ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2017 року Справа № 904/11578/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Широбокової Л.П. - доповідач,

суддів: Джихур О.В., Орєшкіної Е.В.

при секретарі судового засідання Абадей М.О.

за участю представників сторін

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №б/н від 15.12.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_2, директор, наказ №1-к від 16.04.2016р.;

від третьої особи: представник не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "АПК-Інвест", с. Рівне Покровського району Донецької області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2017р. у справі №904/11578/16

за позовом Приватного акціонерного товариства "АПК-Інвест",

с. Рівне Покровського району Донецької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3

Дистриб'юшн", м. Дніпро

за участю Третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача Приватне підприємство Файні корми, м. Дніпро

про визнання договору поруки недійсним

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2017р. у справі №904/11578/16 (суддя Мельниченко І.Ф.) у задоволенні позову відмовлено з огляду на відсутність правових підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на наступне:

- господарським судом не визначено, яка особа підписала договір поруки та чи мала вона необхідний обсяг цивільної дієздатності на укладення правочину, судом не надана оцінка доказам Позивача щодо відсутності повноважень ОСОБА_2;

- договором поставки №763 КЗ від 30.03.2016р. передбачена заборона на передачу зобовязань за ним третім особам;

- порука передбачає волевиявлення боржника і поручителя.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.02.2017р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "АПК-Інвест" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2017р. у справі №904/11578/16 прийнято до розгляду колегією суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П. (доповідач), суддів Подобєд І.М., Орєшкіної Е.В. Залучено до участі у справі в якості Третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача Приватне підприємство Файні корми, що є стороною оспорюваного правочину (поручителем).

15.03.2017р. у зв'язку із відрядженням судді Подобєд І.М. на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Джихур О.В., Орєшкіної Е.В. та прийнята зазначеною колегією суддів до свого провадження ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.03.2017р.

В судовому засіданні 15.03.2017р. повноважний представник скаржника апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, рішення у справі скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Відповідач проти апеляційної скарги заперечив. Зазначив, що оспорюваним правочином не встановлено жодних додаткових обовязків по відношенню до ПП «Файні корми» та він не може призвести до небажаних наслідків для Позивача. У відповідності до приписів ст. ст. 553, 626 Цивільного кодексу України не встановлено обовязку кредитора та поручителя попереджати боржника про укладення договору поруки з метою забезпечення виконання його зобовязань перед кредитором, а волевиявлення боржника не є істотною умовою договору поруки. Просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа явку повноважного представника в судове засідання не забезпечила, надіслала до суду клопотання, в якому просила розглядати справи без її участі. Висловила позицію про необґрунтованість апеляційної скарги. Просила рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників Позивача, Відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Апеляційним судом при перегляді справи встановлено, що 30.03.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Дистриб'юшн" як постачальником (надалі Відповідач) та Приватним акціонерним товариством "АПК-Інвест" як покупцем (надалі Позивач) був укладений договір поставки №736 КЗ, за умовами якого Відповідач зобовязався в порядку, на умовах і в строки, передбачені договором поставити Позивачу товар (зернові культури та компоненти комбікормів), а Позивач зобовязався прийняти та оплатити зазначений товар згідно узгоджених специфікацій. Згідно п. 9.2. укладеного договору зобовязання за ним не можуть бути передані третім особам.

30.03.2016р. між Відповідачем як кредитором та Приватним підприємством "Файні корми" як поручителем (надалі Третя особа) був укладений договір поруки, згідно п.1.1. якого поручитель зобовязався частково відповідати перед кредитором за виконання зобовязань Позивача за договором поставки №736 КЗ від 30.03.2016р. Даний договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2017 р. ( п.7.1. договору поруки).

В п.3.1 договору поруки, сторони дійшли згоди про те, що відповідальність поручителя перед кредитором включає:

- зобовязання здійснити поставку товару за основним договором (основне зобовязання);

-зобовязання відшкодувати кредитору шкоду, завдану невиконанням чи неналежним виконанням основного зобовязання (зобовязання з відшкодування шкоди);

- зобовязання сплатити кредитору неустойку за порушення основного зобовязання боржником (зобовязання зі сплати неустойки);

- зобовязання сплатити Кредитору проценти за користування чужими грошовими коштами за невиконання основного зобовязання.

