рахунок в тій частині, що ним не оспорюється.

V. Права та обов'язки Споживача

5.1. Споживач має право:

1) отримувати природний газ на умовах, зазначених у цьому Договорі;

2) безоплатно отримувати всю інформацію стосовно його прав та послуг, що надаються Постачальником, та інформацію про ціну природного газу, порядок оплати за спожитий природний газ, а також іншу інформацію, що має надаватись Постачальником відповідно до чинного законодавства та/або цього Договору;

3) безоплатно отримувати інформацію про обсяги та інші показання власного споживання природного газу;

4) звертатися до Постачальника для вирішення будь-яких питань, пов'язаних з виконанням цього Договору;

5) вимагати від Постачальника надання письмової форми цього Договору, завіреної печаткою (за наявності) Постачальника;

6) вимагати від Постачальника пояснень щодо отриманих рахунків і у випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахованою сумою вимагати проведення звірки розрахункових даних та/або оскаржувати їх в установленому цим Договором та законодавством порядку;

7) провести звіряння фактичних розрахунків з підписанням відповідного акта;

8) вільно обирати іншого постачальника та розірвати цей Договір у встановленому цим Договором та чинним законодавством порядку;

9) оскаржувати будь-які несанкціоновані, неправомірні чи інші дії Постачальника, що порушують права Споживача, та брати участь у розгляді цих скарг на умовах, визначених чинними нормативно-правовими актами та цим Договором;

10) отримувати відшкодування збитків від Постачальника, що понесені Споживачем у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням Постачальником своїх зобов'язань перед Споживачем, відповідно до умов цього Договору та чинного законодавства;

11) мати інші права, передбачені чинними нормативно-правовими актами і цим Договором.

5.2. Споживач зобов'язується:

1) направити Постачальнику заяву-приєднання не пізніше наступного робочого дня (для побутових споживачів, що знаходяться в сільській місцевості, - не пізніше трьох днів) за днем отримання повідомлення про неможливість продовження постачання природного газу діючим постачальником;

2) забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу згідно з умовами цього Договору;

3) укласти в установленому порядку договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ для набуття права на правомірний відбір газу із газорозподільної системи та фізичну доставку газу до межі балансової належності об'єкта Споживача;

4) не допускати несанкціонованого відбору природного газу;

5) не пізніше наступного робочого дня (для побутових споживачів, що знаходяться в сільській місцевості, - не пізніше трьох днів) після укладення договору постачання з новим постачальником письмово повідомити про це Постачальника та розрахуватися з ним за спожитий природний газ у строки, передбачені цим Договором;

6) своєчасно повідомляти Постачальника про всі зміни щодо персоніфікованих даних в заяві-приєднанні;

7) знімати фактичні показання комерційних вузлів обліку газу та приладів обліку газу (лічильника) станом на 01 число місяця, що настає за місяцем постачання газу, та повідомляти ці дані Постачальнику у спосіб, передбачений заявою-приєднанням. Споживачі, які не є побутовими, на підставі фактичних показань комерційних вузлів обліку газу оформлюють акти приймання-передачі газу та надсилають їх до п'ятого числа місяця, наступного за місяцем постачання газу;

8) безперешкодно допускати на свою територію, у свої житлові, виробничі, господарські та підсобні приміщення, де розташовані вузли обліку газу, прилади обліку газу, лічильники газу тощо, представників Постачальника після пред'явлення ними службових посвідчень для звіряння показань фактично використаних обсягів природного газу;

9) проводити на вимогу Постачальника звіряння фактично використаних обсягів природного газу з підписанням відповідного акта та пред'являти платіжні документи на вимогу Постачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням лічильника газу;

10) відшкодовувати Постачальнику збитки, понесені ним у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням Споживачем своїх зобов'язань перед Постачальником, що покладені на нього чинними нормативно-правовими актами та/або цим Договором;

11) виконувати інші обов'язки, покладені на Споживача чинним законодавством та/або цим Договором.

VІ. Права і обов'язки Постачальника

6.1. Постачальник має право:

1) отримувати від Споживача плату за поставлений природний газ;

2) контролювати правильність оформлення Споживачем платіжних документів;

3) ініціювати припинення постачання природного газу Споживачу у порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством;

4) безперешкодного доступу до лічильників газу Споживача для перевірки показань фактично використаних Споживачем обсягів природного газу;

5) проводити разом зі Споживачем звіряння фактично використаних обсягів природного газу з підписанням відповідного акта;

6) отримувати відшкодування збитків від Споживача, що понесені Постачальником у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням Споживачем своїх зобов'язань перед Постачальником, відповідно до умов цього Договору та чинного законодавства;

7) мати інші права, передбачені чинними нормативно-правовими актами і цим Договором.

6.2. Постачальник зобов'язується:

1) забезпечити безперервне постачання природного газу в порядку та на умовах, передбачених цим Договором;

2) забезпечувати належну якість надання послуг з постачання природного газу відповідно до вимог чинного законодавства та цього Договору;

3) обчислювати і виставляти рахунки Споживачу за поставлений природний газ відповідно до вимог та у порядку, передбачених Правилами постачання та цим Договором;

4) протягом десяти днів після початку постачання поінформувати Споживача про наявний період часу для гарантованого постачання;

5) надати Споживачу примірник цього Договору протягом десяти робочих днів після початку постачання природного газу;

6) надавати Споживачу інформацію про умови гарантованого постачання, ціни, пов'язані з ним, порядок оплати за спожитий природний газ, право Споживача вільно обирати постачальника та іншу інформацію, що вимагається чинними нормативно-правовими актами. Така інформація має надаватися разом з цим Договором та оприлюднюється на сайті Постачальника;

