ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.03.2017 Справа № 904/10038/16

За позовом ОСОБА_1, м. Суми

до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "Сумський Хлібокомбінат", м. Дніпро

відповідача-2: ОСОБА_2, м. Суми

відповідача-3: ОСОБА_3, м. Суми

відповідача-4: Товариства з обмеженою відповідальністю "РК "Придніпров'є", м. Дніпро

про зобов'язання скасувати реєстраційні дії

за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Сумський Хлібокомбінат", м. Дніпро

до відповідача-1 ОСОБА_1, м. Суми

відповідача-2: ОСОБА_2, м. Суми

відповідача-3: ОСОБА_4, м. Суми

відповідача-4: Товариства з обмеженою відповідальністю "РК "Придніпров'є", м. Дніпро

про визнання недійсними сертифікатів акцій

Головуючий колегії Ярошенко В.І.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивачки (за первісним позовом): не з'явився

від відповідача-1 (за первісним позовом): не з'явився

від відповідача-2 (за первісним позовом): не з'явився

від відповідача-3 (за первісним позовом): не з'явився

від відповідача-4 (за первісним позовом): не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суд Дніпропетровської області з позовом до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "Сумський Хлібокомбінат", відповідача-2: ОСОБА_2, відповідача-3: ОСОБА_4, відповідача-4: Товариства з обмеженою відповідальністю "РК "Придніпров'є" в якому просить суду:

- зобов'язання скасувати ТОВ «РК «Придніпров'я» реєстраційні дії та відповідні записи до журналу системи реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ «Сумський хлібокомбінат» щодо набуття ОСОБА_2 1944919 шт. простих іменних акцій ВАТ «Сумський хлібокомбінат», що складає 36, 290135 % статутного капіталу товариства, які були проведені в системі реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ «Сумський хлібокомбінат» за результатами укладання ОСОБА_2 договорів купівлі-продажу згідно переліку, зазначеному у позовній заяві;

- зобов'язання скасувати ТОВ «РК «Придніпров'я» реєстраційні дії та відповідні записи до журналу системи реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ «Сумський хлібокомбінат» щодо набуття ОСОБА_4 844920 шт. простих іменних акцій ВАТ «Сумський хлібокомбінат», що складає 15, 765315 % статутного капіталу товариства, які були проведені в системі реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ «Сумський хлібокомбінат» за результатами укладання ОСОБА_4 договорів купівлі-продажу згідно переліку, зазначеному у позовній заяві;

- визнати недійсними рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «Сумський хлібокомбінат», що оформлені протоколом загальних зборів акціонерів ВАТ «Сумський хлібокомбінат» від 24.03.2009.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

- щодо визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів ВАТ «Сумський хлібокомбінат», що оформлені протоколом загальних зборів акціонерів ВАТ «Сумський хлібокомбінат» від 24.03.2009, позивачка зазначає, що ОСОБА_8 не був присутнім на даних зборах. Також позивачка вважає рішення загальних зборів незаконними, оскільки на її думку незаконними є договори купівлі-продажу, відповідно до яких ОСОБА_2 та ОСОБА_4 придбали прості іменні акції ВАТ "Сумський хлібокомбінат" у розмірі 879 682 шт. Станом на 24.03.2009 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 належало 1 910 157 шт. простих іменних акції ВАТ "Сумський хлібокомбінат", що складає 35, 6416 % статутного капіталу відповідно. Отже, на загальних зборах не було кворуму;

- щодо зобов'язання ТОВ «РК «Придніпров'я» скасувати реєстраційні дії та відповідні записи до журналу системи реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ «Сумський хлібокомбінат» щодо набуття ОСОБА_2 1944919 шт. простих іменних акцій ВАТ «Сумський хлібокомбінат» та реєстраційні дії та відповідні записи до журналу системи реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ «Сумський хлібокомбінат» щодо набуття ОСОБА_4 844920 шт. простих іменних акцій ВАТ «Сумський хлібокомбінат», дані вимоги обґрунтовані тим, що договори купівлі-продажу простих іменних акцій ВАТ "Сумський хлібокомбінат" на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_4 порушують п. 4 ч. 2 ст. 22, ч.1 ст. 24 Закон України "Про захист економічної конкуренції", публічний порядок та спрямовані на порушення її конституційних прав, тому відповідно до ст. 228 Цивільного кодексу України, дані договори є нікчемними. Оскільки ці договори є нікчемними, тобто недійсними правочинами, наслідком є скасування реєстраційних дій, здійснених ТОВ «РК «Придніпров'я».

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2016 порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 28.11.2016.

