ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" березня 2017 р.Справа № 924/36/17

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Крамар С.І., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" ПАТ "Укртрансгаз", м. Київ

до Комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі", м. Хмельницький

про стягнення 20895,97грн., з яких: 13240,07 грн. - пеня, 1388,22 грн. - 3% річних, 6267,68 грн. - інфляційні втрати.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились.

В судовому засіданні відповідно до ч.2 ст.85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини.

Суть спору: Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" ПАТ "Укртрансгаз", м. Київ просить суд стягнути з Комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі", м. Хмельницький заборгованість в загальному розмірі 20895,97грн., з яких: 13240,07 грн. - пеня, 1388,22 грн. - 3% річних, 6267,68 грн. - інфляційні втрати, у зв'язку із неналежним виконанням умов договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № НОМЕР_1 від 01.04.2016р.

Позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, повноважних представників не направили, про причини неявки суд не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою.

Представник позивача в попередніх судових засідання та у наданих запереченнях на відзив просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та відмовити відповідачу у зменшенні пені.

Повноважний представник відповідача у судових засіданнях та у поданому відзиві вказував на важке фінансове становище комунального підприємства. Зазначив, що розрахунки проводились з позивачем відповідно до постанови Кабміну №217 від 18.06.2014р. Вказав, що відповідач у звязку із існуванням заборгованості державного бюджету по погашенню різниці в тарифах та заборгованості населення, не міг вплинути на належне виконання грошового зобовязання відповідно до договору на транспортування природного газу. Просив суд взяти до уваги зазначені обставини та зменшити розмір неустойки на 50%.

З огляду на викладене, оскільки неявка сторін не перешкоджає вирішенню спору по суті, суд вважає за можливе згідно ст. 75 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач Комунальне підприємство Південно-Західні тепломережі, зареєстроване як юридична особа за адресою: 29000, Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Курчатова, буд. 17/1, ідентифікаційний код 36123019.

01.04.2016р. між ПАТ „Укртансгаз в особі Красилівського ЛВУМГ філії „Управління магістральних газопроводів „Київтрансгаз (надалі газотранспортне підприємство) та КП Південно-Західні тепломережі укладено договір № на транспортування природного газу магістральними трубопроводами (надалі договір), згідно п. 1.1. якого газотранспортне підприємство зобовязується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (далі - ГРС), а замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами договору.

Відповідно до п. 1.2. договору річний плановий обсяг транспортування природного газу (надалі газ) замовника складає 20562,45 тис.кубм.

Замовник передає газотранспортному підприємству газ в загальному потоці в підтверджених обсягах у пунктах приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи газотранспортного підприємства (п. 2.2. договору).

Газотранспортне підприємство приймає газ від замовника на пунктах приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи та здійснює його транспортування по території України до ГРС, де передає газ замовнику в загальному потоці в газорозподільні мережі (п. 2.4. договору).

Послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами (далі - акти наданих послуг) (п. 3.1 договору).

Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством (п.3.4 договору).

Згідно п. 5.1. договору розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Тарифи, визначені в пункті 5.1 договору, є обов'язковими для сторін з дати набрання ними чинності. Визначена на їх основі вартість послуги буде застосовуватись сторонами при складанні актів наданих послуг та розрахунках за ці послуги згідно з умовами договору (п.5.2. договору).

Розрахунковий період за договором становить один місяць з 9.00 години першого дня місяця до 9.00 години першого дня наступного місяця включно (п. 5.3 договору). Вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг.

Пунктом 5.5. договору передбачено, що оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу за відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

У платіжних дорученнях замовник повинен обов'язково вказувати номер договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата. У випадку, якщо в платіжних дорученнях замовника не зазначено номер договору, дата його підписання, звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата, газотранспортне підприємство зараховує кошти, що надійшли від замовника, у першу чергу як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, що виникла перша за часом у попередніх періодах.

Відповідно до п. 5.6 договору, у випадку, якщо замовник є гарантованим постачальником, то замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газотранспортного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з врахуванням раніше перерахованих коштів.

