ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року Справа № 910/16709/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Бакуліної С.В. (доповідач),
суддів :Данилової М.В., Яценко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скаргиОб'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Волинь"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 22.12.2016
у справі№ 910/16709/15
Господарського суду міста Києва
за позовомПублічного акціонерного товариства "Київводоканал"
доОб'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Волинь"
простягнення 106414,63грн

в судовому засіданні взяли участь представники :
від позивача: від відповідача:Шевченко О.М. (дов. №657 від 30.12.2016) Кокоровець О.В. (голова правління ОСББ)
В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Маринченко Я.В.) від 08.10.2015 у справі №910/16709/15 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Волинь" на користь Публічного акціонерного товариства "Київводоканал" 78496,22грн заборгованості за спожиті комунальні послуги, 10502,85грн інфляційних втрат, 2763,60грн 3% річних та 2128,30грн витрат по сплаті судового збору; провадження у справі в частині стягнення 7868,11грн припинено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду (головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Мартюк А.І., Алданова С.О.) від 22.12.2016, рішення місцевого господарського суду від 08.10.2015 змінено, викладено пункти 1, 2 його резолютивної частини в іншій редакції; позов задоволено частково; стягнуто з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Волинь" на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" 78 496,22грн заборгованості за спожиті комунальні послуги, 10 502,85грн інфляційних, 2 763,60грн 3% річних та 2 128,30грн витрат на сплату судового збору; припинено провадження у справі в частині стягнення 7 868,11грн заборгованості; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Волинь" просить скасувати ухвалені по справі судові акти та прийняти нове рішення про відмову в позові, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст.19, 20, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст.180 Господарського кодексу України (далі ГК України), ст.ст.4-7, 43, ч.3 ст.82 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

У відзиві на касаційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Публічне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" (далі ПАТ "АК "Київводоканал") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Волинь" (далі ОСББ "Волинь") заборгованості за договором №05017/4-09 від 05.10.2004 у сумі 106414,63грн (з них: 86364,33грн - основний борг за період з 01.06.2012 по 30.06.2014, 10502,85грн - інфляційні втрати, 2763,60грн - 3% річних, 2465грн - пеня, 4318,22грн - штраф), обґрунтовуючи свої вимоги тим, що борг виник внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань перед позивачем.

Частково задовольняючи позовні вимоги, попередні судові інстанції правомірно виходили з такого.

Нормами частин 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботи, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматись від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За змістом ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Частиною 1 ст.16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Згідно з ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Судами встановлено, що 05.10.2004 між Відкритим акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал", після зміни найменування - ПАТ "АК "Київводоканал", (постачальник) та ОСББ "Волинь" (абонент) було укладено договір на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі №0517/4-09 (далі Договір).

Пунктом 1.1. Договору встановлено, що за цим договором постачальник зобов'язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та прийняти від абонента стічні води, а абонент зобов'язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах цього договору, дотримуватись порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, а також дотримуватись норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором.

За змістом п.2.2.1. Договору постачальник щомісячно направляє до банківської установи абонента розрахункові документи (в електронному вигляді - дебетові повідомлення або у паперовому вигляді вимоги-доручення тощо) для оплати за поставлену воду та прийняті стічні води відповідно до встановлених тарифів. Тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення встановлюються уповноваженими органами відповідно із чинним законодавством та не підлягають узгодженню сторонами. В разі зміни тарифів у період дії цього договору постачальник доводить абоненту нові тарифи у розрахункових документах без внесення додаткових змін до цього договору стосовно строків їх введення та розмірів.

Відповідно до п. 2.2.2. Договору оплата вартості послуг здійснюється Абонентом щомісячно у безготівковій формі у десятиденний термін з дня направлення Постачальником розрахункового документу до банківської установи Абонента.

Згідно з п.2.2.4. Договору в разі неотримання від постачальника поточного щомісячного розрахункового документу, абонент здійснює оплату вартості наданих йому послуг, не пізніше 5-го числа наступного місяця, платіжним дорученням виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості спожитої води.

Відповідно до п.2.2.5. Договору у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг, зазначених у розрахунковому документі, абонент зобов'язаний у десятиденний термін з дня направлення постачальником розрахункового документу до банківської установи абонента, письмово повідомити про це постачальника та у цей же термін направити представника з обгрунтовуючими документами для проведення звіряння та підписання акту. В іншому випадку відмова абонента оплатити розрахунковий документ вважатиметься безпідставною.