28.11.2016 до суду надійшло клопотання представника позивачки, в якому останній просить суд витребувати у ТОВ «РК «Придніпров'я» інформацію, що міститься у документах системи реєстру власників простих іменних акцій ВАТ «Сумський хлібокомбінат», а саме: чи обліковувалась ОСОБА_1 в реєстрі власників простих іменних акцій ВАТ «Сумський хлібокомбінат» станом на 24.03.2009 із зазначенням кількості належних їй акцій та відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 28.11.2016 суд відмовив у задоволенні клопотання про витребування доказів, у зв'язку з тим, що представником позивачки не доведено неможливість самостійно надати такі докази, розгляд справи було відкладено на 19.12.2016.

19.12.2016 від представника позивачки надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку її розгляду на п'ятнадцять днів.

Ухвалою суду від 19.12.2016 строк розгляду справи продовжено на п'ятнадцять днів та її розгляд відкладено на 18.01.2017.

17.01.2017 через канцелярію Господарського суду Дніпропетровської області від Публічного акціонерного товариства "Сумський хлібокомбінат" надійшов зустрічний позов, в якому він просить суд:

- визнати недійсним сертифікат акцій серії НОМЕР_1 про право власності ОСОБА_2 на 1 944 919 шт. простих іменних акцій ВАТ "Сумський хлібокомбінат", виданий ТОВ "Сумський регіональний реєстратор" 04 листопада 2008 року;

- визнати недійсним сертифікат акцій серії НОМЕР_2 про право власності ОСОБА_4 на 844 920 шт. простих іменних акцій ВАТ "Сумський хлібокомбінат", виданий ТОВ "Сумський регіональний реєстратор" 09 січня 2009 року.

Зустрічний позов обґрунтований тим, що укладені договори купівлі-продажу простих іменних акцій ВАТ "Сумський хлібокомбінат" на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_4 порушують публічний порядок та спрямовані на порушення конституційних прав позивача, тому відповідно до ст. 228 Цивільного кодексу України дані договори є нікчемними. Оскільки ці договори є нікчемними, тому видані ТОВ "Сумський регіональний реєстратор" сертифікат акцій серії НОМЕР_3 про право власності ОСОБА_2 на 1944919 шт. акцій ВАТ "Сумський хлібокомбінат" та сертифікат акцій серії НОМЕР_2 про право власності ОСОБА_4 на 844920 шт. акцій ВАТ "Сумський хлібокомбінат" підлягають визнанню недійсними.

17.01.2017 через канцелярію суду від позивачки та відповідача-4 надійшли клопотання про розгляд справи № 904/10038/16 колегіально у складі трьох суддів.

18.01.2017 від відповідача-4 надійшли пояснення, в яких він зазначив, що не має можливості надати інформацію щодо договорів купівлі-продажу цінних паперів ВАТ "Сумський хлібокомбінат", на підставі яких ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в 2007, 2008 роках набули право власності на 879682 штук простих іменних акцій ВАТ "Сумський хлібокомбінат".

18.01.2017 позивачка подала клопотання про залучення до матеріалів справи копії листа ТОВ "РК "Придніпров'є" щодо належність ОСОБА_1 станом на 24.03.2009 15336 штук простих іменних акцій ВАТ "Сумський хлібокомбінат".

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2017 призначено колегіальний розгляд справи.

Розпорядженням керівника апарату суду № 31 від 18.01.2017 призначено повторний автоматичний розподіл для визначення складу колегії у справі № 904/10038/16.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 18.01.2017, колегіальний розгляд справи № 904/10038/16 призначено у складі: головуючий колегії - Ярошенко В.І., суддя Мартинюк С.В., суддя Євстигнеєва Н.М.

Ухвалою суду від 18.01.2017 прийнято справу № 904/10038/16 до розгляду колегією суддів у складі: головуючий колегії Ярошенко В.І., суддя Мартинюк С.В., суддя Євстигнеєва Н.М. Призначено її розгляд у засіданні на 01.02.2017.

Ухвалою суду від 18.01.2017 прийнято зустрічну позовну заяву до розгляду та призначено її розгляд разом з первісним позовом в засіданні на 01.02.2017.

01.02.2017 від представника позивачки надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 01.02.2017 розгляд справи відкладено на 22.02.2017.

22.02.2017 від представника позивачки надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

22.02.2017 відповідач-4 (за первісним позовом) надав до суду лист від 17.02.2017, яким повідомив, що не має можливості надати суду договір на ведення реєстру власників простих іменних акцій ПАТ "Сумський хлібокомбінат", оскільки у зв'язку із набуттям чинності Закону України "Про депозитарну систему України" ТОВ "РК "Придніпров'є" було припинено ведення реєстру власників простих іменних цінних акцій ВАТ "Сумський хлібокомбінат". На даний час договірні відносини з приводу ведення реєстру власників простих іменних акцій між ним та ПАТ "Сумський хлібокомбінат" відсутні.

