ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2017 р.Справа № 922/4801/16

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Лавровой Л.С.
при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом Науково-Дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України , м. Харків
до Жовтневий ВДВС ХМУЮ
про зняття арешту з майна
за участю сторін:
позивача - Островерхов Д.О.

відповідач - не з*явився

ВСТАНОВИВ:

Харківський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України (надалі - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зняття арешту з нерухомого майна нежитлові будівлі: літ. «Ч-1» та літ. «Ш-5» за адресою Харківська обл., м. Харків, вул. Семінарська (Володарського), б. 46, який було накладено на підставі повідомлення №605 від 26.01.2005 р., державним виконавцем ВДВС Жовтневого району м. Харкова Герасимовою Л. В.

Свої вимоги позивач мотивує відмовою Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області у знятті арешту з вказаного майна.

Ухвалою суду від 03.01.2017 р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 11.01.2017 р. об 11:45 та зобов`язано позивача звернутися з запитом до Першої Харківської державної нотаріальної контори щодо отримання відомостей щодо підстав накладення арешту 04.02.2005 році на нерухоме майно, яке є предметом розгляду господарської справи, надати письмові пояснення щодо дати набуття права користування нежитловими будівлями літ "Ч-1" площею 1283,8 кв.м. та будівлі літ. "Ш-5" площею 10441,9 кв.м., наказ Міністерства оборони щодо право користування арештованим майном.

Відповідач не може надати інформацію стосовно виконавчого провадження в рамках якого було накладено арешт у 2005 році на зазначене майно, на даний час матеріали виконавчого провадження знищені.

Згідно положень ст.ст. 4-3, 33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Господарський суд рішенням у справі за № 922/4801/16 від 14.08.2003 року стягнув з Військової частини НОМЕР_1 адреса: 61189 , м. Харків, вул. С.Тарханова, 1/197 (р/р 4801 ВОК у Орджоніікідзевському районі, МФО код 14302839) на користь територіального виробничого об"єднання "Харківкомунпромвод" адреса:61052, м. Харків, вул. Червоножовттнева,90 (р/р НОМЕР_2 в ХФАБ "Факторіал-банк", МФО 350482,код 03361709) заборгованість за водоспоживання - 82826 грн. 06 коп., індексація - 12435 грн. 20 коп., 3% річних 11800 грн. 45 коп.

26.08.2003 року видав наказ, виконання якого відстрочив на 3 місяці.

Стягнув з Військової частини НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_1 (р/р 4801 ВОК у Орджонікідзевському районі, МФО код 14302839) в доход державного бюджету України по коду бюджетної класифікації 22090200, символ звітності банку 092, одержувач коштів Відділення Державного казначейства в м. Харкові (банк одержувача: Управління Державного казначейства в Харківській області, МФО 851011 рахунок № 0002) державне мито в сумі 964 грн. 69 коп.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_1 (р/р 4801 ВОК у Орджонікідзевському районі, МФО код 14302839) на користь державного підприємства "Судовий інформаційний центр" м. Київ (п.р. № НОМЕР_3 в ВАТ Банк Універсальний м. Львів, МФО 325707) 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

26.08.2003 року на виконання рішення суду видав накази .

В липні 2006 року ВДВС у Жовтневому районі м. Харкова звернувся до суду з заявою, що містить клопотання про заміну сторони виконавчого провадження - боржника (відповідач) її правонаступником, де вказує, що на виконанні Державної виконавчої служби у Жовтневому районі м. Харкова знаходиться виконавче провадження, відкрите на підставі наказу № 38/355-03 про стягнення з військової частини А- 2294 суму боргу, але відділом було встановлено, що військова частина розформована 31.10.2005 року, її правоноступником визначено Харківський університет Повітряних сил. Представник прокуратури проти заяви не заперечував.

При розгляді даної заяви, судом встановлено, що з наданої заявником завіреної копії довідки Міністерства оборони України № 562 від 10.10.2005 р. вбачається, що згідно деректив Міністра оборони України від 20.04.2005 р. № Д322/1/10, Головнокомандувача Повітряних Сил України №350/106/1/03 від 05.05.2005 року, військова частина А-2294 розформована 31.10.2005 року та правонаступником всіх прав та забов"язань визначено Харківський університет Повітряних сил.

Згідно ст. 25 Господарського процесуального кодексу України, в разі вибуття однієї з сторін у спірному або встановленому рішенням господарського суду правовідношенні внаслідок реорганізації підприємства чи організації господарський суд здійснює заміну цієї сторони її правонаступником, вказуючи про це в рішенні або ухвалі. Усі дії, вчинені в процесі до вступу правонаступника, є обов`язковими для нього в такій же мірі, в якій вони були б обов`язковими для особи, яку він замінив. Правонаступництво можливе на будь-якій стадії судового процесу.

На підставі викладеного, суд ухвалою від 04.07.2006 року у справі за № 38/355-03 клопотання ДВС у Жовтневому районі м. Харкова про заміну відповідача у справі правонаступником задовольнив .

Замінив відповідача у справі - Військову частина НОМЕР_1 , м. Харків на правонаступника - Харківський університет Повітряних сил адреса: вул. Сумська, 77/79, м. Харків, 61023

При розгляді справи судом встановлено, що 01.12.2010 року на виконання рішення господарського суду у справі за № 38/355-03 Відділ Державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції у м. Харкові наклав арешт на майно Військової частини НОМЕР_1 за адресою : АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ 24977047, про що свідчить повідомлення про накладення заборони на відчудження об*єктів нерухомого майна від 26.01.2005 року вих. № 603. ( а.с.56). Відомості внесені до державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( а.с.7-10), реєстратор даних відомостей виступає Перша Харківська нотаріальна контора.

