ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2017 р.Справа № 922/4388/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатого В.О.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

розглянувши справу

за позовом фізичної особи ОСОБА_1, м. Харків
до Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, м. Харків
про стягнення коштів
за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_3, довіреність від 31.01.2017 р.

представника відповідача - Пересади А.П., довіреність № 305-3 від 04.01.2017 р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до відповідача, Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати в сумі 15775,28 грн., суми середнього заробітку за весь час затримки, інфляційних витрат та 3% річних від суми боргу та відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що позивач в період з 24.08.1954 р. по 18.03.2015 р. працював на заводі Харківського державного авіаційного виробничого підприємства. На день звільнення у підприємства перед позивачем утворилася заборгованість по виплаті заробітної плати.

Ухвалою суду від 21.12.2016 р. позовна заява була прийнята до розгляду, порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 01.02.2017 р.

31.01.2017 р. до суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій ОСОБА_1 просив стягнути з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства на його користь заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 15775,28 грн., суму середнього заробітку за весь час затримки в розмірі 77367,40 грн., інфляційні витрати на суму 15439,62 грн., 3% річних у розмірі 2965,00 грн., відшкодувати моральну шкоду на суму 5000,00 грн. та стягнути понесені витрати за нотаріальні дії у розмірі 200,00 грн.

01.02.2017 р. до суду від позивача надійшла друга заява про збільшення позовних вимог, в якій ОСОБА_1 збільшив суму середнього заробітку за весь час затримки до 86741,10 грн., в іншій частині позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Присутній у судовому засіданні позивач позовну заяву, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог від 31.01.2017 р. та 01.02.2017 р., підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в частині заборгованості по виплаті заробітної плати за період з квітня 2015 року по жовтень 2015 року в розмірі 2124,28 грн.; проти визнання суми середнього заробітку за весь час затримки заперечував, посилаючись на те, що середній заробіток за весь час затримки є санкцією за невиконання грошового зобов'язання, у зв'язку з чим питання стягнення середнього заробітку за час затримки не може розглядатися в господарському суді; в іншій частині позову просив відмовити.

Суд, розглянувши заяви про збільшення позовних вимог від 31.01.2017 р. та 01.02.2017 р., вважає за необхідне прийняти їх до розгляду та продовжити розгляд справи з їхнім урахуванням.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

ОСОБА_1 в період з 24.08.1954 р. по 18.03.2015 р. перебував у трудових відносинах з Харківським державним авіаційним виробничим підприємством та був звільнений за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію за віком, відповідно до ст. 38 КЗпП України, що підтверджується даними трудової книжки.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.04.2015 р. порушено провадження у справі № 922/5397/13 про банкрутство Харківського державного авіаційного орденів Жовтневої Революції та Трудового Червоного Прапора виробничого підприємства, визнано вимоги ініціюючого кредитора в розмірі 399727,88 грн., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Чаговець Т.П.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.08.2015 р. у справі № 922/5397/13 у попередньому засіданні затверджено реєстр вимог кредиторів Харківського державного авіаційного орденів Жовтневої Революції та Трудового Червоного Прапора виробничого підприємства до якого, зокрема, окремо внесено суму заборгованості по виплаті заробітної плати у розмірі 35059093,95 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Розглянувши позовні вимоги в частині визнання суми боргу по заробітній платі у розмірі 15775,28 грн., суд зазначає.

Згідно з довідкою № 145/3183 від 19.10.2016 р., виданою Харківським державним авіаційним виробничим підприємством, заборгованість підприємства по заробітній платі перед ОСОБА_1 за остаточним розрахунком становить 15775,28 грн.

Відповідно до довідки № 145/3385 від 22.12.2016 р., наданою відповідачем, заборгованість підприємства по заробітній платі перед позивачем складає 15775,28 грн., з яких: 13651,00 грн. - заборгованість по виплаті заробітної плати за період з листопада 2014 року по березень 2015 року, 2124,28 грн. - компенсація громадянам втрати частини заробітної плати, у зв'язку з порушенням строків її виплати, за квітень, травень, липень, серпень та жовтень 2015 року.

