РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2017Справа №910/23999/16
За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Регіональний центр Шляхобудівництва"

До Товариство з обмеженою відповідальністю "Імберг Енерджі"

про стягнення 37 478,93 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

Від позивача Мельниченко Ю.Д., довіреність б/н від 22.11.2016

Від відповідача не з?явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Регіональний центр Шляхобудівництва" (далі-позивач) подав на розгляд Господарського суду міста Києва позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імберг Енерджі" про стягнення 37 478,93 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2016 порушено провадження у справі № 910/23999/16 та призначено розгляд на 27.01.2017.

23.01.2017 відділом діловодства суду від представника позивача отримано клопотання про зміну назви та документи на виконання вимог ухвали суду.

26.01.2017 відділом діловодства суду від представника позивача отримано заяву про зменшення розміру позовних вимог.

В судове засідання 27.01.2017 представник позивача з'явився, підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали про порушення провадження у справі не виконав.

Суд вирішив відкласти судовий розгляд справи у зв'язку з відсутністю представника відповідача.

Ухвалою суду від 27.01.2017 відкладено розгляд справи на 20.02.2017.

02.02.2017 відділом діловодства суду від представника позивача отримано заяву про уточнення позовних вимог.

В судове засідання 20.02.2017 представник позивача з'явився, просив суд задовольнити позовні вимоги із врахування заяви про уточнення позовних вимог від 02.02.2017.

В судове засідання 20.02.2017 представник відповідача повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив, вмотивованих заяв та клопотань до суду не надіслав.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядалась за наявними в ній матеріалами, оскільки відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи відповідачем суду не подано.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 16.01.2017 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

13.09.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Регіональний центр Шляхобудівництва» , як замовником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інберг-Енерджіа», як виконавцем було укладено Договір про розробку проектної та конструкторської документації, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується на умовах Договору виконати наступні види робіт:

- Розробити та передати замовнику проектну та конструкторську документацію «Вуглевипалювальний комплекс загальною виробничою потужністю 5 тон на добу» (надалі іменується документація);

- погодити проект «Вуглевипалювальний комплекс загальною виробничою потужністю 5 тон на добу» та отримати позитивний висновок комплексної державної експертизи (ЕТЦ)

Відповідно до п. 4.1 Договору, ціна робіт за цим Договором складає 45 000 грн.

Ціна робіт за цим Договором включає в себе відшкодування витрат виконавця та плату за виконані ним роботи. (п. 4.2 Договору)

Згідно п. 4.1 Договору замовник перераховує виконавцю відповідні грошові кошти згідно графіку:

- 15 000 грн. попередня оплата протягом 3-х банківських днів, з моменту підписання даного договору.

- 15 000 грн. протягом 3-х банківських днів, з моменту отримання повідомлення від виконавця про готовність подання документації до Експертно-Технічного Центру для експертизи проекту.

- 15 000 грн. протягом 3-х банківських днів, з моменту проходження експертизи проекту в Експертно-Технічному Центрі.

Як вбачається із матеріалів справи позивач перерахував на розрахунковий рахунок відповідача 15 000 грн. попередньої оплати, що підтверджується платіжним дорученням №385 від 17.10.2013.

Пунктом 5.1 Договору сторони погодили, що розроблена документація передається виконавцем у 2-х екземплярах українською мовою замовнику, що оформляється відповідними актами здавання-приймання документації, в строк визначений Договором.

У випадку порушення зобов'язання, що виникає з цього Договору, сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством України. (п. 7.1 Договору)

Відповідно до п. 9.2 Договору, строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 9.1 цього Договору та закінчується через 60 календарних днів з моменту його підписання.

Позивач зазначив, що виконав взяті на себе зобов'язання, а саме відповідно до умов договору здійснив попередню оплату в розмірі 15 000 грн., тоді як відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, станом на 08.11.2016 не виконав роботи відповідно до умов Договору. В зв'язку із чим, позивач просить суд стягнути із відповідача 15 000 грн. попередньої оплати за Договором, 1304,00 грн. - 3% річних, 15327,16 грн. - інфляційних втрат.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З матеріалів справи вбачається, що сторони узгодили порядок оплати наданих послуг за Договором, позивачем здійснено попередню оплату в розмірі 15 000 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 385 від 17.10.2013

Підтвердження виконання відповідачем зобов'язання за Договором до суду не надано.

Враховуючи вище зазначене суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача про стягнення із відповідача 15 000 грн.

Крім того позивач просить стягнути 3% річних в розмірі 1304,00 грн, інфляційні втрати в розмірі 15327,16 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 1304,00 грн. - 3% річних та 15327,16 грн інфляційних втрат.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Оскільки позов задоволено, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Імберг Енерджи» (01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, 26, оф. 601, ідентифікаційний код 38150966) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіонального центру Шляхобудівництва» (11500, Житомирська область, м. Коростень, вул.. Т. Кралі, 130, ідентифікаційний код 33136863) основну заборгованість в розмірі 15000 (п'ятнадцять тисяч) грн., інфляційні втрати в розмірі 15327 (п'ятнадцять тисяч триста двадцять сім) грн. 16 коп., 3% річних в розмірі 1304 ( одна тисяча триста чотири) грн., 1378 ( одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24.02.2017

Суддя Мельник В.І.