ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"15" березня 2017 р. Справа № 903/211/16

за позовом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця", м. Львів

до відповідача: Підприємця ОСОБА_1, м. Рожище, Волинська обл.

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

Представники:

від позивача: Гуменюк І.П., довіреність від 25.10.2016 року

від відповідача: ОСОБА_1, ОСОБА_3, договір про надання правової допомоги №13-09/7 від 13.09.2016 року

від ВДВС: н/з

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України роз'яснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК України роз'яснено процесуальні права та обов'язки учасників судового процесу.

Суть спору: 10.02.2017 року надійшла скарга ОСОБА_1 №б/н від 09.02.2017 року на постанову Рожищенського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області від 31.01.2017 року про відкриття виконавчого провадження №53320511 .

Скарга обгрунтована незаконним виокремленням державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження на підставі п.9 ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження", що виключає можливість стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 в сумі 1 020 грн. 00 коп..

20.02.2017 року надійшла скарга ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" №ДН-3-06/15 від 16.02.2017 року на постанову Рожищенського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області від 27.01.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, яка призначена до розгляду у судовому засіданні 22.02.2017 року ухвалою суду від 20.02.2017 року.

Скарга обгрунтована неправомірним застосуванням, як підставу для винесення оскаржуваної постанови, постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 року, ухвали господарського суду Волинської області від 18.01.2017 року у справі №903/211/16, якими скасовано постанови про накладення штрафу від 25.10.2016 року, 09.12.2016 року, передчасним та незаконним висновком державного виконавця щодо встановлення заборони щодо проведення виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання рішення суду у даній справі.

Стягувач у відзиві від 09.03.2017 року та представник у судовому засіданні скаргу підприємця ОСОБА_1 заперечила, оскільки твердження боржника, що відокремлення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження не є можливим є безпідставним та необгрунтованим. Скаргу на постанову Рожищенського районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області про повернення виконавчого документа стягувачі від 27.01.2017 року підтримала, оскільки державний виконавець при винесенні вказаної постанови безпідставно застосував, як підставу, постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 року та ухвалу господарського суду Волинської області від 18.01.2017 року №903/211/16.

Боржник у запереченнях від 13.03.2017 року та представник у судовому засіданні скаргу стягувача заперечують, постанову Рожищенського районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області про повернення виконавчого документа стягувачі від 27.01.2017 року вважають законною, оскільки законом встановлено заборону щодо проведення виконавчих дій стосовно даного боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Стягувач не позбавлений можливості щодо повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання. Крім того, суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження ухилення ДВС від виконання виконавчих дій. Скаргу на постанову Рожищенського районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області від 31.01.2017 року про відкриття виконавчого провадження підтримали. Стягнення виконавчого збору не заперечують, проте, зазначили, що чинним законодавством не передбачено підстав виокремлення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме виконавче провадження.

Рожищенський районний відділ ДВС ГТУЮ у Волинській області у клопотанні №1133/03-34 від 10.03.2017 року, поясненнях №1134/03-34, №1135/03-34 від 10.03.2017 року розгляд скарг просить провести без участі його представника. Скарги заперечує, оскільки постанови про накладення штрафу на боржника за невиконання рішення суду скасовані у судовому порядку. У разі демонтування кіоску, що належить на праві власності ОСОБА_4, яка не являється боржником за виконавчим провадженням, буде порушено її право, передбачене ст. 321 ЦК України та тягне за собою порушення службових повноважень державним виконавцем під час виконання рішення суду. Крім того, стягувач не позбавлений можливості щодо повторного пред'явлення наказу до виконання. Щодо постанови від 31.01.2017 року про відкриття виконавчого провадження зазначає, що виконавче провадження №51704116 завершене шляхом винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.01.2017 року, у зв'язку з чим на виконання вимог чинного законодавства постанова про стягнення виконавчого збору від 28.07.2016 року виокремлена в окреме виконавче провадження.

Заслухавши пояснення представників стягувача та боржника, дослідивши матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Волинської області від 11.05.2016 року у справі № 903/211/16 позов задоволено, зобов'язано підприємця ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтування тимчасової споруди кіоску за адресою АДРЕСА_1.

