ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.03.2017 Справа № 907/864/16

за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_3, м. Ужгород

до відповідачів публічного акціонерного товариства "Авант - Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якій делеговані повноваження на ліквідацію ПАТ "Авант - Банк" Чернявської Олени Степанівни, м. Київ

Всеукраїнської громадської організації "Українська правнича група", м. Перечин

про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості по договору оренди №Ужг-1303 від 27.07.13 на суму 63548,82 грн.;

зобов'язання внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Авант-Банк", якими включити до реєстру вимоги ФОП ОСОБА_3 щодо сплати заборгованості за договором оренди № Ужг-1303 від 27.07.13,

Суддя Васьковський О.В.

Представники:

від позивача - Вакула Ю.І., адвокат (свідоцтво №21/525 від 10.06.2006 року, дог. про надання пр.доп. №АБВП16-02/22 від 22.02.16), ОСОБА_3.- фізична особа-підприємець

від відповідача 1 (ПАТ "Авант - Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якій делеговані повноваження на ліквідацію ПАТ "Авант - Банк" Чернявської Олени Степанівни) - Кучкурова К.В. (дов.№76/2016 від 30.12.16)

від відповідача 2 (Всеукраїнська громадська організаціія "Українська правнича група") - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: стягнення солідарно з відповідачів заборгованості у сумі 17051,57 грн., згідно договору оренди №Ужг-1303 від 27.07.13 в період з 27.02.16 по 04.04.16; зобов'язання внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Авант-Банк", якими включити до реєстру вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 щодо сплати заборгованості за договором оренди № Ужг-1303 від 27.07.13 в сумі 46497,25 грн. Позивач просить позов задоволити мотивуючи тим, що відповідач 1 належним чином не виконував своїх зобов'язань за договором оренди №Ужг-1303 від 27.07.13 в період з 27.02.16 по 04.04.16, внаслідок чого у відповідача 1 виникла та рахується прострочена заборгованість у сумі 63548,82 грн., в т.ч. 46497,25 грн. - до початку процедури ліквідації та 17051,57 грн. - після початку процедури ліквідації. У зв'язку з наведеним та внаслідок перебування відповідача 1 в стані ліквідації позивачем було здійснено заходи щодо включення вказаної заборгованості до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Авант-Банк". Однак, оскільки відповідач 1 ухилявся від розгляду кредиторських вимог позивача, на отримані листи від позивача відповідав відмовою в їх розгляді та задоволенні та не здійснив оплату орендної плати за договором оренди та сплату комунальних послуг, то позивач звертався до відповідача 2, у якого, як стверджує позивач, виникли обов'язки як у поручителя щодо сплати заборгованості у розмірі 17051,57 грн. за договором оренди. У зв'язку з цим, позивач просить суд зобов'язати стягнути солідарно з відповідачів заборгованості у сумі 17051,57 грн., згідно договору оренди №Ужг-1303 від 27.07.13 в період з 27.02.16 по 04.04.16 та зобов'язати внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Авант-Банк", якими включити до реєстру вимоги позивача щодо сплати заборгованості за договором оренди № Ужг-1303 від 27.07.13 в сумі 46497,25 грн.

Відповідач 1 у поданому до суду 20.01.17 відзиві проти позову заперечує, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на наступні підстави: вказує, що позивачем не направлялись кредиторські вимоги, які б він хотів включити до реєстру банку, а надсилались листи з вимогою виконати умови договору та сплатити заборгованість за договором оренди; офіційно заявлені кредиторські вимоги про виплату 5657,21 грн. залишку коштів на рахунку позивача акцептовані банком в реєстрі та належать йому до виплати згідно черговості у відповідності до законодавства України. Відповідач 1 стверджує, що кредиторські вимоги фізичних осіб-підприємців підлягають включенню до реєстру кредиторів, зокрема щодо позивача у сьомій черзі. Крім того, відповідач 1 заперечує факт укладення будь-якого договору поруки з відповідачем 2, вказує, що банку не відомо про будь-які підстави та мотиви поручительства відповідача 2. З огляду на те, що станом на дату отримання відповіді-листа відповідача 2 (02.11.16), з якого, як стверджує позивач, вбачається поручительство відповідача 2, відділення банку-відповідача 1 було закрито, згідно з наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 29.02.16. з підстав, наведених у відзиві відповідач 1 просить суд відмовити у позові повністю.

