номер провадження справи 5/142/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2017 Справа № 908/3419/16

За позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

До відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2)

про стягнення 96 151,40 грн.

Суддя Проскуряков К.В.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_3, договір № б/н від 03.01.2017

Від відповідача: не з'явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

22.12.2016 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення 96 151,40 грн.

Ухвалою суду від 22.12.2016 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №908/3419/16, справі присвоєно номер провадження - 5/142/16, розгляд якої призначено на 30.01.2017. Ухвалою суду від 23.01.2017 у задоволенні клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, відмовлено. Ухвалою від 30.01.2017 розгляд справи відкладено на 21.02.2017. Ухвалою суду 13.02.2017 в задоволенні клопотання від 08.02.2017 Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, відмовлено. Ухвалою суду від 21.02.2017 № 908/3419/16 продовжено строк розгляду справи строком на 15 днів на підставі ст. 69 ГПК України - до 09.03.2017, розгляд справи відкладено на 06.03.2017. У судовому засіданні 06.03.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

За клопотанням позивача розгляд справи відбувався без фіксації судового процесу за допомогою технічних засобів.

Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Суду надано наступні пояснення: від позивача ФОП ОСОБА_2 було прийнято заявку на перевезення вантажу за маршрутом: АДРЕСА_3, володіння - АДРЕСА_4. Відповідно до заявки № 939 від 05.09.2016, перевізник (ФОП ОСОБА_2, відповідач у справі) зобов'язався надати під завантаження вантажний автомобіль РЕНО д/н/з НОМЕР_1 (напівпричіп д/н/з НОМЕР_2) в строк - 07.09.2016. Перевізник несе повну матеріальну відповідальність за отриманий ним до перевезення вантаж. Вантаж було передано під завантаження у кількості вказаній в CMR, яка міститься в матеріалах справи. Претензій щодо вантажу та пакування у перевізника були вістуні. 13.09.2016 під час розвантаження автомобіля РЕНО д/н/з НОМЕР_1 (напівпричіп д/н/з НОМЕР_2) було виявлено нестачу товару: HUGGIES UK MEGA (5), 56х2 Boy (арт. 9402375) в кількості 294 короба. Відповідний запис про нестачу вантажу було зроблено в CMR серія «А» № 0871749 від 07.09.2016 та складено Акт розбіжності № F000141144 від 13.09.2016, підписаний водієм ОСОБА_4 та вантажоодержувачем. Всього було втрачено вантаж (товар) на загальну суму 96 151,40 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму збитків у розмірі 96 151,40 грн. Просить позовні вимоги задовольнити. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на оплату послуг адвоката.

Відповідач у судові засідання 30.01.2017, 21.02.2017 та 06.03.2017 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про розгляд справи за відсутності належним чином уповноваженого представника відповідача або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином шляхом направлення на його адресу відповідних ухвал суду. Своїм правом бути присутнім у судовому засіданні відповідач не скористався.

Згідно з ч. 1 ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам, прокурору, якщо він є заявником, за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Відповідно до підпункту 3.1. пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18) місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

В п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 зазначено, що за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Ухвала суду про порушення провадження у справі від 22.12.2016 № 908/3419/16, направлена Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 на адресу: АДРЕСА_2, повернулась на адресу суду з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання». Ухвала суду від 30.01.2017 №908/3419/16 направлена відповідачу за тією ж адресою також повернулась на адресу суду з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Надання відзиву та документів, що підтверджують заперечення проти позову, є не обов'язком, а правом відповідача, в чому вбачається прояв принципу диспозитивності.

Згідно зі ст. 22 ГПК України сторони мають право брати участь у господарських засіданнях. Оскільки зміст норми не передбачає обов'язку сторін брати участь в судових засіданнях, нез'явлення повноважних представників сторін в судові засідання є реалізацією процесуального права сторони.

В п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, згідно із генеральним договором на транспортне експедирування № 1/10-07/2013 від 01.07.2013, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Кімберлі Кларк Україна» та Дочірнім підприємством «Шенкер», 07.09.2016 ДП «Шенкер» прийнято до перевезення вантаж: товари дитячої та жіночої гігієни на загальну суму 17705,91 доларів США.

На виконання замовлення ТОВ «Кімберлі Кларк Україна» щодо міжнародного перевезення вантажу, ДП «Шенкер» згідно із договором на міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом № SCH-231115/18 від 23.11.2015 та договором заявкою № IEVX01801 від 05.09.2016 укладеним з ФОП ОСОБА_6 здійснено перевезення вантажу за маршрутом: АДРЕСА_3, володіння - АДРЕСА_4, у строк до 07.09.2016.

На виконання замовлення ФОП ОСОБА_6 (замовник) на міжнародне перевезення № 1489 від 05.09.2016 ФОП ОСОБА_1 (експедитор) зобов'язався надати автомобіль РЕНО, реєстраційний номер НОМЕР_1 (напівпричіп д/н/з НОМЕР_2) до пункту завантаження для перевезення вантажу за маршрутом: АДРЕСА_3, володіння - АДРЕСА_4, у строк до 07.09.2016.

Від позивача ФОП ОСОБА_2 було прийнято заявку на перевезення вантажу за маршрутом: АДРЕСА_3, володіння - АДРЕСА_4.