Відповідальність поручителя перед кредитором у випадках, передбачених п.3.1. договору поруки, обмежується сплатою поручителем кредитору грошових коштів у сумі 500,00 грн (п.3.2. договору поруки).

Пунктом 6.1. договору поруки сторони визначили, що поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за виконання зобовязань по основному договору.

Вважаючи, що відсутність волевиявлення боржника на укладення договору поруки, є підставою його недійсності, позивач звернувся із даним позовом про визнання договору поруки від 30.03.2016р. недійсним.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За змістом зазначених норм, права або інтереси особи підлягають судовому захистові у разі їх порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

У спорах про визнання правочину недійсним, крім учасників договору, а в передбачених законом випадках - прокурора, державних та інших органів, позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст.553, 554 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Отже, договір поруки за змістом приписів ст.ст.553, 554 Цивільного кодексу України укладається кредитором за зобов'язанням, яке забезпечується порукою, і поручителем. Що ж до боржника, то він стороною договору поруки не виступає, а є учасником (стороною) в зобов'язанні, забезпеченому порукою. Законодавством України не передбачено і не випливає зі змісту правовідносин поруки обов'язку кредитора або поручителя за договором поруки отримувати згоду боржника на укладення такого договору. З огляду на відсутність передбаченого законом обов'язку укладати договір поруки лише за згодою боржника, відсутність згоди боржника на укладення договору поруки не порушує умови дійсності договору поруки і не є підставою недійсності зазначеного правочину.

Зі змісту приписів ст.ст.553, 554, 626 Цивільного кодексу України вбачається, що договір поруки укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем, порука створює права для кредитора та обов'язки для поручителя, безпосередньо на права та обов'язки боржника цей вид забезпечення виконання зобов'язання не впливає, оскільки зобов'язання боржника в цьому випадку не встановлюються, не припиняються, не змінюються.

Крім того, доводи Позивача, який не є стороною спірного договору, щодо суперечності вимогам закону його умов з підстав підписання договору поруки зі сторони відповідача не уповноваженою особою, судом відхиляються, з огляду на не доведення позивачем порушення відповідачем будь-яких його прав або охоронюваних законом інтересів внаслідок укладення спірного договору, який Відповідачем або Третьою особою з цих підстав не оспорюється та є схваленим, на підтвердження чого додатковою угодою від 01.04.2016р. до договору поруки від 30.03.2016р. були внесені зміни щодо виправлення помилок в зазначенні прізвища директора ОСОБА_2 на ОСОБА_4, який був директором на час укладання договору поруки та підпис якого наявний в цьому договорі.

При цьому, посилання скаржника на те, що можливість задоволення вимог кредитора за контрактом за рахунок поручителя в подальшому призведе до виникнення у боржника (позивача) зобов'язань перед поручителем, зазначеного вище не спростовує, адже в такому випадку обсяг обов'язків, що виникають з невиконання правовідношення, забезпеченого порукою, залишається незмінним. Тому, посилання Позивача на те, що спірний правочин укладений всупереч п. 9.2. договору поставки №736 КЗ від 30.03.2016р. є безпідставним.

За змістом статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1, 3, 5 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для визнання договору поруки від 30.03.2016р. недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції справу розглянуто без залучення до участі у ній сторони оспорюваного правочину (поручителя ПП «Файні корми»), яке було залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача апеляційним судом. З огляду на те, що порушення процесуальних прав Третьої особи судом першої інстанції не призвело до ухвалення незаконного рішення, апеляційний суд доходить висновку про відсутність процесуальних підстав для скасування рішення суду.

Рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Судові витрати по апеляційній скарзі покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "АПК-Інвест", с. Рівне Покровського району Донецької області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2017р. у справі №904/11578/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2017р. у справі №904/11578/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з часу її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцятиденного строку.

Повний текст постанови складений 20.03.2017р.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.В. Джихур