КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2017 р. Справа№ 910/19785/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Чорної Л.В.

Отрюха Б.В.

За участю представників сторін:

-позивача: Кривіцький М.О., довіреність № 350/153/799 від 29.12.2016

-відповідача: Печерський П.М., довіреність № 1 від 03.01.2017

-третьої особи-1: не з`явився;

-третьої особи-2: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 (Командування Повітряних Сил Збройних Сил України) на рішення господарського суду міста Києва від 19.12.2016 у справі № 910/19785/16 (суддя Пригунова А.Б.)

за позовом військової частини НОМЕР_1 , м. Вінниця

до публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», м. Київ

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача -

1) фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ

2) товариство з обмеженою відповідальністю «Росінтек- Україна», м. Київ пре зобов`язання вчинити дії

За результатами розгляду апеляційної скарги Київський апеляційний господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року військова частина НОМЕР_1 (Командування Повітряних Збройних Сил України) (надалі- позивач/Військова частина НОМЕР_1 /апелянт) звернулась до господарського суду міста Києва із позовною заявою до публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський (надалі- відповідач-1/ банк) за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі- третя особа-1) та товариства з обмеженою відповідальністю «Росінтекс- Україна» (надалі- третя особа-2/ ТОВ «Росінтекс- Україна») про стягнення з відповідача 5 848,00 грн. - основного боргу за договором № 149/14 від 27,08.2014, а також інфляцію в сумі 3 203,53 грн., 3% річних в сумі 300,89 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем не виконані гарантійні зобов`язання, які виникли у нього згідно гарантії № 24-05/2146 від 26.08.2014, і не сплачено на користь позивача грошові кошти в сумі 5 848,00 грн., при тому, що такі підлягали сплаті у разі порушення третьою особою-2 (ТОВ «Росінтек-Україна») обов`язків за договором № 149/14 від 27.08.2014 про закупівлю товарів за державні кошти.

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.12.2016 у справі № 910/19785/16 (суддя Пригунова А.Б.) у позові військової частини НОМЕР_1 (Командування Повітряних Сил збройних Сил України) відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано недоведеністю позовних вимог.

При цьому місцевий господарський суд керувався приписами ст.ст. 560, 563, 565 Цивільного кодексу України, ст. 200 Господарського кодексу України, ст.ст. 46, 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням господарського суду міста Києва, військова частина НОМЕР_1 (Командування Повітряних Сил збройних Сил України) звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом першої інстанції норм процесуального права; неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для справи; не вжиттям всіх необхідних заходів для повного та всебічного розгляду справи. Крім цього, апелянт зазначає, що військовою частиною НОМЕР_1 до відповідача направлялися вимоги № вих. 350/129/138/3076/пс від 04.12.2014 та № вих. 350/129/138/135/пс від 20.01.2015 у встановлений гарантією строк з переліком усіх необхідних для виплати документів, тому відмова відповідача від задоволення законних вимог позивача, на думку, апелянта, була неправомірною. Також, апелянт зазначає, що факт невиконання ТОВ «Росінтек- Україна» своїх за договором №149/14 від 27.08.2014 про закупівлю товарів за державні кошти встановлено у справі № 910/13704/15 господарського суду міста Києва.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2017 прийнято апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 (Командування Повітряних Сил Збройних Сил України) на рішення господарського суду міста Києва від 19.12.2016 у справі № 910/19785/16 до свого провадження та призначено до розгляду на 23.02.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.02.2017 розгляд апеляційної скарги військової частини НОМЕР_1 (Командування Повітряних Сил Збройних Сил України) на рішення господарського суду міста Києва від 19.12.2016 у справі № 910/19785/16 відкладено на 16.03.2017.

Розпорядженням начальника відділу забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду № 09-53/992/17 від 15.03.2017 у зв`язку з перебуванням судді Яковлєва М.Л. на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/19785/16.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 15.03.2017 для розгляду справи № 910/19785/16 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Разіна Т.І., судді Чорна Л.В., Отрюх Б.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 (Командування Повітряних Сил Збройних Сил України) на рішення господарського суду міста Києва від 19.12.2016 у справі № 910/19785/16 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя- Разіна Т.І., судді: Отрюх Б.В., Чорна Л.В.