Відповідно до заявки № 939 від 05.09.2016, перевізник (ФОП ОСОБА_2, відповідач у справі) зобов'язався надати під завантаження вантажний автомобіль РЕНО д/н/з НОМЕР_1 (напівпричіп д/н/з НОМЕР_2) в строк - 07.09.2016. Перевізник несе повну матеріальну відповідальність за отриманий ним до перевезення вантаж.

Вантаж було передано під завантаження у кількості вказаній в CMR, яка міститься в матеріалах справи. Претензій щодо вантажу та пакування у перевізника були вістуні.

13.09.2016 під час розвантаження автомобіля РЕНО д/н/з НОМЕР_1 (напівпричіп д/н/з НОМЕР_2) було виявлено нестачу товару: HUGGIES UK MEGA (5), 56х2 Boy (арт. 9402375) в кількості 294 короба. Відповідний запис про нестачу вантажу було зроблено в CMR серія «А» № 0871749 від 07.09.2016 та складено Акт розбіжності № F000141144 від 13.09.2016, підписаний водієм ОСОБА_4 та вантажоодержувачем.

Всього було втрачено вантаж (товар) на загальну суму 96 151,40 грн.

ТОВ з іноземними інвестиціями «Кімберлі Кларк Україна» було виставлено ДП «Шенкер» претензію № 1277-09 від 19.09.2016 на суму 96 151,40 грн. у зв'язку із нестачею вантажу. ДП «Шенкер» задовольнило претензію та см сплатило на користь ТОВ з іноземними інвестиціями «Кімберлі Кларк Україна» суму у розмірі 96 151,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 9876 від 17.10.2016, яке міститься в матеріалах справи.

ДП «Шенкер», в свою чергу, було направлено ФОП ОСОБА_6 претензію № 125 від 03.10.2016 на суму 96 151,40 грн. Вказана претензія була задоволена ФОП ОСОБА_7, сума збитків у розмірі 96 151,40 грн. була сплачена в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 1462 від 12.10.2016 на суму 96 151,40 грн.

ФОП ОСОБА_6 було виставлено позивачу у справі претензію №05 від 03.10.2016 на загальну суму 96 151,40 грн. у зв'язку із втратою товару, яка була сплачена ФОП ОСОБА_1, що підтверджується квитанцією до прибуткового ордера № 5-РЕ від 10.10.2016, яка міститься в матеріалах справи.

Позивач направив на адресу відповідача претензію № б/н від 20.09.2016 на загальну суму 96 151,40 грн. Відповіді на вказану претензію відповідач не надав, суму у розмірі 96151,40 грн. не оплатив.

14.02.2017 позивач направив на адресу відповідача Акт звірки взаєморозрахунків на загальну суму 96 151,40 грн., що підтверджується фіскальним чеком № 1767 від 14.02.2017 та описом вкладення у цінний лист. Відповіді на вказаний Акт позивач не отримав.

Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (стаття 924 ЦК України).

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Статтями 224, 225 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. Законом щодо окремих видів господарських зобов'язань може бути встановлено обмежену відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язань. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов'язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків. Виходячи з конкретних обставин, суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ціни на день винесення рішення суду.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачу було завдано збитки на загальну суму 96 151,40 грн. у зв'язку із частковою втратою вантажу, що підтверджується CMR серія «А» № 0871749 від 07.09.2016 та Актом розбіжності № F000141144 від 13.09.2016, та оплатою суми у розмірі 96 151,40 грн. позивачем на користь ФОП ОСОБА_7, що підтверджується на квитанцією до прибуткового касового ордеру № 5 - РЕ від 10.10.2016.

Також, у судовому засіданні 06.03.2017 позивачем було підтримано клопотання про стягнення з відповідача витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 9615,14 грн.

Статтею 44 ГПК України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката.

Позивачем в якості доказів отримання послуг адвоката надано до матеріалів справи договори № б/н від 22.11.2016, № б/н від 03.01.2017, квитанцію № 37 від 22.11.2016 на суму 9615,14 грн., ордери КС № 003292 від 29.01.2017, КС № 003293 від 03.01.2017.

З огляду на вищевикладене, враховуючи вимоги ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, а також те, що в розмір відшкодування судових витрат, у т.ч. оплати послуг адвоката, не повинен бути не співрозмірним, тобто явно завищеним з огляду на складність та обставини справи, суд приходить до висновку, що сума заявлених позовних вимог у розмірі 96151,40 грн. та розмір оплати послуг адвоката 9615,14 грн. є неспіврозмірними, оскільки позовна заява подана до суду у зв'язку із завданням позивачу збитків пов'язаних із нестачею вантажу, що перевозився відповідачем, адвокат ОСОБА_3 був присутній лише у 1 судовому засіданні (всього було призначено 3 судових засідання), а тому відшкодуванню підлягають судові витрати в сумі 4 807,57 грн. на оплату послуг адвоката.

Доказів сплати суми збитків в повному обсязі або частково відповідачем також суду не надано.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати відносяться на відповідача.

Згідно із п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись ст.ст. 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_3) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, п/рНОМЕР_5 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 321842, ІПН НОМЕР_4) збитки у розмірі 96 151 (дев'яносто шість тисяч сто п'ятдесят одна) грн. 40 коп., судовий збір у розмірі 1 442 (одна тисяча чотириста сорок дві) грн. 27 коп., витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 4 807 (чотири тисячі вісімсот сім) грн. 57 коп. Видати наказ.

Суддя К.В. Проскуряков

Рішення господарського суду набирає чинності протягом 10 днів із дня його підписання Рішення оформлено у повному обсязі та підписано 13.03.2017.