На виконання рішення видано наказ № 903/211/16-1 від 08.06.2016 року.

Постановами Рівненського апеляційного господарського суду від 12.07.2016 року, ВГС України від 31.10.2016 року рішення господарського суду від 11.05.2016 року №903/211/16 залишено без змін.

Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про виконавче провадження" (чинного на момент відкриття виконавчого провадження) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 17 вищезгаданого закону державною виконавчою службою підлягають виконанню, зокрема, накази господарських судів.

Згідно ст. 25 ЗУ "Про виконавче провадження" державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

20.07.2016 року державним виконавцем Рожищенського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню наказу господарського суду Волинської області № 903/211/16-1 від 08.06.2016 року (а.с. 147).

28.07.2016 року в межах виконавчого провадження №51704116 державним виконавцем Рожищенського районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору по виконанню наказу суду №903/211/16-1 від 08.06.2016 року.

Згідно ст. 28 ЗУ "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній з 12.06.2016 року на день винесення постанови про стягнення виконавчого збору) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

05.10.2016 року набрав чинності новий ЗУ "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року.

Згідно п. 1 ст. 75 ЗУ "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

25.10.2016 року державним виконавцем Рожищеньського районного ВДВС ГТУЮ у Волинській області винесено постанову про накладення штрафу за невиконання рішення господарського суду Волинської області в сумі 1 700 грн. 00 коп.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 14.11.2016 року у задоволенні скарги підприємця ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про накладення штрафу від 25.10.2016 року відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, визнано незаконною та скасовано постанову старшого державного виконавця Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про накладення штрафу від 25.10.2016 року при примусовому виконанні наказу господарського суду Волинської області №903/211/16-1, виданого 08.06.2016 (виконавче провадження № 51704116).

Підставою для визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця від 25.10.2016 року Рівненський апеляційний господарський суд зазначає, що державним виконавцем з часу відкриття виконавчого провадження, а саме з 20.07.2016, не з'ясовано належність предмету виконання саме боржнику та не вирішено питання про можливість виконання судового наказу. При складанні державним виконавцем акта від 19.10.2016 року у боржника не відібрано пояснень, натомість заперечення боржника, які долучені до акта із зазначенням факту переходу права власності на предмет виконання, державним виконавцем не розглянуті та не взяті до уваги. Перебування об'єкта, який за рішенням суду повинен бути демонтований, у власності третьої особи, не боржника у виконавчому провадженні, на переконання суду, є поважною причиною невиконання рішення відповідачем у справі, оскільки вчинення таких дій може призвести до порушення права іншої особи.

Ухвалою суду від 18.01.2017 року визнано незаконною та скасовано постанову старшого державного виконавця Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про накладення штрафу від 09.12.2016 року за повторне невиконання рішення суду у зв'язку з скасуванням постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 року постанови Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про накладення штрафу вперше від 25.10.2016 року.

Згідно п. 9 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо, зокрема, законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

27.01.2017 року державним виконавцем на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження" винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Постанова обгрунтована тим, що постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 року №903/211/16 скасовано постанову про накладення штрафу від 25.10.2016 року, зазначивши, що об'єкт, який за рішенням суду повинен бути демонтований перебуває у власності третьої особи, не боржника, на переконання суду є поважною причиною невиконання рішення суду ОСОБА_1. Такого ж висновку дійшов господарський суд Волинської області при скасуванні постанови про накладення штрафу від 09.12.2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями усім своїм майном, крім майна, на яке згідно закону не може бути звернене стягнення. Таким чином, законом встановлено заборону щодо проведення виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Висновок державного виконавця є передчасним та незаконним з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Твердження державного виконавця з посиланням на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 року, ухвалу господарського суду Волинської області від 18.01.2017 року, на те, що законом встановлено заборону щодо проведення виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання рішення суду не приймається судом, оскільки не відповідає дійсності.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 року встановлено, що накладення штрафу на боржника є передчасним та вчиненим без з'ясування причин такого невиконання, у боржника не відібрано пояснень та не розглянуті його заперечення.

Постанова ВДВС від 09.12.2016 року скасована ухвалою господарського суду Волинської області від 18.01.2017 року, оскільки штраф накладений за повторне невиконання боржником рішення суду, а постанова від 25.10.2016 року про накладення штрафу вперше визнана недійсною постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 року.