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Ця норма є відтворенням норми ст.124 Конституції України, згідно з якою судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Також, відповідно до ч. 2-4 статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовим актами, виданим відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

01.12.2010 року за розпорядженням Кабінету Міністрів України № 2170-р із сфери управління Міністерства оборони було передано до сфери Міністерства внутрішніх справ нерухоме майно ( будівлі по вул. Володарського ( на даний час Семінарська), 46, а саме Учбовий корпус 5 поверхів ("Ш-1") та тир - вартове приміщення (Ч-5"). Відповідно до наказу ГУМВС України в Харківській області від 17.01.2011 року № 37 за актами приймання-передачі військового майна від 17.01.2001 року на баланс Харківського НДЕКЦ МВС України були передані зазначені будівлі ( а.с.29-34).

На теперішній час, зазначені нежитлові будівлі знаходяться на балансі Харківського НДЕКЦ МВС України ( позивача по справі), що підтверджується довідкою від 27.07.2016 року № 19/121/1-3687.

При цьому, право власності на вказані нежитлові будівлі належать Державі Україна в особі Міністерства внутрішніх справ України, а за позивачем вказане майно закріплене на праві господарського відання, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно.

14.09.2016 року за рішенням Харківської міської ради № 343/16 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу ( кадастровий номер 607:001:0004) для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель літ "Ч-1" ( громадський будинок), літ "Ш-5" ( громадський будинок) на території м. Харкова за адресою : вул. Семінарська ( колишня Володарського), 46 (Новобоварський район).

04.11.2016 року за розпорядженням Харківської обласної державної адміністрації № 507 Харківському НДЕКЦ МВС України надане у постійне користування земельна ділянка, кадастровий номер :4 для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель літ "Ч-1" ( громадський будинок), літ "Ш-5" ( громадський будинок) на території м. Харкова за адресою : вул. Семінарська ( колишня Володарського), 46

У відповідності до п. 16 постанови пленуму Верховного суду України від 26.12.2003 N 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження " вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил підвідомчості ст. 12 ГПК позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

За весь час виконання наказу господарського суду Харківської області починаючи з 2003 року, стягувача по справі Комунальне підприємство ТВО "Харківкомунпромвод" ( ) було ліквідовано в процедурі банкрутства , про що було внесено запис в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення юридичної особи, на підставі ухвали господарського суду Харківської області у справі за № Б-48/88-10 від 10.02.2013 р., якою затверджено ліквідаційний звіт та ліквідаційний баланс, ліквідовано Комунальне підприємство "Харківводоканал", провадження у справі припинено . Публікація оголошення про визнання КП ТВО Харківкомунпромвод банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, було здійснено в офіційному друкованому органі України - газеті Голос України №201 від 27.10.2010 р.

У відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів міністерства юстиції України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

У п. 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» № 9 від 17.10.2012 р. (з наступними змінами та доповненнями) роз`яснено, що відповідно до статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту. Відповідачами у справах за цими позовами є стягувач і боржник, а справи підлягають розглядові за правилами господарського судочинства, якщо вони виникають у цивільних чи господарських правовідносинах і суб`єктний склад сторін у них відповідає вимогам статті 1 ГПК України. Що ж до заперечень проти арешту (опису) майна, які не пов`язані зі спором про право на це майно, а стосуються порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, то їх слід розглядати за правилами статті 121-2 ГПК України.

Власник майна може пред*явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України)

Отже, виходячи з зазначених положень, власник або особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Таким чином, позивач стверджує, що під арештом який накладений Жовтневим відділом ДВС м. Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області перебуває нерухоме майно , а саме нежитлові будівлі літ "Ч-1" та літ "Ш-5" що розташовані за адресою м. Харків, вул. Семінарська ( колишня Володарського),46 який був накладений на підставі повідомлення № 605 від 26.01.2005 року державним виконавцем ВДВС Жовтневого району м. Харкова Герасимовою Л.В.

В силу ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання наявності або відсутності прав. При цьому, порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України №6 від 27.08.1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Згідно ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 Цивільного кодексу України).

Статтею 396 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Згідно ст. 395 Цивільного кодексу України речовими правами на чуже майно є: право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій). Законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.

Отже, виходячи із змісту зазначених норм, власник або особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту, а умовою задоволення матеріально-правових вимог позивача має бути встановлення факту належності майна позивачеві та безпідставність включення такого майна до опису боржника та накладення на нього арешту.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Положеннями ст. 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши обставини та матеріали справи, підстави та документальні докази, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено наявності правових підстав для задоволення позовних вимог про зняття арешту з нерухомого майна - нежитлових будівель літ " Ч-1" та літ "Ш-5" що розташовані за адресою м. Харків, вул. Семінарська ( колишня Володарського),46 .

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивач не наполягає на стягненні судового збору в розмірі 1378,00 з Жовтневого ВДВС м. Харкова , така вимога також відсутня в прохальній частині позовної заяви від 29.12.2016 року ( вх. № 4801/16) , суд покладає дані витрати на позивача по справі.

Враховуючи вищенаведене, та керуючись ст. 1,2,33,44,82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Знятти арешт з нерухомого майна нежитлові будівлі: літ. «Ч-1» та літ. «Ш-5» за адресою Харківська обл., м. Харків, вул. Семінарська (Володарського), б. 46, який було накладено на підставі повідомлення №605 від 26.01.2005 р., державним виконавцем ВДВС Жовтневого району м. Харкова Герасимовою Л. В.

Повне рішення складено 06.03.2017 р.

Суддя Л.С. Лаврова