Отже, за вказаним договором позивач - ПАТ "АК "Київводоканал", є підприємством питного водопостачання, яке надає послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення. Відповідач - ОСББ "Волинь" є споживачем послуг з постачання питної води та водовідведення.

Згідно п.2.1.1. Договору облік поставленої води здійснюється за показаннями лічильника, зареєстрованого у постачальника, окрім випадків, передбачених Правилами користування. У випадку наявності у абонента декількох об'єктів водоспоживання, облік спожитої ним води здійснюється з урахуванням показань всіх лічильників, зареєстрованих за Абонентом.

Відповідно до п. 2.1.4. Договору кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за показаннями лічильників стічних вод або за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно з показаннями лічильників та/або іншими способами визначення об'ємів стоків у відповідності до Правил користування та Правил приймання.

Зняття показань з лічильника (-ків) здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника у присутності представника абонента. В разі, якщо абонент не забезпечить присутності свого представника для зняття показань, дані, що зняті постачальником є підставою для виставлення розрахункових документів на оплату наданих послуг (п.2.1.2. Договору).

Відповідно до п.2.1.6. Договору облікові дані абонента щодо кількості та вартості спожитих ним послуг підлягають обов'язковому звірянню у постачальника. Абонент щоквартально, не пізніше 10-го числа наступного за звітним кварталом місяця направляє до постачальника письмовий звіт по обсягам наданих послуг та проводить з постачальником звіряння обсягів наданих послуг у відповідному обліковому періоді, а також проводить звіряння по проведених розрахунках за надані послуги. Для проведення звіряння абонент направляє свого представника до постачальника із необхідними для цього обліковими документами та бухгалтерськими документами. Звіряння вважається проведеним з моменту отримання постачальником підписаного повноважними особами Акту звіряння розрахунків.

В разі невиконання абонентом цього пункту договору, облікові дані постачальника щодо кількості та вартості наданих послуг та проведених розрахунків вважаються безумовно погодженими абонентом.

У разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг абонент зобов'язаний у десятиденний термін з дня направлення постачальником платіжного документу до банківської установи абонента, письмово повідомити про це постачальника та у цей же термін направити представника з обґрунтованими документами для проведення звіряння та підписання акту. В іншому випадку відмова абонента оплатити розрахунковий документ постачальника вважатиметься безпідставною (п.2.2.5. Договору).

З матеріалів справи вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, зауважень щодо наданих послуг з водопостачання та водовідведення за договором від відповідача не надходило. Факт надання позивачем послуг за договором за період з 01.06.2012 по 30.06.2014 належним чином підтверджений матеріалами справи, зокрема актами про зняття показань з приладів обліку, погодженими та підписаними відповідачем, та дебетово-інформаційними повідомленнями за вказаний період.

За оцінкою судів доказів існування спору між сторонами щодо кількості або вартості отриманих послуг сторонами не надано, відтак, в силу положень п.2.1.6. та п.2.2.5. Договору, кількість та вартість наданих позивачем послуг з 01.06.2012 по 30.06.2014 з водопостачання та водовідведення вважаються безумовно погодженими відповідачем.

Так, оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази, суди встановили, що: - підтверджується факт надання позивачем відповідачеві послуг з постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі за період з 01.06.2012 по 30.06.2014 на суму 334070,07грн, з яких сплачено 247705,74грн, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 86364,33грн; - спірна заборгованість за послуги постачання питної води та водовідведення, нарахована позивачем за тарифами по категоріям "населення" та "інші".

В ході розгляду справи в місцевому господарському суді, відповідачем здійснено оплату спожитих послуг на суму 7868,11грн, нараховану по тарифам "інші", на підтвердження чого надано платіжне доручення №139 від 21.09.2015.

Згідно з ч.1-1 ст.80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відтак, враховуючи факт часткового погашення відповідачем заборгованості за договором, провадження у справі в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 7868,11грн було обґрунтовано припиненню в зв'язку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" об'єднання створюється з метою забезпечення і захисту прав його членів та дотримання їхніх обов'язків належного утримання та використання неподільного і загального майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання.