Судом встановлено, що сума заборгованості по заробітній платі за період з листопада 2014 року по березень 2015 року в розмірі 13651,00 грн. виникла до порушення провадження у справі про банкрутство Харківського державного авіаційного орденів Жовтневої Революції та Трудового Червоного Прапора виробничого підприємства та була включена до реєстру вимог кредиторів, затвердженого ухвалою господарського суду від 06.08.2015 р. у справі №922/5397/13, у зв'язку з чим позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню.

Заборгованість Харківського державного авіаційного виробничого підприємства по виплаті заробітної плати позивачу у розмірі 2124,28 грн., що являє собою компенсацію громадянам втрати частини заробітної плати, у зв'язку з порушенням строків її виплати, за квітень, травень, липень, серпень та жовтень 2015 року, виникла після порушення провадження у справі про банкрутство Харківського державного авіаційного виробничого підприємства та була визнана відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з Харківського авіаційного виробничого підприємства заборгованості по виплаті заробітної плати, що являє собою компенсацію громадянам втрати частини заробітної плати, у зв'язку з порушенням строків її виплати, за квітень, травень, липень, серпень та жовтень 2015 року в розмірі 2124,28 грн.

Розглянувши позовні вимоги (з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог) в частині визнання суми середньої заробітної плати за весь час затримки в розмірі 86741,10 грн., суд встановив.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Розглянувши заперечення Харківського державного авіаційного виробничого підприємства на позовну заяву щодо нарахування середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, суд зазначає, що стаття 117 КЗпП України структурно віднесена до розділу VII "Оплата праці" зазначеного КЗпП України. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку (відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 14.11.2012 р. у справі № 6-139цс12), у зв'язку з чим питання стягнення середнього заробітку за час затримки може розглядатися в господарському суді та, враховуючи приписи п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суд зазначає, що позивач звільнений від сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати, у тому числі щодо стягнення середнього заробітку за затримку.

Згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Судом встановлено, що позивач був звільнений 18.03.2015 р., тобто, два календарні місяці роботи ОСОБА_1, що передують події звільнення - січень 2015 року (16 робочих днів) та лютий 2015 року (21 робочий день).

Враховуючи, що середньомісячна заробітна плата позивача, згідно з довідкою № 145/3355 від 07.12.2016 р., становить 3450,92 грн., а загальна кількість робочих днів у січня та лютому 2015 року складає - 37 днів, судом встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача становить 186,54 грн. (3450,92 грн. х 2 / 37 = 186,54 грн.).

Час затримки заробітної плати ОСОБА_1 з 19.03.2015 р. (наступний день після звільнення) по 31.01.2017 р. (кінцева дата, заявлена позивачем) за розрахунками суду, з урахуванням графіку роботи відповідача, складає 465 робочих днів (з 19.03.2015 р. по 31.03.2015 р. - 9 робочих днів, квітень 2015 року - 21 робочий день, травень 2015 року - 18 робочих днів, червень 2015 року - 20 робочих днів, липень 2015 року - 23 робочих дня, серпень 2015 року - 20 робочих днів, вересень 2015 року - 22 робочих дня, жовтень 2015 року - 22 робочих дня, листопад 2015 року - 22 робочих дня, грудень 2015 року - 23 робочих дня, січень 2016 року - 19 робочих днів, лютий 2016 року - 21 робочий день, березень 2016 року - 22 робочих дня, квітень 2016 року - 21 робочий день, травень 2016 року - 19 робочих днів, червень 2016 року - 19 робочих днів, липень 2016 року - 22 робочих дня, серпень 2016 року - 22 робочих дня, вересень 2016 року - 22 робочих дня, жовтень 2016 року - 20 робочих днів, листопад 2016 року - 22 робочих дня, грудень 2016 року - 22 робочих дня, січень 2017 року - 14 робочих днів).

