ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2017 р.Справа № 916/1522/15-г

Господарський суд Одеської області у складі :

судді Никифорчука М.І.

при секретареві Аганіні В.Ю.

за участю представників сторін :

Від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю № 19012017 від 19.01.2017 р.;

Від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/1522/15-г:

За позовом: Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "ІМЕКСБАНК";

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС-РОЗВИТОК";

про стягнення 92752782,11 грн., -

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство ІМЕКСБАНК в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Позивач, ОСОБА_2) звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС-РОЗВИТОК" (далі Відповідач, Позичальник) із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 92752782,11 грн., посилаючись на наступне.

22.10.2013р. між Публічним акціонерним товариством ІМЕКСБАНК та відповідачем укладено Кредитний Договір про відкриття кредитної лінії № 82/13 (далі - Кредитний договір) відповідно до п.2.1 якого видача Траншів кредиту проводиться шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника № 3002 у відділенні „ЦЕНТРАЛЬНЕ АТ „ІМЕКСБАНК на цілі, визначені п.1.2 цього ОСОБА_2, в межах сум та відповідно до термінів, визначених п.1.1.1 та п.1.1.2. цього ОСОБА_2.

За п.2.2 ОСОБА_2 моментом (днем) надання Траншів Кредиту вважається день першої оплати з позичкового рахунку Позичальника розрахункових документів Позичальника в сумі відповідного Траншу Кредиту.

Відповідно до умов ОСОБА_2 надав Позичальнику кредит шляхом відкриття кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості в сумі 143645000 зі сплатою 18% річних, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості не пізніше 16.10.2014р.

Укладеними між сторонами Кредитного договору додатковими угодами № 1, № 2, № 3, № 4 до договору були внесені зміни щодо порядку нарахування відстотків, забезпечення за кредитом та строку погашення кредиту, зокрема, додатковою угодою № 4 до Кредитного договору було змінено графік погашення кредиту і визначено остаточний термін повернення кредиту не пізніше 13.08.2015р. (включно).

Позивач зазначає, що свої зобовязання за вказаним Кредитним договором він виконав у повному обсязі, що підтверджується випискою з особового рахунку № 3004.0 за період з 22.10.2013р. по 22.10.2014р.

Проте, як вказує позивач, відповідач порушує умови вищевказаного договору, а саме не сплачує суму кредиту та проценти за користування кредитом.

За п.3.3.6 Кредитного договору Позичальник зобовязався протягом строку використання Траншів кредиту сплачувати проценти за користування ними в порядку, визначному п.п.2.4 2.5 цього ОСОБА_2.

За п.2.4 ОСОБА_2 нарахування процентів за користування Траншем кредиту здійснюється щоденно по останній календарний день поточного місяця у валюті кредиту на фактичну суму щоденної заборгованості на позичковому рахунку за методом „факт/факт виходячи з фактичної кількості днів у році та сплачуються Позичальником щомісячно до останнього робочого дня поточного місяця в період дії цього ОСОБА_2. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення Траншу Кредиту.

Проте, як зазначає позивач, умови ОСОБА_2 щодо своєчасної слати нарахованих відсотків боржником не виконані.

Пунктом 4.1 ОСОБА_2 передбачено, що у випадку прострочення Позичальником строків сплати відсотків, визначених п.2.4 ОСОБА_2, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.1.1, 3.2.8, 4.2 ОСОБА_2, позичальник сплачує кредитору пеню за кожен день прострочення платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період від несвоєчасно сплаченої суми.

Таким чином, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с. 79-80) від 11.06.2015р. заборгованість відповідача за ОСОБА_2 складає 92752782, 11 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 84748866,00 грн., заборгованість за відсотками 6854209,53 грн. та сума пені 1149706,58 грн. за прострочення платежів по кредитному договору.

Вказана заборгованість підтверджується згорнутою випискою про операції за період з 22.10.2013р. по 14.05.2015р. за рахунком № 3004, згорнутою випискою про оперції за період з 22.10.2013р. по 14.05.2015р. за рахунком № 3004, згорнутою випискою про операції за період з 22.10.2013р. по 14.05.2015р. за рахунком № 3004, згорнутою випискою про операції за період з 22.10.2013р. по 14.05.2015р. за рахунком № 3104.

Щодо предявлення даного позову уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позивач зазначив таке.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26 січня 2015 року прийнято рішення № 16 про запровадження тимчасової адміністрації в АТ „ІМЕКСБАНК та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ „ІМЕКСБАНК.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ „ІМЕКСБАНК призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_3.

Відповідно до ч.2 ст. 37 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб від 23.02.2012 року № 4452-VІ уповноважена особа Фонду має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, вчиняти дії, спрямовані на виконання плану врегулювання, відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду.