Споживачем, у розумінні ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Стаття 4 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" передбачає, що предметом діяльності ОСББ є, серед іншого, сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг. У зв'язку з цим, статтею 22 цього Закону визначено особливості укладення договорів про надання комунальних послуг в будинках, де створено ОСББ. Відповідно до частини першої зазначеної статті, за наявності технічної можливості проведення поквартирного обліку споживання водо-, тепло-, газо-, електропостачання, гарячого водопостачання та інших послуг власники жилих і нежилих приміщень можуть перераховувати кошти безпосередньо на рахунки підприємств, організацій, які надають ці послуги, за відповідними тарифами для кожного виду послуг у порядку, встановленому законом. Крім того, відповідно до ч.5 ст.22 цього Закону ОСББ за договором з постачальниками комунальних послуг може бути колективним замовником (абонентом) таких послуг. У такому випадку об'єднання несе повну відповідальність за своєчасну сплату вартості фактично спожитих членами об'єднання комунальних послуг.

Як встановлено судами, прямих договорів між позивачем та мешканцями квартир будинку, що належить ОСББ "Волинь" укладено не було, а відповідач, відповідно до укладеного з позивачем договору №05017/4-09 від 05.10.2004 на послуги постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі, за оцінкою судів є колективним замовником та виконавцем вказаних комунальних послуг в силу вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирних будинків".

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання і водовідведення.

Згідно п.2.1.1. Договору, облік поставленої води та кількість прийнятих стоків здійснюється за показаннями лічильника, зареєстрованого у постачальника, окрім випадків, передбачених Правилами користування. У випадку наявності у абонента декількох об'єктів водоспоживання, облік спожитої ним води здійснюється з урахуванням показань всіх лічильників, зареєстрованих за абонентом. Пунктом 3.3.1 Договору передбачено, що абонент зобов'язаний надавати повну та достовірну інформацію (дислокацію об'єктів), яка є невід'ємною частиною Договору, щодо кількості та місцезнаходження всіх об'єктів водоспоживання приєднаних до міських комунальних мереж.

Судами встановлено, що: - усі водолічильники, з яких знімались показники та проводились нарахування за спірний період, зареєстровані позивачем (про що свідчать розпорядження на реєстрацію даних щодо водолічильників та відкриття особових рахунків) та знаходились в приміщеннях, які належать ОСББ "Волинь"; - дислокації на всі об'єкти водоспоживання та водовідведення надані безпосередньо відповідачем; - зміст листів відповідача засвідчує прохання про включення новозбудованих секцій будинку, який належить ОСББ "Волинь", до існуючого Договору.

Таким чином, Договір з відповідачем за оцінкою судів укладений, саме як з колективним споживачем, а тому відповідно до умов Договору, норм Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", ст.ст.526, 527 ЦК України, ст.22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", останній зобов'язаний виконувати обов'язки за Договором, зокрема, щодо своєчасної оплати наданих йому послуг, обсяг яких визначається з урахуванням показників всіх лічильників, зареєстрованих за абонентом.

При цьому, оскільки згідно наявних в матеріалах справи актів про зняття показників з приладів обліку, відповідачем було прийнято спірні обсяги послуг водопостачання без будь-яких зауважень, і контррозрахунку суми заборгованості за лічильниками, що визначали кількість поставленої води по категорії "населення", під час розгляду справи в попередніх судових інстанціях відповдачем не надано, касаційний суд погоджується з висновками попередніх судових інстанцій про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі в розмірі 78496,22грн.

В силу ст.111 ГПК України посилання у касаційній скарзі на недоведеність обставин справи не допускається.

Відносно доводів скаржника про необхідність зарахування платежів, здійснених мешканцями квартир після 30.06.2014, в рахунок погашення заборгованості за попередні періоди, касаційний суд зазначає, що відповідно до умов Договору (п.п.2.2.2., 2.2.3.) оплата вартості послуг має здійснюватися абонентом щомісячно у безготівковій формі у десятиденний термін з дня направлення постачальником розрахункового документу до банківської установи абонента, або у разі неотримання від постачальника поточного щомісячного розрахункового документу, абонент має здійснювати оплату вартості наданих йому послуг, ні пізніше 5-го числа наступного місяця, платіжним дорученням, виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості спожитої води. В той же час, відповідач уклав договір про надання послуг з Комунальним підприємством "Головний інформаційно-обчислювальний центр", яким уповноважив останнього здійснювати розщеплення платежів та перераховувати грошові кошти, визначеним у дислокації до договору постачальникам послуг. У подальшому КП "ГІОЦ" на виконання умов договору про надання послуг здійснювало на замовлення відповідача обробку та розщеплення платежів споживачів житлово-комунальних послуг на складові по видам житлово-комунальних послуг та перераховувало розщеплені кошти із транзитного рахунку КП "ГІОЦ" на рахунки виробників та виконавців житлово-комунальних послуг. Таким чином, КП "ГІОЦ" проводило розщеплення платежів за послуги з постачання холодної та гарячої води та водовідведення, що надійшли від населення, та зараховувало на рахунки ПАТ "АК "Київводоканал" із призначенням платежу: "холодна вода та водовідведення холодної води", "вода для підігріву" та "водовідведення гарячої води", із зазначенням періоду споживання.