Таким чином, державний виконавець при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві неправомірно застосував, як підставу, постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 року та ухвалу господарського суду Волинської області від 18.01.2017 року.

Слід також зазначити, що неналежність тимчасової споруди кіоску, яку старший державний виконавець зобов'язує підприємця ОСОБА_1 демонтувати, у зв'язку з укладенням договору купівлі-продажу від 04.07.2016 року, згідно якого право власності на кіоск перейшло до ОСОБА_4, не може бути підставою для невиконання рішення суду, оскільки на момент винесення рішення господарським судом встановлено, що спірний торговий кіоск належить на праві власності саме підприємцю ОСОБА_1, який відповідальний за неправомірне використання земельної ділянки, а укладення боржником договору купівлі-продажу від 04.07.2016 року не є підставою для не виконання рішення суду та повернення виконавчого документу стягувачеві. Земельна ділянка неправомірно зайнята саме підприємцем ОСОБА_1, який і має її звільнити на виконання рішення суду, яке є обов'язковим до виконання згідно ст. 115 ГПК України, ст. 13 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів".

Торгівельний кіоск не є об'єктом нерухомості. З придбанням тимчасової споруди ОСОБА_4 до неї не переходить право користування земельною ділянкою. Укладення договорів купівлі-продажу торгівельного кіоску іншими особами не вимагає звернення власника земельної ділянки з аналогічним позовом до суду з вимогами до кожного наступного власника кіоску, що було б порушенням його прав у користуванні земельною ділянкою.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення скарги ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" та скасування постанови державного виконавця Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.01.2017 року.

31.01.2017 року державним виконавцем Рожищенського районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №53320511 по виконанню постанови Рожищенського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області №51704116 від 28.07.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 1 020 грн. 00 коп..

Згідно п. 3 ст. 40 ЗУ "Про виконавче провадження" у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно п. 4 ст. 42 Закону на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Згідно п. 2 ч. 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції № 512/5 від 02.04.12 р. витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону.

Постанова про стягнення виконавчого збору була винесена 28.07.2016 року відповідно до ЗУ "Про виконавче провадження" у редакції, чинній до 05.10.2016 року.

Згідно абз. 3, 4 п. 2 ч. 4 Інструкції у разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом. Державний виконавець зобов'язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження, виділеною в окреме провадження, не пізніше наступного робочого дня після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа.

Оскільки постанова державного виконавця Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.01.2017 року є незаконною, підлягає скасуванню і постанова про відкриття виконавчого провадження №53320511 від 31.01.2017 року.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення скарги підприємця ОСОБА_1 та скасування постанови державного виконавця Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про відкриття виконавчого провадження від 31.01.2017 року.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ст. 43 ГПК України встановлює, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При прийнятті ухвали судом також враховано, що ОСОБА_4 мала можливість та зобов'язана була при купівлі торгівельного кіоску перевірити правомірність його встановлення на земельній ділянці, а ОСОБА_1 попередити про наявність рішення про звільнення земельної ділянки шляхом демонтажу. Спірне рішення не порушує прав ОСОБА_4 на володіння торгівельним кіоском, та не надає їй права на розміщення його на спірній земельній ділянці. Повторне звернення ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" до виконавчої служби за примусовим виконанням рішення суду має ґрунтуватись на усуненні підстав, які спричинили його повернення: скасування заборони тощо. В даному випадку Закон, який встановлював би заборону щодо проведення виконавчих дій стосовно даного боржника, відсутній, виконавцем у постанові не зазначений. Предметом позову було усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, тобто, звільнення земельної ділянки, а не спір про право на торгівельний кіоск. на спірній земельній ділянці можуть знаходитись лише об'єкти, на розміщення яких надав дозвіл власник (користувач) земельної ділянки.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 11, 17-19 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В :

1. Скаргу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" на постанову державного виконавця Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.01.2017 року задовольнити.

2. Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.01.2017 року.

3. Скаргу підприємця ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про відкриття виконавчого провадження від 31.01.2017 року задовольнити.

4. Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про відкриття виконавчого провадження від 31.01.2017 року.

Суддя А. М. Кравчук