ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року Справа № 910/5394/15-г
Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі :

головуючого суддіХодаківської І.П.,
суддівСибіга О.М.,
Данилової М.В.,
розглянувши
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "М.Д. Групп"
напостанову від 14.07.2015 Київського апеляційного господарського суду
у справі№910/5394/15-г господарського суду міста Києва
за позовомЗаступника прокурора Печерського району міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Славутич"
пророзірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки

За участю представників сторін:

Від позивача - Безносик А.О. (дов. від 10.01.17)

Від відповідача - Касперчик З.В. (дов. від 22.11.15)

Від касатора - Козуб Б.Ю. (дов. від 01.11.16)

Від Генеральної прокуратури України - Клюге Л.М.

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор Печерського району міста Києва звернувся до господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави в особі Київської міської ради до Товариство з обмеженою відповідальністю "Славутич" про розірвання договору оренди земельної ділянки площею 9,43 га на Набережно-Печерській дорозі, 2 у Печерському районі м. Києва, укладеного 20.10.2005, та зобов'язання відповідача повернути позивачу спірну земельну ділянку площею 9,43 га (у тому числі площею 5,29 га під водною акваторією) на Набережно-Печерській дорозі, 2 у Печерському районі м. Києва, кадастровий номер :90:109:0009.

Рішенням від 12.05.2015 господарського суду м. Києва (суддя Мудрий С.М.) позов задоволено, розірвано договір оренди земельної ділянки від 20.10.2005, зобов'язано відповідача повернути позивачу земельну ділянку площею 9,43га, кадастровий номер :90:109:0009, яка розташована на Набережно-Печерській дорозі, 2 у Печерському районі м. Києва. Рішення суду мотивовано наявністю заборгованості відповідача та несплатою орендної плати понад 10 місяців, що свідчить про істотне порушення відповідачем умов договору, що згідно його умов є підставою для розірвання договору оренди.

Постановою від 14.07.2016 колегії суддів у складі: головуючого Дикунської С.Я., суддів Жук Г.А., Мальченко А.О. рішення господарського суду м. Києва залишено без змін.

ТОВ "М.Д. Групп" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду в порядку статті 107 Господарського процесуального кодексу України, як особа, яка не була залучена до участі у справі, але суди прийняли рішення, яке стосується її прав і обов'язків. Касатор просить рішення та постанову попередніх судових інстанцій скасувати, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити. Скарга мотивована неправильним застосуванням та порушенням судами норм чинного законодавства, а також невзяттям до уваги практики Верховного Суду України, яка є обов'язковою для застосування в силу ст.111-28 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Київської міської ради від 18.11.2004 №809/2219 "Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю "Славутич" земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування зони відпочинку з громадським центром у складі культурно-видовищних установ, фізкультурно-оздоровчих, спортивних та інших підприємств обслуговування на Набережно-Печерській дорозі, 2 у Печерському районі м. Києва" затверджено проект відведення земельної ділянки відповідачу для будівництва, експлуатації та обслуговування зони відпочинку з громадським центром у складі культурно-видовищних установ, фізкультурно-оздоровчих, спортивних та інших підприємств обслуговування на Набережно-Печерській дорозі, 2 у Печерському районі м. Києва; передано відповідачу за умови виконання пункту 3 цього рішення, в довгострокову оренду на 49 років земельну ділянку площею 9,43га (у тому числі площею 5,29га під водною акваторією) для будівництва, експлуатації та обслуговування зони відпочинку з громадським центром у складі культурно-видовищних установ, фізкультурно-оздоровчих, спортивних та інших підприємств обслуговування на Набережно-Печерській дорозі, 2 у Печерському районі м. Києва за рахунок земель, відведених відповідно до п. 10 рішення Київської міської ради від 03.06.99 N 267-2/368 "Про надання та вилучення земельних ділянок", право користування якими посвідчено договором оренди земельної ділянки від 30.12.99 N 90-6-00001.

Рішенням Київради від 17.03.2005 168/2744 "Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 18.11.2004 № 809/2219" внесено зміни до п. 3.7 рішення Київської міської ради від 18.11.2004 № 809/2219 та викладено його в такій редакції: "Земельну ділянку в межах прибережних захисних смуг використовувати з обмеженнями відповідно до ст. 61 Земельного кодексу України, ст. ст. 88, 89 Водного кодексу України".

На підставі зазначених рішень між позивачем та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки від 20.10.2005 загальною площею 9,4315 га (кадастровий номер :90:109:0009) на 49 років, що був зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів 20.10.2005 № 82-6-00322.

Відповідно до п.4.2. договору оренди річна орендна плата за земельні ділянки встановлюється у розмірі 2,5 відсотків від її нормативної грошової оцінки.