Пунктом 5.7 договору встановлено, що у разі надходження коштів від замовника в сумі, що перевищує вартість фактично наданих послуг з транспортування газу у звітному місяці, переплата зараховується газотранспортним підприємством; у разі наявності і за надані послуги - як погашення заборгованості в попередніх місяцях; у разі відсутності заборгованості за надані послуги - як оплата послуг у місяці, наступному за звітним.

Згідно п. 5.8 договору, газотранспортне підприємство і замовник зобов'язуються здійснювати звірку розрахунків щоквартально до двадцять пятого числа першого місяця, наступного за кварталом, на підставі відомостей про фактичну оплату послуг з транспортування газу та актів наданих послуг. Звірка розрахунків оформлюється сторонами актом звірки.

Пунктами 6.3.1, 6.3.2, 6.3.3., 6.3.6. встановлено, що замовник зобов'язується: виконувати умови договору; своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість послуг згідно з умовами договору; оформити надані послуги з транспортування газу актами наданих послуг; підписувати з представниками газотранспортного підприємства акти наданих послуг.

Газотранспортне підприємство і замовник у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором несуть відповідальність у межах, передбачених законодавством (п.7.1. договору).

Згідно п.7.3 договору, у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Договір укладається на строк до 31 грудня 2016 року, умови цього договору поширюються на відносини між сторонами, які виникли з 01 січня 2016 року (п.11.1 договору). На підставі ст.259 Цивільного кодексу України строк позовної давності за цим договором та по стягненню неустойки (штрафу, пені) встановлюється тривалістю у 3 (три) роки (11.3 договору).

Договір підписаний та скріплений печатками сторін.

На виконання умов договору ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" ПАТ "Укртрансгаз" протягом 2016 року надало, а КП Південно-Західні тепломережі отримало послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами згідно актів наданих послуг: №07-16- від 31.07.2016р. на суму 56527,39грн.; №08-16- від 31.08.2016р. на суму 56678,00грн.; №09.16- від 30.09.2016р. на суму 58902,40грн.; №10-16- від 31.10.2016р. на суму 323045,40грн.; №11-16- від 30.11.2016р. на 479770,81грн. Акти підписані представниками сторін та скріплені їх печатками.

Довідкою №10239-28.1-208911 від 08.02.2017р. ПАТ „Альфа-банк підтвердив надходження грошових коштів за період з 01.05.2016р. по 18.01.2017р. на рахунок УМГ „Київтрансгаз від КП „Піденно-Західні тепломережі в загальній сумі 1191268,38грн.

Актом звірки розрахунків за період з 01.04.2016р. по 18.01.2017р. сторони встановили, що за договором № від 01.04.2016р. філія "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" ПАТ "Укртрансгаз" надало послуги транспортування газу на суму 1732857,13грн., а саме: 30.04.2016р. на суму 87070,73грн.; 31.05.2016р. на суму 46451,51грн.; 30.06.2016р. на суму 57464,21грн.; 31.07.2016р. на суму 56527,39грн.; 31.08.2016р. на суму 56678,00грн.; 30.09.2016р. на суму 58902,40грн.; 31.10.2016р. на суму 323045,40грн.; 30.11.2016р. на суму 479770,81грн.; 31.12.2016р. на суму 566946,68грн.; а КП „Південно-Західні тепломережі оплатили надані послуги в сумі 1191268,38грн. Сальдо на користь філії УМГ „Київтрансгаз ПАТ „Укртрансгаз станом на 18.01.2017р. становить 541588,75грн. Акт звірки підписаний та скріплений печатками сторін.

Оскільки відповідачем здійснювалась оплата поставленого газу не в строки, визначені договором, позивач звернувся з даним позовом до суду, у якому просить суд стягнути 20895,97грн., з яких: 13240,07 грн. - пеня, 1388,22 грн. - 3% річних, 6267,68 грн. - інфляційні втрати.

Досліджуючи надані по справі докази та пояснення сторін, судом приймається до уваги наступне:

Згідно ст.173 ГК України господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

За статтею 175 ГК України майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до норм ст. 509 ЦК України в силу зобовязання боржник зобовязаний вчинити на користь кредитора певну дію, в тому числі сплатити борг, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, тобто сплати боргу.

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язань або їх зміна не допускається.