Представник позивача (апелянта) в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених а апеляційній скарзі підстав та просив задовольнити її повністю.

Представник відповідача заперечив в судовому засіданні суду проти поданої апеляційної скарги та просив вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду залишити без змін.

Представники третіх осіб 1-2, а саме: фонд гарантування вкладів фізичних осіб та товариство з обмеженою відповідальністю «Росінтекс- Україна» в судове засідання не з`явились, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання з розгляду апеляційної скарги та те, що неявка зазначених вище представників третіх осіб не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю останніх.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв`язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Місцевим господарським судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 27.08.2014 між військовою частиною НОМЕР_1 , як замовником та товариством з обмеженою відповідальністю «Росінтекс- Україна», як постачальником було укладено договір про закупівлю товарів за державний кошт № 149/14 (надалі- договір).

Постачальник зобов`язується у 2014 році поставити замовникові товар зазначений у пункті 1.2 та специфікації товару (додаток 1 до договору). Замовник зобов`язується прийняти та оплатити такий товар (п. 1.1. договору).

Пунктом 1.2. договору визначено найменування товару: лот № 6 авіаційні шини 480x200 м. 14 або еквівалент, код 22.11.1. Шини та камери гумові нозі, згідно з Державним класифікатором продукції та послуг ДК 016:2010. Кількість товару зазначена у специфікації товару (Додаток № 1 до Договору).

Згідно зі специфікацією, пунктами 1.4 та 5.1 договору товар постачається в термін до 01 листопада 2014 року. Товар постачається після відправлення замовником (командиром військової частини НОМЕР_1 ) постачальнику повідомлення про готовність до виконання умов договору, яким замовник визначає обсяги закупівлі товару.

Пунктом 5.4 договору сторони передбачило, що перехід права власності та ризиків на товар відбувається після розвантаження на склад та передачі його в розпорядження вантажоотримувача замовника. При передачі товару повинні бути оформленні (надані) наступні приймально-здавальні документи:

- видаткова накладна постачальника, яка виписується в чотирьох примірниках;

- акт прийому (форма № 4, затверджена наказом Міністра оборони України від 24.12.2010 № 690) в чотирьох примірниках;

- копія Сертифікату якості (Сертифікат відповідності) підприємства- виробника;

- оригінал або нотаріально завірена копія документа, який підтверджує виготовлення товару підприємством-виробником.

Згідно з п. 5.1. договору сторони визначили, що строк постачання товару: товар постачається до 01.11.2014. Товар постачається після відправлення замовником постачальнику повідомлення про готовність до виконання умов договору. Замовник може надавати таке повідомлення на поставку як повного обсягу товару, і на партію товару.

Відповідно до п. 5.5. договору датою виконання зобов`язань постачальника з постачання товару є дата затвердження замовником (командиром військової частини НОМЕР_1 ) акту прийому поставленого товару (форма - додаток № 4 до договору). Зазначений акт затверджується замовником у термін не пізніше ніж п`ять днів від дати отримання військовою частиною НОМЕР_2 документів, які визначено у пункті 4.1 договору.

Згідно з п. 6.2.1 договору замовник має право зменшити обсяги закупівлі товару та загальну суму договору' в залежності від реального фінансування видатків на цілі, передбачені специфікацією товару. Замовник у 10 (десятиденний) строк з дня отримання інформації про зменшення бюджетних призначень на цілі, передбачені умовами договору, письмово повідомляє постачальника про зменшення обсягу закупівлі товару, у такому випадку сторони вносять відповідні зміни до договору.

Пунктом 11.6 договору передбачено, що постачальником внесено забезпечення виконання умов договору в розмірі 5 848,00 грн. Вид надання

забезпечення виконання договору про закупівлю: гарантія (безвідклична, безумовна банківська гарантія, оформлена відповідно до вимог постанови Правління Національного банку України від 15,12.2014 № 639).