Згідно з п.п. 11.4, 11.5 договору оренди договір може бути розірваний односторонньому порядку за ініціативою позивача, із звільненням позивача від відповідальності згідно з Господарським кодексом України, в разі, коли відповідач систематично не сплачує орендну плату (протягом півроку). Договір може бути достроково розірваний у разі неналежного виконання або неналежного виконання відповідачем обов'язків, визначених у пунктах 5.1 та 8.4 цього договору.

Посилаючись на несвоєчасність внесення відповідачем орендної плати та наявність заборгованості по орендній платі, прокурор звернувся до суду з даним позовом.

Суди попередніх інстанцій при задоволенні позову послались на доведеність позовних вимог та розірвали спірний договір.

ТОВ "М.Д. Групп" звернулось з касаційною скаргою в порядку статті 107 Господарського процесуального кодексу України. Цією статтею унормовано, що касаційну скаргу мають право подати не лише сторони у справі, а і особи, яких не було залучено до участі у справі, якщо суд прийняв рішення, котре стосується їх прав і обов'язків. Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом є скаржник, або міститься судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Відповідно до п.6-3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 24.10.2011 "Про деякі питання практики застосування розділу XII-1 Господарського процесуального кодексу України" у розгляді касаційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи господарським судом нижчої інстанції і яка вважала, що таким господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, касаційна інстанція, прийнявши касаційну скаргу до провадження (якщо вона не підлягає поверненню з передбачених ГПК підстав), повинна з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

ТОВ "М.Д. Групп" у касаційній скарзі зазначає, що відповідно до договору №05/03-14 про інвестування та делегування функцій замовника від 05.03.2014, укладеного між ТОВ "Славутич" та ТОВ "М.Д. Групп", останнє є інвестором з делегованими функціями замовника будівництва об'єкта - зони відпочинку з громадським центром у складі культурно - видовищних установ, фізкультурно-оздоровчих, спортивних та інших підприємств обслуговування, інші об'єкти будівництва, що мали будуватись на спірній земельній ділянці, кадастровий номер :90:109:0009, що розташована на Набережно-Печерській дорозі, 2 у Печерському районі м. Києва.

На підставі цього договору ТОВ "М.Д. Групп" уклало договір на виконання робіт №05/02/2015 від 05.02.2015 з ТОВ "Група Проект", а також договір на виконання проектних робіт №09/02/15 від 09.02.2015, які спрямовані на виконання робіт з проектування та будівництва об'єкту на спірній земельній ділянці та з цих договорів у сторін виникли певні права та обов'язки.

Також, касатор зазначає, що відповідно до умов договору №05/03-14 про інвестування та делегування функцій замовника від 05.03.2014 він отримує майнові права на приміщення, розташовані в об'єкті будівництва, який буде побудовано згідно даного договору.

На підтвердження своїх вимог скаржником додано до касаційної скарги відповідні докази, правом оцінки яких в силу приписів ст. 111-7 ГПК України касаційна інстанція не наділена.

Колегія суддів зазначає про наявний правовий зв'язок між скаржником і сторонами у справі, але оскільки скаржник до участі у справі не залучався, це унеможливило захист ним своїх прав та інтересів, що є порушенням процесуального законодавства, яке зумовлює скасування оспорюваного рішення господарського суду на підставі ст. 111-10 ГПК України із передачею справи на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 111-10ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду, якщо, зокрема господарський суд прийняв рішення або постанову, що стосується прав і обов'язків осіб, які не були залучені до участі у справі.

Що стосується посилання у касаційній скарзі на порушення судами норм матеріального права, зокрема, ст.ст.651 Цивільного кодексу України, ст.141 Земельного кодексу України, ст.32 Закону України "Про оренду землі", невзяття до уваги правової позиції Верховного Суду України (постанова від 21.01.2015 у справі №910/16306/13) про те, що, якщо на дату ухвалення судом рішення орендарем погашено заборгованість зі сплати орендних платежів слід відмовляти в позові про розірвання договору оренди земельної ділянки, обґрунтованому наявністю у орендаря заборгованості із сплати орендної плати за землю, колегія суддів зазначає, що касаційна інстанція в силу ст.111-7 ГПК України не вправі встановлювати коло прав і обов'язків учасників спору, їх правовідносини між собою без з'ясування та оцінки обставин, на яких грунтується касаційна скарга, та відповідно робити висновки про правильність застосування норм права. Саме при новому розгляді справи суди мають всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення учасників судового процесу, і в залежності від установлених обставин вирішити спір відповідно до закону та з урахуванням правової позиції Верховного Суду України.

Керуючись, ст.ст. 107, 111-5, 111-7, 111-9,111-10, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Вищого господарського суду України

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "М.Д. Групп" задовольнити частково.

Постанову від 14.07.2015 Київського апеляційного господарського суду у справі №910/5394/15-г господарського суду міста Києва та рішення від 12.05.2015 господарського суду міста Києва скасувати; справу №910/5394/15-г направити на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя І. Ходаківська

Судді О. Сибіга

М. Данилова