Згідно ст. 901, ст.903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що господарські відносини між сторонами виникли на підставі договору № на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 01.04.2016р., при цьому на виконання умов договору позивачем було надано за липень-листопад 2016р. послуги з транспортування газу, а відповідачем їх прийнято, що підтверджується відповідними актами наданих послуг.

Відповідно до п. 5.5 договору, оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється відповідачем шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача на умовах 100% попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться відповідачем до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Матеріалами справи стверджується, що відповідачем оплачено в повному обсязі надані послуги з транспортування газу за липень-листопад 2016р., проте із порушенням термінів, встановлених договором, що також підтверджується актом звірки та довідкою №10239-28.1-208911 від 08.02.2017р.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до п. 7.3 договору на транспортування газу, за прострочення виконання зобовязань відповідач, зобовязується сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У звязку з порушенням відповідачем своїх грошових зобовязань по договору (п. 5.5., 5.6. договору), позивачем нараховано пеню в розмірі 13240,07грн. за простроченими платежами за липень 2016р. за період з 21.08. 2016р. по 20.10.2016р., за серпень 2016р. за період з 21.09.2016р. по 25.10.2016р., за вересень за період з 21.10.2016р. по 14.11.2016р., за жовтень за період з 21.11.201р. по 25.12.2016р., за листопад за період з 21.12.2016р. по 17.01.2017р.

Згідно проведеного судом перерахунку розміру пені встановлено, що позивач правомірно заявив до стягнення суму пені у розмірі 13240,07грн. за періоди прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 13240,07грн. пені обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Між тим, судом враховується, що у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 ст. 3, частині третій ст. 509 та частинах першій, другій ст. 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми, як неустойку, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013р. №7-рп/2013).

Приписами п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України та ст. 233 ГК України встановлено, що господарський суд має право зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Відповідно до аналізу даних норм, таке право суд реалізує, як за клопотанням сторони, так і за власною ініціативою.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

Оцінивши в сукупності обставини справи та надані докази, приймаючи до уваги сплату відповідачем в повному обсязі основної суми боргу згідно договору на транспортування газу, а також, що всі надходження від споживачів за теплопостачання здійснюються відповідно до Постанови Кабміну України від 18.06.2014р. №217 та надходять для проведення розрахунків з постачальником природного газу на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, який в свою чергу за реєстрами нормативів здійснює розподіл коштів; звертаючи увагу на вказані відповідачем обставини несвоєчасного відшкодування різниці в тарифах та проведення розрахунків бюджетів всіх рівнів, касові різниці розрахунків населення; враховуючи відсутність у позивача будь-якої шкоди або прямих збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань за договором, у той час як негативні наслідки, спричинені позивачу простроченням виконання грошового зобов'язання, компенсуються, окрім штрафних санкцій, також і за рахунок застосування до боржника відповідальності в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені на 50%, тобто до 6620,04грн.

Щодо стягнення 6267,68грн. інфляційних витрат, судом взято до уваги наступне.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем згідно наданого розрахунку заявлено до стягнення інфляційні втрати в розмірі: 2600,26грн. на заборгованість за липень 2016р. (56527,30грн.) за період - вересень 2016р. та жовтень 2016р.; 2607,18грн. на заборгованість за серпень 2016р. (56678,00грн) за період вересень 2016р. та жовтень 2016р.; 1060,24грн. на заборгованість за вересень 2016р. (58902,40грн.) за період листопад 2016р.

Судом приймається до уваги, що індекс інфляції, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, визначається Держкомстатом за період, який становить один місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. Така ж правова позиція, зазначена у п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.13р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" та постановах ВГСУ від 20.02.2013р. по справі №16/5025/1011/12, від 16.09.13р. по справі №924/831/13.

Крім того, індекс інфляції є щомісячним показником знецінення грошових коштів і розраховується він не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Отже при стягненні інфляційних за прострочення виконання боржником грошового зобов'язання, якщо термін прострочення становить менше ніж місяць, то індекс інфляції при визначенні заборгованості не нараховується, вказана правова позиція також зазначена в Постанові Вищого господарського суду України по справі №29/75-10-1823 від 24.11.2010, по справі №4/54-10-18-18 від 19.01.2011 та по справі №915/727/13 від 30.10.2013.

