ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2017 р. Справа № 911/124/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Атлантіс, Дніпропетровська обл., м. Синельникове

До Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Київська обл.,

м. Бровари

про стягнення 256 484 грн. 39 коп.

Суддя Мальована Л.Я.

Представники сторін:

позивача ОСОБА_2 (дов. №51/16-Д від 15.01.2016);

відповідача не зявився.

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 256 484 грн. 39 коп., з яких: 216 964 грн. 66 коп. борг; 23 222 грн. 71 коп. пеня; 2 376 грн. 00 коп. 3% річних; 13 921 грн. 02 коп. інфляційні втрати.

31.01.2017 року через загальний відділ суду представник позивача подав клопотання про зменшення суми позову, в якому просить суд стягнути з відповідача 80 979 грн. 67 коп., з яких: 41 459 грн. 94 коп. борг; 23 222 грн. 71 коп. пені; 2 376 грн. 00 коп. 3% річних; 13 921 грн. 02 коп. інфляційні втрати, у звязку з частковим погашенням боргу відповідачем, тому подана заява підлягає судом задоволенню згідно ст. 22 ГПК України.

Представник відповідача в засідання суду не зявився, хоча про місце і час розгляду справи був належним чином повідомлений судом, вимоги суду викладені в ухвалах від 13.01.2017 року та 01.02.2017 року не виконав.

Разом з позовом позивач заявив клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача.

Розглянувши дане клопотання, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для вжиття заходів до забезпечення позову у даній справі виходячи з наступного.

Відповідно до статті 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Позивачем не було наведено суду жодних підстав, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів, не наведено суду належних доказів, також з матеріалів справи судом не встановлено обставин, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача. Окрім того, позивачем не наведено доказів того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки самим позивачем подана заява про зменшення позовних вимог, тобто відповідачем сплачується заборгованість.

Враховуючи те, що незявлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, згідно статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

31.03.2016 року між ТОВ «Атлантіс» та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір поставки № 586 ОП/КИ, відповідно до умов якого постачальник постачає і передає у власність покупцеві, а покупець приймає та оплачує товари згідно з замовленням покупця та товаросупровідною документацією, які складають невідємну частину цього договору, на умовах цього договору.

Відповідно до п. 2.7. договору право власності і ризик випадкової загибелі або пошкодження товарів переходить від постачальника до покупця з моменту, коли товари поставлено покупцеві, і сторони підписали накладну, що засвідчує те, що товари були отримані покупцем.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що оплата партії товару виконується шляхом банківського переказу на рахунок постачальника не пізніше 90 календарних днів з моменту поставки товару.

На виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачу товар, згідно доданих до позовної заяви видаткових накладних, копії яких містяться в матеріалах справи, проте відповідач свої зобовязання з оплати поставленого товару виконав частково, в звязку з чим за останнім обліковується заборгованість в сумі 41 459 грн. 94 коп. (згідно поданої заяви позивача).

Доказів сплати заборгованості суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 41 459 грн. 94 коп. є обґрунтованими, і тому підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача 2 376 грн. 00 коп. 3% річних та 13 921 грн. 02 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВГСУ № 16/587-22/430 від 31.08.2011 року та інформаційному листі ВГСУ № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 року.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобовязання з оплати поставленого товару, з нього на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 2 376 грн. 00 коп. 3% річних та 13 921 грн. 02 коп. інфляційних втрат, які нараховані позивачем відповідно до вимог закону та умов договору.

Статтею 230 ГК України визначено, що порушення зобовязання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до п. 3.5. договору за несвоєчасну оплату продукції покупець, на вимогу постачальника, сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Враховуючи вищевикладені норми закону та умови договору, позивачем у звязку з простроченням виконання зобовязання з оплати поставленого товару нараховано 23 222 грн. 71 коп. пені відповідно до наданого розрахунку, який відповідає вимогам закону.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 230 ГК України, ст.ст. 525, 526, 625 ЦК України, ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (07400, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлантіс» (52500, Дніпропетровська обл., м. Синельникове, вул. Космічна, буд. 1, код 30012937) 41 459 (сорок одна тисяча чотириста пятдесят девять) грн. 94 коп. боргу, 23 222 (двадцять три тисячі двісті двадцять дві) грн. 71 коп. пені, 2 376 (дві тисячі триста сімдесят шість) грн. 00 коп. трьох відсотків річних, 13 921 (тринадцять тисяч девятсот двадцять одна) грн. 02 коп. інфляційних втрат, 3 847 (три тисячі вісімсот сорок сім) грн. 27 коп. судового збору.

В решті позовних вимог провадження у справі припинити.

Наказ видати після вступу рішення в законну силу.

Суддя Л.Я. Мальована