Відповідач 2 у поданих до суду 26.01.17 запереченнях вказує, що в порядку правової допомоги позивачу вивчався зміст укладеного договору оренди та можливість його подальшого продовження на визначених договором умовах у жовтні 2014 року погодилася поручитися за належне виконання орендарем умов договору щодо оплати за оренду. Однак, відповідач 2 заперечує проти позову в частині пред'явлення вимог щодо солідарного стягнення коштів з відповідачів за договором оренди, оскільки позивачем не сплачено членських внесків у організацію, тому вказує, що юридичний зв'язок між відповідачем 2 та позивачем відсутній, а через невизначеність строку поруки та відповідно непред'явлення вимог до відповідача 2 протягом року, вважає, що порука закінчилася ще в жовтні 2015 року. У зв'язку з цим, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача 1, розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між ПАТ "Авант - Банк" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 укладено договір оренди №Ужг-1303 від 27.07.13 та додаткова угода №2 від 13.06.13, згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове платне користування нежитлове приміщення загальної площею 82,9 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, перший поверх, що є об'єктом оренди (далі - приміщення). Вказане приміщення передане в оренду за договором оренди з метою розміщення відділення ПАТ "Авант - Банк" для надання банківських послуг.

Строк оренди за цим договором складає 2 роки 11 місяців та обчислюється з моменту підписання обома сторонами акту(п.4.2 договору оренди).

Факт передачі та отримання приміщення в оренду підтверджується актом від 28.03.13 прийому-передачі приміщення згідно з договором оренди №Ужг-1303 від 27.07.13, який підписаний та скріплений печатками обох сторін.

01.10.14 Між ПАТ "Авант - Банк", фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, укладено додаткову угоду №3 до договору оренди №Ужг-1303 від 27.07.13, згідно якої замінено сторону- орендодавця у договорі оренди з фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 на фізичну особу-підприємця ОСОБА_3, у зв'язку з набуттям права власності на об'єкт оренди за договором дарування фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3.

Згідно п.14.4 договору оренди у випадках зміни власника приміщення, до нового власника переходять права та обов'язки орендодавця.

01.09.15 між ПАТ "Авант - Банк" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, укладено додаткову угоду №4 до договору оренди №Ужг-1303 від 27.07.13, якою внесено зміни до договору оренди до розділу 5, п.5.1, встановивши розмір орендної плати у сумі 11000,00 грн.

Згідно п.5.-1-п.5.4 договору оренди за об'єкт оренди орендар сплачує орендну плату щомісячно орендодавцю, розмір якої становить 11000,00 грн. без ПДВ; зобов'язання орендаря щодо сплати орендної плати виникає з моменту підписання акту; орендна плата сплачується у безготівковому порядку на поточний рахунок орендодавця з 20 числа, але не пізніше 25-го числа кожного місяця, наступного за місяцем фактичної оренди, згідно наданого рахунку-фактури.

Крім того, п.5.8 сторонами передбачено, що орендар самостійно сплачує комунальні послуги (водопостачання, теплопостачання, електропостачання, постачання газу, телефонні послуги) відповідно до підписаних договорів з постачальниками цих послуг або компенсує орендодавцю вартість витрат на оплату вказаних послуг на підставі виставлених йому рахунків постачальниками послуг та показників лічильників.