7) публікувати на сайті (і в передбачених законодавством випадках в засобах масової інформації) детальну інформацію про зміну ціни на природний газ за п'ять днів до введення її у дію;

8) видавати Споживачеві безоплатно платіжні документи та форми звернень;

9) розглядати в установленому законодавством порядку звернення Споживача, зокрема з питань нарахувань за природний газ, і за наявності відповідних підстав задовольняти його вимоги;

10) забезпечувати належну організацію власної роботи для можливості передачі та обробки звернення Споживача з питань, що пов'язані з виконанням цього Договору;

11) відшкодовувати збитки, понесені Споживачем у випадку невиконання або неналежного виконання Постачальником своїх зобов'язань за цим Договором;

12) забезпечувати конфіденційність даних, які отримуються від Споживача;

13) виконувати інші обов'язки, покладені на Постачальника чинним законодавством та/або цим Договором.

VIІ. Порядок припинення та відновлення газопостачання

7.1. Постачальник має право звернутися до Оператора ГРМ з дорученням про відключення Споживача від газорозподільної системи виключно у випадках:

порушення Споживачем строків оплати за цим Договором;

завершення періоду гарантованого постачання.

7.2. Припинення газопостачання не звільняє Споживача від обов'язку сплатити заборгованість Постачальнику за цим Договором.

7.3. Якщо за ініціативою Споживача необхідно припинити газопостачання на об'єкт Споживача чи його окремі газові прилади для проведення ремонтних робіт, реконструкції чи технічного переоснащення тощо, Споживач має звернутися до Оператора ГРМ.

VIІI. Відповідальність Сторін

8.1. За невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством.

8.2. Постачальник має право вимагати від Споживача відшкодування збитків, а Споживач відшкодовує збитки, понесені Постачальником, виключно у разі:

порушення Споживачем строків розрахунків з Постачальником - в розмірі, погодженому Сторонами в цьому Договорі;

відмови Споживача надати представнику Постачальника доступ до свого об'єкта, що завдало Постачальнику збитків, - в розмірі фактичних збитків Постачальника.

8.3. Постачальник відшкодовує Споживачу збитки, понесені Споживачем у зв'язку з припиненням постачання газу Споживачу Оператором ГРМ на виконання неправомірного доручення Постачальника, в обсягах, передбачених Правилами постачання.

8.4. Постачальник не відповідає за будь-які перебої у транспортуванні або розподілі природного газу, які стосуються функціонування, обслуговування та/або розвитку газотранспортної та/або газорозподільної системи, а також за будь-яке погіршення якості природного газу, що сталося з вини відповідального системного оператора.

8.5. Порядок документального підтвердження порушень умов цього Договору, а також відшкодування збитків встановлюється Правилами постачання.

IX. Порядок розв'язання спорів

9.1. Сторони намагаються вирішити всі спори та розбіжності стосовно виконання умов цього Договору шляхом переговорів.

9.2. У разі недосягнення згоди щодо спірних питань шляхом переговорів Сторони мають право звернутися із заявою про вирішення спору до Регулятора чи його територіального підрозділу та/або передати спір на розгляд суду.

9.3. Врегулювання спорів Регулятором чи його територіальним підрозділом здійснюється відповідно до затвердженого Регулятором порядку. Звернення до Регулятора чи його територіального підрозділу не позбавляє Сторони права на вирішення спору в судовому порядку.

X. Форс-мажор

10.1. Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов'язань за цим Договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин).

10.2. Під форс-мажорними обставинами розуміють надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами цього Договору.

10.3. Строк виконання зобов'язань за цим Договором відкладається на строк дії форс-мажорних обставин.

10.4. Сторони зобов'язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтвердні документи щодо їх настання відповідно до законодавства.

10.5. Виникнення форс-мажорних обставин не є підставою для відмови Споживача від сплати Постачальнику за послуги, які були надані до їх виникнення.

XІ. Строк дії Договору та інші умови

11.1. Цей Договір набирає чинності з моменту погодження (акцептування) Споживачем заяви-приєднання та діє в частині здійснення розрахунків між Сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання природного газу його дія не може перевищувати шістдесят діб та триває до кінця календарного місяця, наступного за місяцем, в якому почалося фактичне постачання природного газу Постачальником.

11.2. У разі внесення в установленому законодавством порядку змін до змісту Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", затвердженого Регулятором, Сторони погоджуються з такими змінами у цьому Договорі.

11.3. За умови відсутності заборгованості та виконання своїх зобов'язань перед Постачальником Споживач має право розірвати цей Договір з урахуванням вимог положень цього Договору без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації Постачальнику.

11.4. У разі якщо об'єкт Споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в цьому Договорі.

11.5. Усі повідомлення за цим Договором вважаються зробленими належним чином у разі, якщо вони здійснені в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, вручені кур'єром або особисто за зазначеними в цьому Договорі адресами Сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв'язку одержувача.

Споживач зобов'язується у місячний строк повідомити Постачальника про зміну будь-якої інформації та даних, зазначених в заяві-приєднанні.

Реквізити Постачальника: Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, Реквізити Споживача: Публічне акціонерне товариство "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5" 62371, Харківська обл., Дергачівський район, с. Подвірки,

3. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) надати Публічному акціонерному товариству "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5" (62371, Харківська обл., Дергачівський район, с. Подвірки, ) підписану уповноваженою особою письмову форму договору постачання природного газу постачальником «останньої надії».

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ХАРКІВСЬКА ТЕЦ-5" (62371, Харківська обл., Дергачівський район, с. Подвірки, ) 1378,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

6. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено на підписано 21.03.2017.

Суддя С.О. Турчин