Колегією суддів встановлено, що відповідачем 26.08.2014 надано позивачу гарантійний лист №. 24-05-2146 «Гарантія забезпечення виконання договору про закупівлю № 228/08- Г».

У гарантійному листі визначено такі умови:

«Публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський», як гарант, зобов`язується виплатити бенефіціару (Військовій частині НОМЕР_1 ), будь-яку суму в межах загальної суми цієї гарантії, що 5 848,00 грн. літерний код валюти - UAH, після одержання гарантом викладеної на українській мові та підписаної уповноваженою особою письмової вимоги бенефіціара, який бенефіціар заявляє щодо невиконання або несвоєчасного виконання принципалом своїх зобов`язань за договором закупівлі та/або порушення якості (комплектності) та/або кількості товару.

Сума гарантії залишається незмінною.

Гарант в десятиденний строк з моменту отримання письмової вимоги бенефіціара (з доданими до неї документами) розглядає та перевіряє її відповідність умовам даної гарантії, та перераховує на рахунок бенефіціара суму, яка визначена в цій Гарантії.

Гарант має право відмовити бенефіціарові, якщо вимога або додані до неї документи:

- не відповідають умовам гарантії;

- подані гарантові по закінчення строку дії гарантії.

Письмова вимога бенефіціара повинна бути відправлена на поштову адресу гаранта: 01001, м. Київ, провулок Рильський, буд. 10-12/3, разом з:

- копією(ями) засвідченою(ними) бенефіціаром відповідного(них) документа(ів), яка(і) підтверджують, що принципал -ТОВ «Росінтек- Україна» не виконало свої зобов`язання за договором;

- карткою із зразками підпису посадової особи бенефіціара, що підписала вимогу, що посвідчена нотаріально або іншим способом, передбаченим законодавством.

Термін банківської гарантії до 31 січня 2015 року включно.

Зобов`язання гаранта за цією Гарантією припиняються, зокрема, закінченням строку, на який видана гарантія».

Позивач зазначає, що у строк, встановлений банківською гарантією, звернувся до відповідача з листом-вимогою № 350/129/138/3076/пс від 04.12.2014 з доданням усіх необхідних для виплати коштів документів.

У листі- вимозі позивач вказував, що принципалом -ТОВ «Росінтек- Україна» не поставлено товар, що є несвоєчасним виконанням останнім своїх зобов`язань за договором, а тому бенефіціар вимагав від гаранта виплатити 5 848,00 грн.

Вимога була підписана тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 Сідаш В.В.

Колегією суддів встановлено, що до вказаної вимоги № 350/129/138/3076/пс від 04.12.2014 позивачем були додані: 1) засвідчена копія повідомлення № 350/129/138/1936/пс; 2) засвідчена копія доповіді про порушення строків постачання; 3) засвідчена копія картки із зразками підписів; 4) засвідчена копія гарантії.

За результатами розгляду вимоги, відповідачем листом № 24-02-4940 від 19.12.2014 відмовлено позивачу (бенефіціарові) у її задоволенні, з посиланням на те, що вимогу підписано неуповноваженою особою та не надано передбачених гарантією картки із зразками підпису посадової особи бенефіціара, що підписала вимогу, що посвідчена нотаріально або іншим способом, передбаченим законодавством; крім того ненадано копії документів, посвідчені бенефіціаром, які підтверджують, що принципал не виконав зобов`язання за договором закупівлі, яким крім іншого є: договір № 149/14 від 27.08.2014, що повинен містити предмет, який відповідає умовам гарантії та строки виконання поставки товарів, що є простроченими, як вказано у вимозі.

Позивач, вдруге звернувся до відповідача з вимогою № 350/129/138/135/пс від 20.01.2015 про виплату грошових коштів у сумі 5 848,00 гри., встановлених гарантією.

Вказана вимога була підписана уповноваженою особою - командиром військової частини НОМЕР_1 Байдак Ю.А.