За ч. 3 цієї ж статті на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку.

Статтею 38 цього Закону визначено, що уповноважена особа Фонду зобовязана забезпечити збереження активів та документації банку та вживає заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку.

З підстав ст.ст. 526, 530, 625, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст. 175, 193 Господарського кодексу України, Позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача вказані суми.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.06.2015р. по справі № 916/1522/15-г суддею Погребною К.Ф. в порядку ст. 41 ГПК України призначено судову економічну експертизу та зупинено провадження по справі в порядку ст. 79 ГПК України.

На підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Одеської області ОСОБА_4 від 21.08.2015р. № 1225, відповідно до п. 2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 3.12 рішення зборів суддів господарського суду Одеської області (протокол від 03.06.2015р. № 17-9/2015), у звязку із закінченням повноважень судді Погребної К.Ф. було призначено повторний автоматичний розподіл справи № 916/1522/15-г.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 916/1522/15-г передано на розгляд судді О.Л. Панченко.

У звязку з надходженням до господарського суду Одеської області від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз листа з повідомленням про неможливість проведення судової експертизи в звязку з її неоплатою, провадження по справі № 916/1522/15-г підлягає поновленню.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.11.2015р. суддя Панченко О.Л. прийняла справу № 916/1522/15-г до свого провадження та призначила розгляд справи на 23.11.2015р. о 10:20.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.11.2015р. призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз. Провадження у справі № 916/1522/15-г зупинено.

Приймаючи до уваги прийняття 04.02.2016р. Верховною Радою України Постанови №996-VII про звільнення судді Панченко О.Л., за розпорядженням керівника апарату господарського суду Одеської області № 262 від 17.02.2016 р. призначено повторний автоматичний розподіл справи № 916/1522/15-г.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.11.2015р. суддя Никифорчук М.І. прийняв справу № 916/1522/15-г до свого провадження.

У звязку з надходженням до господарського суду Одеської області від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз листа з повідомленням про неможливість проведення судової експертизи в звязку з її неоплатою, згідно ч. 3 ст. 79 ГПК України, ухвалою суду провадження у справі № 916/1522/15-г поновлено з 08.02.2017р. та призначено розгляд на 08.02.2017р. о 10:10.

Ухвалами суду від 08.02.2017р. та 22.02.2017р. розгляд справи № 916/1522/15-г відкладався згідно приписів ст. 77 ГПК України.

В засіданні суду 13.03.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення за правилами ст. 85 ГПК України.

Відповідач в засідання суду не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи (поштові повідомлення повернуті із посиланням на „закінчення терміну зберігання у справі). Відзив на позов не надав, тому справа розглянута за правилами ст. 75 ГПК України.

Відповідно до п.3.9.1 Постанови Пленум Вищого Господарського Суду України від 26 грудня 2011 року N 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, - 3.9.1. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, вислухавши представника позивача, проаналізувавши приписи законодавства, що регулюють правовідносини по даному спору, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Як свідчать матеріали справи приведені позивачем обставини справи цілком підтверджується наданими доказами: вказаним ОСОБА_2, додатками до нього, виписками про операції за рахунками.

Проаналізувавши вказані докази суд приймає їх до уваги та вважає достеменними, такими що не викликають у суду сумніву.

З приведеного випливає наявність у відповідача боргу перед позивачем у вказаній вище сумі.

Зворотнього відповідачем в порядку ст. 33 ГПК України не доведено.

Підсумовуючи викладене господарський суд вважає вимоги позивача законними, обґрунтованими і тому підлягаючими задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 44, 49 ГПК України при задоволенні позову судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 32,33,43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства ІМЕКСБАНК в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС-РОЗВИТОК" (65039, м. Одеса, пр-т Гагаріна, буд. 12-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" (65039, м. Одеса, пр-т Гагаріна, буд. 12-А, ) заборгованість за кредитом у сумі 84748866 (вісімдесят чотири мільойни сімсот сорок вісім тисяч вісімсот шістдесят шість) грн., заборгованість за відсотками у сумі 6854209 (шість мільойнів вісімсот пятдесят чотири тисячі двісті девять) грн. 53 коп. та суму пені за прострочення платежів по кредитному договору у розмірі 1149706 (один мільйон сто сорок девять тисяч сімсот шість) грн. 58 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС-РОЗВИТОК" (65039, м. Одеса, пр-т Гагаріна, буд. 12-А, ) до Державного бюджету України (рахунок № 3008; отримувач: УК у м.Одесі/Приморський район, ; банк отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011, код класифікації доходів бюджету „Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 1, код ЄДРПОУ господарського суду Одеської області 03499997) судовий збір в сумі 73080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) гривень.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст. 85 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 20 березня 2017 р.

Суддя М.І. Никифорчук