ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.03.2017 Справа № 917/392/17

Суддя БУНЯКІНА Ганна Іванівна, розглянувши матеріали

За позовною заявою Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода», 38712, Полтавська область, Полтавський район, с. Кірове, вул. Леніна, 6

До відповідачів: 1. Полтавська районна державна адміністрація, 36011, м. Полтава, вул. Шевченка, 5

2. ОСОБА_1, 38700, Полтавська область, Полтавський район, с. Келебердівка

3. ОСОБА_2, 36000, АДРЕСА_1

Про: (1) визнання незаконним та скасування розпорядження №267 від 01.07.2016р. «Про викуп земельної ділянки приватної власності з мотиву суспільної необхідності у громадянина ОСОБА_1І.»;

(2) визнання недійсним Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 16 лютого 2017 року, що укладений між Полтавською районною державною адміністрацією Полтавської області та ОСОБА_1, який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим №365;

(3) визнання незаконним та скасування розпорядження від 12.05.2016 року №177 «Про викуп земельної ділянки приватної власності з мотиву суспільної необхідності»;

(4) визнання недійсним Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 17 лютого 2017 року, що укладений між Полтавською районною державною адміністрацією Полтавської області та ОСОБА_2, який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим №380,

в с т а н о в и в :

Відповідно до ст. ст.1, 21 ГПК України, сторонами в судовому процесі можуть бути лише господарюючі субєкти, установи, організації зі статусом юридичної особи, а також громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Як засвідчує зміст позовної заяви та додані до позову документи, позовні вимоги заявлено до відповідачів громадян: ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які не мають статусу субєкта підприємницької діяльності. Як оспорювані правочини, так і розпорядження стосуються прав громадян-фізичних осіб.

Отже, цей спір, з огляду на визначений позивачем субєктний склад учасників процесу (зокрема відповідачів 2 та 3) та надані докази, господарському суду не підвідомчий.

Лише в разі втрати статусу субєкта підприємницької діяльності під час розгляду прийнятого до провадження позовного матеріалу, дає господарському суду право розгляду справи по суті. Цьому кореспондує п. 4.7 постанови Пленуму ВГСУ Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції №18 від 26.12.2011р. (зі змінами і доповненнями), за яким громадянин, який мав статус суб'єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратив такий статус, не може бути стороною в судовому процесі у господарському суді, якщо немає визначених законом підстав для його участі в такому процесі. Однак у разі коли відповідна зміна статусу відбулася після порушення провадження у справі, вона не тягне за собою наслідків у вигляді зміни підвідомчості такої справи і, відповідно, - припинення провадження у ній, оскільки на час порушення господарським судом такого провадження її розгляд належав до юрисдикції цього суду.

Аналогічної правової позиції притримується і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, який п. 14 постанови Пленуму від 01.03.2013р. №3 Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ висловив таке: оскільки у разі припинення діяльності фізичної особи як субєкта господарювання відповідно до п. 6 частини першої статті 80 ГПК провадження у господарській справі припиняється, то з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця в порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року №755-ІУ Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, спори за участю такої фізичної особи-підприємця, у тому числі повязані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася ним раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було порушено у господарському судочинстві до настання таких обставин, оскільки за загальним правилом громадянин-підприємець відповідає за своїми зобовязаннями належним йому майном і після припинення своєї підприємницької діяльності.

За викладеного наявні підстави для відмови у прийнятті позовної заяви.

Керуючись підпунктом 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

1. У прийнятті позовної заяви виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода» від 16.03.2017р. №б/н, вх. №444/17 від 16.03.2017р., відмовити.

2. Матеріали позову та копію цієї ухвали надіслати позивачу за адресою, зазначеною у вступній її частині.

Додаток: позовна заява з додатками та пл. доручення №538 від 14.03.2017р. про сплату судового збору в сумі 6 400, 00 грн. (всього на 66 арк.) позивачу.

СУДДЯ БУНЯКІНА Г.І.