За наслідками розгляду відповідачем вимоги позивача, гарант у своєму листі від 03.02.2015 № 24-05-1546 зазначив, що бенефіціар не дотримався умов гарантії та не надав банку всіх належним чином оформлених документів, передбачених Гарантією, а саме: 1) картку із зразками підпису посадової особи бенефіціара (оригінал), що підписала вимогу, що посвідчена нотаріально або іншим способом, передбаченим законодавством; 2) копії документів, посвідчених бенефіціаром, які підтверджують, що принципал не виконав зобов`язання за договором.

Також гарант зазначив, що відповідно до умов договору принципал повинен був поставити товар у термін до 01.11.2014 року, після відправлення бенефіціаром принципалу повідомлення про готовність виконання умов договору.

Однак, позивачем надано копію такого повідомлення, але не надано доказів його відправлення, у зв`язку із чим не вбачається можливим зробити висновок, що строк виконання зобов`язань за договором настав і з боку принципала існує порушення.

Звертаючись у жовтні 2016 року до господарського суду з позовом до відповідача про примусове виконання банком зобов`язань за банківською гарантією, позивач вважав, що гарант безпідставно ухиляється від виконання свого зобов`язання.

Відмовляючи у задоволенні позовних військової частини НОМЕР_1 місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем не доведено і документально не підтверджено того факту, що ним (позивачем) додано до своїх вимог ті документи, які передбачені Гарантійним листом та необхідні для задоволення гарантом вимог бенефіціара, зокрема, оригіналу картки із зразками підписів та не доведено суду факту наявності прострочення принципалом зобов`язання за договором закупівлі, в той час, як згідно з угодою від 30.12.2014 № 1, зобов`язання у принципала перед бенефіціаром за договором закупівлі відсутнє.

Київський апеляційний господарський суд погоджується із таким висновком місцевого господарського суду з огляду на таке.

Статтею 200 Господарського кодексу України визначено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управленої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

За гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником ( ст. 560 Цивльного кодексу України).

Також, порядок, умови надання та отримання банками гарантій та їх виконання регулюються Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 639 (далі - Положення), вимоги якого поширюються на банки, які беруть участь у здійсненні операцій за гарантіями.

У пункті 2 Положення визначено, що гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов`язань у повному обсязі або їх частину в разі пред`явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії.

Частинами 1, 2, 3 ст. 563 Цивільного кодексу встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії ( ч. 1 ст. 565 Цивільного кодексу України).

Згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 12.09.2011 № 3-63гс11 обов`язок гаранта сплатити кредиторові ірошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, та направлення кредитором гаранту письмової вимоги разом із зазначеними в гарантії документами. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає.

Колегією суддів встановлено, що за умовами гарантійного листа до письмової вимоги, яка пред`являється бенефіціаром гарантові у зв`язку із невиконанням зобов`язань принципалом, має бути додано:

- копією(ями) засвідченою(ними) бенефіціаром відповідиого(них) документа(ів), яка(і) підтверджують, що принципал -не виконав свої зобов`язання за договором;

- відповідно до умов гарантії, бенефіціар зобов`язаний надати гарантові разом із вимогою картку із зразками підпису посадової особи бенефіціара, що підписала вимогу, що посвідчена нотаріально або іншим способом, передбаченим законодавством.

З наведених умов гарантії, зокрема, вбачається, що картка із зразками підпису посадової особи бенефіціара надається бенефіціаром гарантові у вигляді оригіналу.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що позивачем при зверненні до відповідача із вимогою порушено правила, встановлені ч. 2 ст. 563 Цивільного кодексу України, та умови гарантійного листа, а саме до даної вимоги не додано документи, вказані в гарантії.

Стосовно листа-вимоги № 350/129/138/135/пс від 20.01.2015 колегія суддів зазначає наступне.

Як вже вказувалось вище та вбачається з матеріалів справи, що до вимоги від № 350/129/138/135/пс від 20.01.2015 позивачем було додано: 1) лист Головного управління Державної казначейської служби у Вінницькій області щодо підтвердження підпису та печатки уповноваженої особи; 2) засвідчену копію договору від 27.08.2014 № 149/14.