Позивач вказує, що у період з грудня 2015 року по 27 лютого 2016 року відповідачем 1 не виконано обов'язки згідно договору оренди щодо сплати орендної плати та компенсації витрат на оплату комунальних послуг, акти виконаних робіт (наданих) послуг, які були передані для підпису, орендодавцю не повернуті, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у сумі 46497,25 грн. у зв'язку з чим, позивач звертався до відповідача 1 з листами №АБВП16-02/22-1 від 26.02.16 та № АБВП16-02/22-3 від 27.02.16 з питань неоплаченої заборгованості по орендній платі та некомпенсованих витрат на оплату комунальних послуг, в яких вимагав невідкладно виконати умови договору оренди, сплатити наявну заборгованість, а також, у зв'язку із тим, що строк дії договору оренди закінчується 27.02.16 та відсутністю наміру орендодавця на продовження його дії, запропонував не пізніше 04.03.16 повернути приміщення згідно акту приймання-передачі.

04.04.16 відповідач 1 звільнив займане орендоване приміщення, що підтверджується відповідним актом прийому-передачі .

Позивач стверджує, що впродовж квітня - листопада 2016 року (лист № АБВП16-02/22-20 від 15.08.16, 13.10.16, лист № АБВП16-02/22-22 від 01.11.16 наявні в матеріалах справи) позивач звертався до відповідача 1 повторно з вимогами щодо оплати заборгованості, яка, за твердженням позивача є кредиторською заборгованістю відповідача 1, що підлягає д включення до реєстру вимог кредиторів.

13.10.16 відповідачам була направлена претензія з вимогою щодо добровільної сплати суми 63548,82 грн. заборгованості за договором оренди, які залишені відповідачами без задоволення (лист ПАТ "Авант - Банк" №4232 від 21.10.16, лист Всеукраїнської громадської організації «Українська правнича група» №01-04/16 від 02.11.16 ).

Листами у період серпень-листопад 2016 року (копії наявні в матеріалах справи) відповідачем 2 надсилались відповіді позивачу, в яких заперечувалось подання позивачем кредиторських вимог стосовно заборгованості по орендній платі за період лютий-березень 2016 за договором оренди у строкит а в порядку, передбачені чинним законодавством, відтак, посилаючись ст.49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», звертає увагу на те, що вимоги, які надійшли після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ст.45 цього закону та не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідпроцедурі не підлягають та є погашеними, а спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню в судовому порядку.

Підставою для подання позову до суду та передачі спору на розгляд у судовому порядку є несплата відповідачем 1 за договором оренди наявної заборгованості, невиконання умов поруки відповідачем 2 щодо належного виконання відповідачем 1 умов договору оренди, відмова відповідача 1, а також відмова відповідача 1 внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Авант-Банк", якими включити до реєстру вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 щодо сплати заборгованості за договором оренди № Ужг-1303 від 27.07.13 в сумі 46497,25 грн.

Проаналізувавши наявні матеріали справи, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України зобов'язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно положень ст.ст. 283, 286 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Статтею 759 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст.629 Цивільного Кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться у ст.193 ГК України, в якій визначено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного Кодексу України забороняє односторонню відмову від виконання зобов'язань, а ст. 526 Цивільного Кодексу України встановлює, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідач доказів виконання своїх договірних зобов'язань щодо внесення орендної плати та комунальних платежів за лютий-березень 2016 року суду не надав.

Разом з цим, стягнення вказаних коштів у судовому порядку та внесення їх до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку, як кредиторської заборгованості, слід розглядати в контексті з нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Положеннями вказаного нормативного акту регулюються відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків (ст.1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Так, на підставі постанови Правління Національного банку України від 29.01.16 №44 «Про віднесення публічного акціонерного товариства "Авант - Банк" до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 29.01.16 №96 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Авант-Банк"та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку.

На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2021 від 06.10.16 повноваження ліквідатора банку делеговано повноваження на ліквідацію ПАТ "Авант - Банк" Чернявській Олені Степанівні.

Після прийняття рішення про введення в банк тимчасової адміністрації його діяльність регулюється Законом України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб від 23.02.2012 р. № 4452-VI норми якого є спеціальними.

Згідно п.54) ч.1 ст.2 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб №4452-VI від 23.02.2012р. кредитор - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов'язань.

