УХВАЛА

22.02.2017Справа № 910/19923/16

За позовом Національного банку України

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» Луньо Іллі Вікторовича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про стягнення 8 052 334,33 грн.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: Шматко В.О.

від відповідача: Шалашова В.І.

від третьої особи: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Національний банк України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Луньо Іллі Вікторовича, в якому просить суд зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Луньо Іллю Вікторовича перерахувати на користь Національного банку України кошти, які надійшли від погашення позичальниками (фінансовими та майновими поручителями) заборгованості за заставленими, згідно з договором застави майнових прав № 11/ЗМП від 04.03.2014, договором застави майнових прав № ЗМП-1 від 05.08.2014 з додатками, у загальній сумі 8 052 334,33 грн., розрахованої станом на 17.10.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2016 порушено провадження у справі № 910/19923/16, залучено до участі у розгляді даної справи третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та призначено дану справу до розгляду у судовому засіданні на 21.11.2016 за участю представників сторін та третьої особи, яких зобов'язано надати певні документи.

21.11.2016 через відділ автоматизованого документообігу суду представник відповідача подав клопотання, в якому просить суд припинити провадження у справі № 910/19923/16, оскільки Фонд є юридичною особою публічного права, а даний спір є публічно-правовим, адже виник за участю суб'єкта публічного права при здійсненні ним владних управлінський функцій на основі законодавства, у тому числі при виконанні делегованих повноважень - уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк», а тому враховуючи аналіз положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та положення ст. 17 КАСУ, відповідач вважає, що позов Національного банку України має розглядатися саме в порядку адміністративного судочинства.

Також, 21.11.2016 відповідач подав заперечення на позовну заяву, в яких Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив-Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Луньо Ілля Вікторович заперечує проти позову з підстав, викладених у відзиві, а також та клопотання про припинення провадження у даній справі, розгляд якого судом перенесено.

Розгляд даної справи відкладався в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

16.12.2016 через відділ автоматизованого документообігу суду позивач подав заперечення на відзив відповідача та заперечення на клопотання відповідача про припинення провадження у даній справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2016 продовжено строк розгляду спору у даній справі на п'ятнадцять днів, розгляд даної справи відкладено та призначено судове засідання на 30.01.2017 року, за участю представників сторін.

У судовому засіданні 30.01.2017 оголошено перерву до 22.02.2017.

Отже, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх учасників провадження, суд встановив наступне.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Згідно ч. 1 ст. 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду) визначається виконавчою дирекцією Фонду. До неї застосовуються правила та вимоги, визначені статтею 35 цього Закону.

Статтею 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження:1) здійснює повноваження органів управління банку; 2) приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; 4) вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб; 5) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; 6) заявляє відмову від виконання договорів та в установленому законодавством порядку розриває їх; 7) передає у встановленому порядку на зберігання документи банку, що підлягають обов'язковому зберіганню; 8) здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону; 9) здійснює відчуження активів та/або зобов'язань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом; 10) повертає ініціатору переказу кошти, що надійшли на кореспондентський рахунок банку для зарахування на поточні рахунки клієнтів банку або для виплати переказів протягом процедури ліквідації до дня відкриття банком накопичувального рахунка в Національному банку України (крім коштів, призначенням платежу за якими є погашення зобов'язань перед банком).

Фонд може здійснювати інші повноваження, що є необхідні для завершення процедури ліквідації банку.

На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду: 1) діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку; 2) видає накази та розпорядження, дає доручення, обов'язкові до виконання працівниками банку; 3) звітує за результатами здійснення тимчасової адміністрації банку перед виконавчою дирекцією Фонду (ч. 4 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Національний банк України звернувся до суду з вимогою про зобов'язання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Луньо Іллю Вікторовича перерахувати на користь Національного банку України кошти у розмірі 8 052 334, 33 грн.

Отже, проаналізувавши вимоги п. 5 прохальної частини позовної заяви № 18-0012/88742 від 27.10.2016, суд приходить до висновку, що позивача просить зобов'язати саме Луньо Іллю Вікторовича, як уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, вчинити дії з перерахування коштів.

Так, обґрунтовуючи свою позицію щодо підвідомчості даного спору господарським судам України, позивач посилається на постанову Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 16.02.2016 № 826/2043/15, якою встановлено, що виходячи із системного аналізу норм законодавства та враховуючи положення ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Дослідивши вище зазначену постанову Верховного Суду України, суд вважає за необхідне відзначити наступне.

Відповідно до ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111 16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Так, відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Фізична особа, яка не має статусу суб'єкта підприємницької діяльності, може звернутися до господарського суду у спорах, що виникають із корпоративних відносин.

Згідно ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відповідно до ст. 21 Господарського процесуального кодексу України, сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

При цьому, відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 25.04.2016 р. N 01-06/1474/16, в якому зазначено, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів", внесено зміни, зокрема, до Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), якими у господарському судочинстві запроваджується нова категорія справ - справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю) (доповнення частини першої статті 12 ГПК України новим пунктом 41).

Отже, згідно зі змінами, внесеними названим Законом до статей 21, 28 ГПК України, відповідачем у запроваджуваній категорії справ є посадова особа (у тому числі посадова особа, повноваження якої припинені), до якої пред'явлено позовну вимогу про відшкодування збитків, завданих господарському товариству її діями чи бездіяльністю. Відповідно, у цій категорії справ зазначена посадова особа не має права представляти товариство та призначати представника для участі у справі від імені господарського товариства.

Тобто, враховуючи наведе вище, суд відзначає, що до фізичної особи може бути пред'явлено позовну вимогу, у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю).

При цьому, у судовому засіданні 30.01.2017 з метою усунення розбіжностей щодо суб'єктного складу учасників справи, суд просив позивача конкретизувати до кого саме пред'явлені позовні вимоги.

Представник позивача повідомив, що позовні вимоги пред'явлені саме до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ліквідації Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Актив-Банк" Луньо Іллі Вікторовича.

Між тим, суд звертає увагу, що позивачем не заявлено вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який є юридичною особою.

Таким чином, відповідачем у даній справі є Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» Луньо Ілля Вікторович, тобто саме фізична особа (посадова особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб), що суперечить ст.ст. 1, 21 Господарського процесуального кодексу України.

Так, пунктом 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для припинення провадження у справі № 910/19923/16 за позовом Національного банку України до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» Луньо Іллі Вікторовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення 8 052 334, 33 грн., на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, суд відзначає, що статтею 7 Закону України «Про судовий збір» врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, які визначено цією статтею і перелік яких є вичерпним.

Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", враховуючи те, що клопотання про повернення сплаченої суми судового збору позивачем не заявлено, повернення судового збору у зв'язку із припиненням провадження у справі, не здійснюється.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права звернутися до суду з відповідним клопотанням у порядку передбаченому ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ :

1. Провадження у справі № 910/19923/16 за позовом Національного банку України до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» Луньо Іллі Вікторовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення 8 052 334, 33 грн. - припинити.

Дана ухвала може бути оскаржена у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Суддя Пригунова А.Б.