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що розмір середнього заробітку ОСОБА_1 за 465 робочих днів становить 86741,10 грн. (186,54 грн. х 465 робочих днів = 86741,10 грн.).

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24.12.1999 р., оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки задовольнити в розмірі 86741,10 грн. (без утримання податків й інших обов'язкових платежів).

Щодо вимог позивача стосовно стягнення з відповідача інфляційних витрат у розмірі 15439,62 грн. та трьох процентів річних від суми боргу в розмірі 2965,00 грн., суд зазначає.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз частини другої статті 625 ЦК України дає підстави для висновку, що відповідальність за порушення грошового зобов'язання, встановлена статтею 625 ЦК України, передбачає насамперед наявність договірних правовідносин, тобто положення зазначеної статті поширюються на порушення грошового зобов'язання.

Установлена частиною другою статті 625 ЦК України відповідальність боржника за прострочення виконання грошового зобов'язання не застосовується до трудових відносин, які виникли у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні працівника з роботи та несвоєчасною виплатою заробітної плати, оскільки такі відносини врегульовані нормами трудового права (відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 21.05.2014 р. у справі № 6-43цс14).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних витрат у розмірі 15439,62 грн. та трьох процентів річних від суми боргу в розмірі 2965,00 грн. відмовити.

Розглянувши позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн., суд зазначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до абз. 1 п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 р., до вимог про відшкодування моральної шкоди у випадках, передбачених трудовим законодавством, застосовується тримісячний строк позовної давності (ст. 233 КЗпП).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 р. № 4-рп/2012 у справі № 1-5/2012, для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору про відшкодування завданої моральної шкоди за затримку заробітної плати при звільненні встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Така позиція Конституційного Суду України дає підстави стверджувати, що звільнений працівник має право звернутися до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої невиплатою належних йому сум при звільненні, протягом трьох місяців після фактичного розрахунку роботодавцем чи уповноваженим ним органом.

Враховуючи відсутність факту проведення розрахунку з позивачем, зазначені вимоги є такими, що заявлені передчасно.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. залишити без розгляду.

Розглянувши позовні вимоги (з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог) в частині стягнення з відповідача витрат на нотаріальні дії у розмірі 200,00 грн., суд зазначає.

Згідно з ч. 1 ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Позивачем надано довідку приватного нотаріуса Самощенко О.І. від 31.01.2017 р. на підтвердження витрат за надання консультацій правового характеру, надання консультації та додаткових інформаційно-технічних послуг, а саме - посвідчення довіреності, відповідно до ст. 31 Закону України "Про нотаріат", у розмірі 200,00 грн. При цьому, належних доказів, які б свідчили, що послуги нотаріуса пов'язані з розглядом даної справи, позивачем не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача витрат на нотаріальні дії у розмірі 200,00 грн. відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход бюджету судовий збір у розмірі 1332,98 грн., у зв'язку з тим, що з його вини спір доведено до суду.

Керуючись ст. ст. 94, 115 КЗпП України, ст. ст. 12, 82-85 ГПК України -

ВИРІШИВ:

1. Прийняти заяви (вх. № 3212 від 31.01.2017 р., вх. № 3402 від 01.02.2017 р.) про збільшення позовних вимог до розгляду.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства (61023, м. Харків, вул. Сумська, 134, ) на користь ОСОБА_1 (61103, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) заборгованість по виплаті заробітної плати, що являє собою компенсацію громадянам втрати частини заробітної плати, у зв'язку з порушенням строків її виплати, за квітень, травень, липень, серпень та жовтень 2015 року в розмірі 2124,28 грн., суму середнього заробітку за весь час затримки в розмірі 86741,10 грн. (без утримання податків й інших обов'язкових платежів).

4. Стягнути з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства (61023, м. Харків, вул. Сумська, 134, код 14308894) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна, 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 1332,98 грн. судового збору.

5. Позовні вимоги щодо відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. залишити без розгляду.

6. В решті позову відмовити.

7. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 06.02.2017 р.

Суддя В.О. Усатий