Судом враховується, що позивач при нарахуванні інфляційних нараховує їх за періоди прострочення менші одного місяця, натомість відповідачем сплачувалась заборгованість протягом базового місяця. Крім того, позивач починає застосовувати індекс інфляції не з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, а з місяця, у якому виникла заборгованість. Тому визначення розміру інфляційних нарахувань є частково неправильним.

Правомірно нарахованими є інфляційні нарахування у розмірі, визначеному судом, на суму 1017,49грн. (розрахунок здійснено за допомогою програми „Законодавство). Зокрема, враховуючи необхідність сплати платежів згідно п. 5.5., 5.6 договору та часткове погашення заборгованості:

- за зобовязаннями у розмірі 56527,39грн. (липень 2016р.). за індексом інфляції за вересень 2016р. (1,8%) - сума інфляційних втрат становить 1017,49грн.

- за зобовязаннями липня 2016 р. у сумі 56527,39грн. за індексом інфляції за жовтень 2016р. сума заборгованості сплачена 20.10.2016р., тобто період прострочення становить менше місяця; (крім того протягом вересня 2016р. було здійснено часткову оплату та сума заборгованості станом на 30.09.2016р. становила 38706,70грн.);

- за зобовязаннями серпня 2016р. у сумі 56678,00грн. за індексом інфляції за вересень-жовтень 2016р. застосовано індекс інфляції не за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, а також сума заборгованості сплачена 25.10.2016р., тобто період прострочення становить менше місяця;

- за зобовязаннями вересня 2016р. у сумі 58902,40грн. - сума заборгованості сплачена 14.11.2016р., тобто період прострочення становить менше місяця.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення 1017,49грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню, а в решті нарахованих інфляційних втрат відмові.

Крім того, на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховано 3% річних в розмірі 1388,22грн. за платежами: липня 2016р. за період з 21.08. 2016р. по 20.10.2016р.; серпня 2016р. за період з 21.09.2016р. по 25.10.2016р.; вересня за період з 21.10.2016р. по 14.11.2016р.; жовтеня за період з 21.11.201р. по 25.12.2016р.; листопада за період з 21.12.2016р. по 17.01.2017р.

У звязку із проведеною судом перевіркою (розрахунок здійснено за допомогою програми „Законодавство) дані нарахування визнаються судом такими, що проведені в межах максимально можливих періодів та є обґрунтованими в розмірі 1385,00грн., тому в цій частині підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши правильність нарахування, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований, підтверджений належними у справі доказами та підлягає задоволенню частково на суму 6620,04грн. пені, 1017,49грн. інфляційних втрат, а також 1385,00грн. - 3% річних. В решті суми позовних вимог належить відмовити.

У зв'язку з частковим задоволенням позову згідно зі ст.49 ГПК України судові витрати по справі (судовий збір) покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому в частині стягненої пені у визначеному судом розмірі судовий збір покладається на відповідача повністю без урахування зменшення пені. Аналогічна позиція викладена у п.3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Керуючись ст. ст. 1, 2, 45, 12, 15, 33, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" ПАТ "Укртрансгаз", м. Київ до Комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі", м. Хмельницький про стягнення 20895,97грн., з яких: 13240,07 грн. - пеня, 1388,22 грн. - 3% річних, 6267,68 грн. - інфляційні втрати задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі" (29000, Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Курчатова, буд. 17/1, ідентифікаційний код 36123019) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" ПАТ "Укртрансгаз" (03065, м. Київ, проспект Космонавта Комарова, буд. 44, ідентифікаційний код 23517243) 6620,04грн. (шість тисяч шістсот двадцять грн. 04 коп.) пені, 1385,00грн. (одна тисяча триста вісімдесят пять грн. 00 коп.) 3% річних, 1017,49грн. (одна тисяча сімнадцять грн. 49 коп.) інфляційних втрат, 1197,76грн. (одна тисяча сто девяносто сім грн. 76 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

В решті суми позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 21.03.2017р.

Суддя С.І. Крамар

Віддрук. 3 прим. : 1 - до справи, 2 - позивачу (03065, м. Київ, проспект Космонавта Комарова, 44) - рекомендованим листом з повідомленням про вручення; 3 - відповідачу (29025, м. Хмельницький, вул. Курчатова, 17/1) - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.