Відповідно до п.1.19. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Національного банку України №22 від 21.01.2004, право визначати призначення платежу належить виключно платнику, банк не несе відповідальності за достовірність змісту платіжного доручення, оформленого клієнтом. Відповідальність за відповідність інформації, зазначеної в платіжному дорученні, суті операції, за якою здійснюється переказ, несе платник. Таким чином, зважаючи на те, що чинним законодавством не передбачене право платника або одержувача коштів, змінювати призначення платежу без згоди іншої сторони, то позивач не міг самовільно змінювати призначення платежів коштів, які були сплачені населенням.

Згідно п.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням інфляційних втрат, трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (п.2 ст.625 ЦК України).

Пунктом 4.2. Договору передбачена відповідальність абонента у вигляді сплати пені, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені припиняється через один рік від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з п.4.6. Договору за безпідставну відмову оплатити направлений рахунок, або вимогу щодо оплати, Абонент сплачує Постачальнику штраф у розмірі 5 % від суми, яку відмовився сплатити. Сплата штрафу не звільняє Абонента від обов'язку оплатити рахунок Постачальника.

На підставі зазначених норм позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 10502,85грн інфляційних втрат, 2763,60грн 3% річних, 2465грн пені та 4318,22грн штрафу за період прострочення оплати послуг з водопостачання та водовідведення за період з 01.06.2012 по 30.06.2014.

Враховуючи встановлений судами попередніх інстанцій факт прострочення зобов'язання відповідачем, висновки про підставність цієї частини заявленого позову, касаційний суд вважає обґрунтованими.

Поряд з цим, оскільки позивачем нараховано пеню та штраф по платежам за послуги водопостачання, починаючи з липня 2013 року по травень 2014 року включно, суди дійшли до вірного висновку про те, що позивачем пропущено, встановлену позовну давність в один рік. Відтак, з огляду на зроблену відповідачем заяву про застосування позовної давності до вимог щодо стягнення пені та штрафу, позовні вимоги в частині стягнення пені та штрафу за межами строків позовної давності, були визнані такими, що не підлягають задоволенню, і в цій частині у хвалені по справі судові акти не оскаржено.

Доводи скаржника про порушення попередніми судовими інстанціями приписів процесуального законодавства внаслідок незалучення до участі у справі в якості третіх осіб всіх мешканців будинку ОСББ "Волинь", касаційний суд вважає безпідставними, оскільки за умовами Договору зобов'язаною стороною є саме об'єднання, яке згідно приписами ст.4 Закону України Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" відповідає за своїми зобов'язаннями коштами і майном об'єднання, від свого імені набуває майнові і немайнові права та обов'язки, виступає позивачем та відповідачем у суді, а відтак, з огляду на визначену цією ж нормою мету об'єднання, згідно якої, останнє створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами, а також на визначену вказаною нормою можливість об'єднання, представляти інтереси співвласників у судах, органах державної влади і органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності, незалучення до участі в справі в якості третіх осіб всіх мешканців будинку ОСББ "Волинь" не потягло за собою прийняття неправильного рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, доводи касаційної скарги цього висновку не спростовують, а зводяться до намагання переоцінити встановлені судами обставини і досліджені докази, що згідно з приписами ст.ст.1115, 1117 ГПК України перебуває поза процесуальними межами повноважень суду касаційної інстанції.

Наведене свідчить, що під час прийняття рішення та постанови у справі суди першої та апеляційної інстанцій не припустились порушень або неправильного застосування норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а, отже, підстави для їх скасування або зміни та задоволення вимог касаційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1118, п.1 ч.1 ст.1119, ст.11111 ГПК України, Вищий господарський суд України ,-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Волинь" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.12.2016 у справі №910/16709/15 залишити без змін.

Головуючий-суддя С. Бакуліна

Судді М. Данилова

О. Яценко