ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 р. Справа № 909/190/17

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовська Л. М. , секретар судового засідання Войцеховська Х.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісавто", вул. Д. Галицького, 5, смт. Вигода, Долинський район, Івано-Франківська область, 77552;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Бреннхольц", вул.Автоливмашівська, 7, с. Хриплин, м. Івано-Франківськ, 76495; вул. Д. Галицького, 5, смт.Вигода, Долинський район, Івано-Франківська область, 77552;

про стягнення 40100 грн.

за участю:

Від позивача: ОСОБА_1 - представник, довіреність (№ б/н від 24.11.16);

Від відповідача: ОСОБА_2 - керівник Товариства з обмеженою відповідальністю "Бреннхольц", витяг з ЄДРЮОФОПГФ (№ НОМЕР_1 від 10.03.17);

Від відповідача: ОСОБА_3 - представник, довіреність (№ б/н від 14.03.17).

ВСТАНОВИВ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервісавто" звернулося до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бреннхольц" про стягнення 40100 грн.

Представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просить суд позов задовольнити.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов'язань щодо сплати орендної плати згідно договору оренди №01-15/1Д від 01.03.15 р., договору оренди території для ведення господарської діяльності від 01.04.16 р.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву від 13.03.17 р. (вх.№4359/17 від 13.03.17 р.).

У відзиві зазначає про те, що між сторонами не було підписано акту приймання-передачі орендованої території, як це передбачено договором.

Також зазначає про те, що укладені між сторонами договори за своєю правовою природою є фактично договорами суборенди частини земельної ділянки. Дані договори не зареєстровані в порядку передбаченому законодавством.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як зазначає позивач, відповідачем порушено зобов'язання по оплаті орендної плати згідно договору оренди №01-15/1Д від 01.03.15 р., договору оренди території для ведення господарської діяльності від 01.04.16 р., внаслідок чого борг по орендній платі з 01.03.2015 р. по 01.01.17 р. становить 40100 грн.

Так, 01.03.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервісавто" (орендодавцем/позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бреннхольц" (орендарем/відповідачем) укладено договір оренди №01-15/1Д, згідно умов якого позивач передає, а відповідач приймає в тимчасове платне користування (оренду) виробничу площу, необхідну відповідачу для самостійного здійснення господарської діяльності, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, смт. Вигода, вул. Д. Галицька 5.

Згідно п. 1.4. договору, термін користування приміщенням встановлюється з 01.03.15 р. по 01.06.17 р. День початку користування приміщенням вважається день підписання сторонами "Акту прийому-передачі".

Відповідно до п. 2.1. договору, орендодавець зобов'язаний у день підписання даного договору, передати орендовану площу за "Актом прийому-передачі орендованої площі в оренду".

Згідно п. 4.01. договору орендна плата за користування отриманою в оренду орендованої площі встановлюється в грошовій формі в розмірі 1500 грн. враховуючи ПДВ, та сплачується орендарем орендодавцю щомісячно, але не пізніше 20 числа звітного місяця, в безготівковій формі на розрахунковий рахунок орендодавця зазначений у реквізитах до договору.

01.04.2016 р. між сторонами укладено договір оренди території для ведення господарської діяльності, згідно умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове користування (оренду) частину території для ведення господарської діяльності, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, смт. Вигода, вул. Д. Галицька 5.

Згідно п. 2.1. договору, орендодавець зобов'язався у день підписання даного договору, передати за актом прийому-передачі частини території, в оренду.

Згідно п. 4.1. договору, місячна орендна плата за користування територією складає 2400 грн., в тому числі ПДВ, та сплачується орендарем орендодавцю щомісячно, але не пізніше 20 числа звітного місяця, в безготівковій формі на розрахунковий рахунок орендодавця, або в касу орендодавця.

У матеріалах справи відсутні передбачені договором акти прийому-передачі частини території в оренду за вказаними договорами. Як підтверджують сторони, такі акти ними не складались та не підписувались.

При досліджені матеріалів справи, судом встановлено, що укладені між сторонами договори оренди є фактично договорами суборенди.

Як вбачається з рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.10.16 у справі №909/528/16 за позовом заступника керівника Калуської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Вигодської селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю" Сервісавто" про стягнення заборгованості по оренді землі в сумі 260 705,51 грн., 18.06.2004р. між Вигодською селищною радою як орендодавецем та ТзОВ "Сервісавто" як орендарем було укладено договір оренди земельної ділянки, предметом якого є строкове платне користування земельною ділянкою площею 1,9618 га для обслуговування автогаражів з обслуговуючим приміщенням по вул. Д.Галицького, 5 Долинського району Івано-Франківської області, терміном на 50 років.

Згідно ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вказані обставини позивачем не заперечуються.

Таким чином, предметом договору оренди №01-15/1Д від 01.03.15 р. та договору оренди території для ведення господарської діяльності від 01.04.16 р., за якими позивач просить стягнути з відповідача борг, є відповідні частини земельних ділянок отриманих позивачем в оренду від Вигодської селищної ради.

Згідно із частиною 5 статті 6 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України "Про оренду землі" договір суборенди земельної ділянки підлягає державній реєстрації.

Підпунктом 6 пункту 2 частини 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що державна реєстрація договору оренди №01-15/1Д від 01.03.15 р. та договору оренди території для ведення господарської діяльності від 01.04.16 р., не була проведена.

Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з положеннями статей 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми.

Разом з тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Виходячи з положень статті 638 Цивільного кодексу України, статей 125, 126 Земельного кодексу України договір суборенди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації.

Відповідної правової позиції дотримується і Верховний Суд України в постанові від 13.06.2016 р. у справі № 6-643цс16.

На підставі нечинного договору не можуть виникати права та обов'язки, а тому вимога позивача, яка ґрунтується на виконанні такого договору не може бути визнана обґрунтованою.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вказаною нормою обов'язок доказування покладений на сторони процесу. Доказування полягає у поданні доказів сторонами та доведенні їх переконливості суду.

За викладених обставин, беручи до уваги матеріали справи, керуючись вищезазначеними нормами законодавства, суд відмовляє у задоволенні позову.

За правилами встановленими ст. 49 ГПК України, судовий збір слід залишити за позивачем.

На підставі вищевикладеного у відповідності Законів України "Про оренду землі", "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст. 638 Цивільного кодексу України, ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України та керуючись ст. 43, 49, ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісавто" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бреннхольц" про стягнення 40100 грн. - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.03.17

Суддя Неверовська Л. М.