Положення ч.ч.1, 2 ст.45 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (в редакції станом на дату відкриття ліквідаційної процедури банку) передбачають, що Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку.

Згідно п.3 ч.2 ст.46 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (в редакції станом на дату відкриття ліквідаційної процедури банку) з дня початку процедури ліквідації банку строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.

Відповідно до ч.5 ст.45 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (в редакції станом на дату відкриття ліквідаційної процедури банку) протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку.

Як визначено ч.1 ст.49 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (в редакції станом на дату відкриття ліквідаційної процедури банку), уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Відповідно до ч.2 ст.49 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (в редакції станом на дату відкриття ліквідаційної процедури банку) протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Частина 5 ст.49 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (в редакції станом на дату відкриття ліквідаційної процедури банку) передбачає, що протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів уповноважена особа Фонду сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці.

Так, відповідно до ч.ч.5, 6 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції станом на дату відкриття ліквідаційної процедури банку) під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється, зокрема, на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

Відповідно до ч.6 ст.49 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб фонд не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, крім задоволення вимог кредиторів за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури, якщо таке задоволення вимог погоджено виконавчою дирекцією Фонду.

Таким чином, так як у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація норми Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, то цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Однак, слід зауважити, що позивач не обмежений в праві вимагати захисту порушеного права та його відновлення в судовому порядку. У відповідності до ч. 1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як свідчать наявні у справі докази, позивач звернувся до відповідача 1 з листами 26.02.16 та 27.02.16 про невідкладне виконання договірних умов щодо сплати заборгованості за договором оренди, який забезпечував діяльність філії банку. В листах вказано період прострочення та документи, що підтверджують заборгованість (рахунки фактури з оригінальними примірниками актів виконаних робіт, рахунки на оплату комунальних послуг). Наявна заборгованість відповідачем 1 станом на день розгляду справи не сплачена.

Вказана заборгованість по своєму складу та правовій природі є кредиторською заборгованістю банку, оскільки, користування орендованим майном до 04.04.16 підтверджується наявними матеріалами справи.

При цьому, вказані листи за суттю та змістом слід розцінювати, як подані позивачем докази заявлення у визначений законом строк вимог до банку, що ліквідується. Отже, вимога про включення його кредиторських вимог до реєстру кредиторів грунтується на законі.

Згідно статей 12, 14 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, а цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Нормою ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З огляду на викладене, суд вважає документально підтвердженими, обґрунтованими і не спростованими відповідачем 1 доводи позивача щодо наявності у нього зобов'язання перед позивачем щодо наявної заборгованості у сумі 63548,82 грн., в т.ч. 46497,25 грн. - до початку процедури ліквідації та 17051,57 грн. - після початку процедури ліквідації, у зв'язку з чим, враховуючи положення Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимога позивача про стягнення у сумі 17051,57 грн., згідно договору оренди №Ужг-1303 від 27.07.13 в період з 27.02.16 по 04.04.16 та зобов'язання внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Авант-Банк", якими включити до реєстру вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 щодо сплати заборгованості за договором оренди № Ужг-1303 від 27.07.13 в сумі 46497,25 грн.є обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю.

Позовні вимоги позивачем щодо відповідача 1 належним чином обґрунтовані та доведені відповідно з вимогами ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України.

Щодо позовних вимог про солідарне стягнення з відповідача 2 суми заборгованості у розмірі 17051,57 грн. суд констатує наступне.

Позивач та відповідач 2 стверджують, що у жовтні 2014 року між ними виникли правовідносини з поруки щодо належного виконання договору оренди №Ужг-1303. У підтвердження вказаного, позивачем подано лист відповідача 2 від 02.11.2016 №01-04-16, в якому відповідачем 2 повідомлено, що організацією розглядалися документи змісту договору оренди №Ужг-1303 (з моменту набуття позивачем права власності на будівлю, що є об'єктом оренди) та організація перевивши зміст та юридичну узгодженість його змісту погодилася поручитися за належне виконання орендарем умов договору щодо оплати оренди, оскільки зміст договору є чітким.