Таким чином, з наведеного переліку документів, доданих до другої вимоги, вбачається, що позивачем не надано відповідачеві жодного документу, які передбачені гарантійним листом, тобто не надано ані оригіналу картки із зразками підпису посадової особи бенефіціара, що підписала вимогу, який посвідчено нотаріально або іншим способом, передбаченим законодавством, ані доказів порушення принципалом зобов`язань за договором закупівлі.

Разом з тим, господарським судом міста Києва у рішенні від 22.06.2015 у справі № 910/13704/15, яке набрало законної сили 07.07. 2015 року, встановлено, що зобов`язання відповідача по поставці товару було зменшено до 0 одиниць, 0,00 грн. за ініціативою військової частини НОМЕР_1 , а не у зв`язку із відмовою товариства з обмеженою відповідальністю «РОСІНТЕК- Україна» від поставки.

Відповідно до ч. з. ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З урахуванням наведеного вірним є висновок місцевого господарського суду про те, що у принципала перед бенефіціаром фактично відсутні зобов`язання за договором закупівлі. Тобто, зобов`язання, за який відповідач несе зобов`язання, фактично припинило своє існування за ініціативою позивача до закінчення терміну дії Гарантії, а тому й не може бути простроченим.

До того ж, колегія судів апеляційної інстанції погоджується з правомірним висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення 3 % річних та втрат від інфляції з відповідача.

Рішенням Національного банку України від 23.05.2016 № 14/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» до категорії неплатоспроможних» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 23 травня 2016 року № 812 Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» та рішення від 13.06.2016 року № 991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у Приватному акціонерному товаристві «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ».

Згідно з даними рішеннями розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком з 23 травня 2016 року до 22 липня 2016 року включно.

Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» було призначено Ірклієнка Юрія Петровича

Рішенням Правління Національного банку України № 124-рш від 12.07.2016р. (далі - Рішення НБУ № 124-рш) оголошено про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ».

На підставі Рішення НБУ № 124-рш виконавчою дирекцією Фонду гарантування винесено Рішення № 1213 від 12.07.2016р., згідно з яким з 13.07.2016 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» Ірклієнку Юрію Петровичу строком на два роки з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування № 1702 від 01.09.2016 змінено Уповноважену особу фонду на ліквідацію ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" та призначено Волкова О.Ю.

В умовах здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації діяльність банку регламентується спеціальним законодавством, зокрема, Законом України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до абз. З п. 2 та п. З ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб з дня призначення Уповноваженої особи, строк виконання всіх грошових зобов`язань банку вважається таким, що настав. Під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Частиною 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що уповноважена особа припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Доводи військової частини НОМЕР_3 в апеляційній скарзі про те, що картка із зразками підпису посадової особи, що підписала вимогу була засвідчена належним чином згідно з вимогами п. 5.27 ДСТУ 4163-2003 та п. 2.9.22 наказу Генерального штабу Збройних Сил України № 200 від 16.09.2013 року, тобто було виконано всі необхідні написи та реквізити для засвідчення копії картки із зразками підпису колегією суддів не беруться до уваги, оскільки, з наведених умов гарантії, зокрема, вбачається, що картка із зразками підпису посадової особи бенефіціара надається бенефіціаром гарантові у вигляді оригіналу.

На підставі вищевикладеного апеляційний суд не приймає до уваги інші твердження апелянта, що зазначені в апеляційній скарзі стосовно порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст.ст. 32-34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, колегія суддів на підставі доказів та пояснень наявних в матеріалах справи дійшла до висновку, що відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для скасування чи зміни рішення місцевого господарського суду не вбачає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

В зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України, що судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 4-7, 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 (Командування Повітряних Сил Збройних Сил України) залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 19.12.2016 у справі № 910/19785/16 залишити без змін.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді Л.В. Чорна

Б.В. Отрюх