Натомість, відповідач 2 заперечує дію поруки станом на день розгляду спору, обґрунтовуючи невнесенням позивачем членських внесків в організацію та припиненням дії поруки у жовтні 2015 року.

Водночас, відповідач 1 заперечує будь-який факт укладення з відповідачем 2 договору поруки, як і вказує про відсутність будь-якої інформації з приводу такого укладення, у зв'язку з чим подав відповідні довідки (наявні в матеріалах справ та додані до відзиву від 20.01.17).

Згідно з ч.1 ст. ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до ч.1 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.(ч.1,2 ст.554 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, установлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора на задоволення його вимог. Останнє означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків, основна властивість яких, крім того, що їх сплив, на відміну від строків позовної давності, припиняє суб'єктивне право, полягає в тому, що вони не можуть бути призупинені, перервані чи відновлені. Такі строки також не можуть бути змінені за домовленістю сторін договору та їх настання припиняє права кредитора та обов'язок боржника за договором.

Правила ч. 4 ст. 559 ЦК України встановлюють припинення поруки як за договором із визначеним строком дії поруки, так і за договорами, в яких строк дії поруки або строк основного зобов'язання встановлений не був.

Припинення поруки означає, що кредитор позбавляється можливості звернутись із вимогою до поручителя про виконання його зобов'язання за договором поруки у зв'язку з припиненням такого зобов'язання поручителя.

За змістом речення першого та третього зазначеної статті кредитор повинен встигнути звернутись до поручителя з вимогою про виконання останнім свого обов'язку за договором поруки, у тому числі в примусовому порядку.

Разом із тим за змістом другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України у разі, якщо строк договору поруки не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить до поручителя вимоги.

Правова природа зобов'язання у всіх випадках, передбачених статтею 559 ЦК України, є тотожною.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 № 6-170цс13, та за ст. 111-28 ГПК України дані висновки Верховного Суду України є обов'язковими до застосування.

Отже, враховуючи те, що строк поруки не встановлено, у відповідача 2 як у поручителя, станом на момент звернення позивача із вказаним позовом, відсутні будь-які зобов'язання за договором поруки, у зв'язку з тим, що порука припинилася, оскільки кредитором протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явлено вимоги до відповідача 2 як до поручителя, відтак позовні вимоги позивача в частині щодо солідарного стягнення суми 17051,57 грн. заборгованості з відповідача 2 задоволенню не підлягають.

Таким чином, позов належить задоволити частково.

Згідно з ч. 2 ст.49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 2756,00 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 1, 15, 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Авант - Банк" (03110, м. Київ, вул.Івана Клименка, 23, ) в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якій делеговані повноваження на ліквідацію ПАТ "Авант - Банк" Чернявської Олени Степанівни, (02100, м. Київ, бульвар Верховної Ради,7) на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_3, ( 88000, АДРЕСА_2, ід.код НОМЕР_1) суму заборгованості в розмірі 17051,57 грн. за договором оренди № Ужг-1303 від 27.07.13 за період з 27.02.16 по 04.04.16 року.

Зобов'язати публічне акціонерне товариство "Авант - Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якій делеговані повноваження на ліквідацію ПАТ "Авант - Банк" Чернявської Олени Степанівни, м. Київ внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Авант-Банк", якими включити до реєстру вимоги фізичної особи підприємця ОСОБА_3 щодо сплати заборгованості за договором оренди № Ужг-1303 від 27.07.13 в сумі 46497,25 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Авант - Банк" (03110, м. Київ, вул.Івана Клименка, 23, ) в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якій делеговані повноваження на ліквідацію ПАТ "Авант - Банк" Чернявської Олени Степанівни, (02100, м. Київ, бульвар Верховної Ради,7) в дохід державного бюджету суму 2756,00 грн. судового збору.

Видати накази.

Рішення суду набирає законної сили і підлягає обов'язковому виконанню на території України в порядку ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 16.03.17.

Суддя Васьковський О. В.