22.02.2017 від відповідача-4 (за первісним позовом) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Ухвалою суду від 22.02.2017 розгляд справи відкладено на 20.03.2017.

20.03.2017 від ПАТ "Сумський хлібокомбінат" надійшла заява про відмову від частини зустрічних позовних вимог, а саме в частині вимог до ОСОБА_2 про визнання недійсним сертифікату акцій серії НОМЕР_1 про право власності ОСОБА_2 на 1944919 шт. простих іменних акцій ВАТ "Сумський хлібокомбінат", виданий ТОВ "Сумський регіональний реєстратор" 04 листопада 2008 року та припинити провадження у справі в цій частині.

Заява про відмову від позову підписана генеральним директором ПАТ "Сумський хлібокомбінат" ОСОБА_9, повноваження якого підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 22352504 від 07.11.2016 (арк. с. 32-33).

Представник позивачки у судове засідання не з'явився, 20.03.2017 надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи та у разі незадоволення даного клопотання просив суд розглянути справу за відсутності представника позивачки за наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідачі-1,2,3,4 (за первісним позовом) явку повноважних представників у судове засідання не забезпечили, відзив на первісну та зустрічні позовні заяви та інші витребуванні судом документи не надали, про причини неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення цінних листів з ухвалами суду (арк. с. 137-138, 140-142, 153).

Розглянувши клопотання представника позивачки про відкладення розгляду справи, суд не знайшов підстав для його задоволення, виходячи того, що неявка представника позивачки не перешкоджає розгляду справи за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

При цьому, оскільки суд за клопотання представника позивачки вже неодноразово відкладав розгляд справи (з 01.02.2017 на 22.02.2017 та з 22.02.2017 на 20.03.2017), надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 ГПК України, не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 20.03.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справ, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу від 24.03.2009 загальних зборів акціонерів ВАТ "Сумський хлібокомбінат" 24.03.2009 були проведені загальні збори акціонерів ВАТ "Сумський хлібокомбінат" (арк. с. 70-71).

В протоколі зазначено, що на загальних зборах були присутні наступні учасники із наступною кількістю голосів:

- ОСОБА_2, що володіє 36,290% статутного капіталу;

- ОСОБА_4, що володіє 15,62% статутного капіталу;

- ОСОБА_8, що володіє 11,24% статутного капіталу;

Отже, відповідно до даних, наведених у протоколі на зборах були присутні акціонери, що володіють 63,15% статутного капіталу.

Відповідно до протоколу, на вищевказаних зборах був затверджений наступний порядок денний:

1. Про обрання голови та секретаря зборів ВАТ "Сумський хлібокомбінат".

2. Про внесення змін до установчих документів ВАТ "Сумський хлібокомбінат" та до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

По першому питанню порядку денного вирішено обрати головою зборів - ОСОБА_4, секретарем зборів - ОСОБА_2.

По другому питанню порядку денного вирішено внести зміни до установчих документів ВАТ "Сумський хлібокомбінат" та до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців у зв'язку з визнанням протоколу загальних зборів акціонерів ВАТ "Сумський хлібокомбінат" від 16.10.2008 рішенням Господарського суду м. Києва від 02.02.2009 недійсним та обрати головою правління ВАТ "Сумський хлібокомбінат" ОСОБА_2 та надати йому повноваження, як виконавчому органу товариства на здійснення дій пов'язаних з державною реєстрацією змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб фізичних осіб-підприємців особисто або довіреністю виданою на ім'я третіх осіб.

Як вбачається з протоколу загальних зборів акціонерів ВАТ "Сумський хлібокомбінат", по всіх питаннях порядку денного учасники голосували "ЗА"- одноголосно. Протокол підписано Головою Зборів - ОСОБА_4 та Секретарем Зборів - ОСОБА_2.

Суд зазначає, що доказів скликання та повідомлення акціонерів про проведення загальних зборів у порядку встановленому ст. 32, 35 Закону України "Про акціонерні товариства" сторонами до суду не надано.

Також, в матеріалах справи містяться незасвідчені копії виписок з реєстру власників іменних цінних паперів від 20.01.2009 (арк. с. 24-25), відповідно до яких ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є акціонерами ВАТ "Сумський хлібокомбінат". Дані виписки не приймається судом у якості належного доказу того, що відповідачі-2,3 були акціонерами ВАТ "Сумський хлібокомбінат" на час проведення загальних зборів, оскільки останні не були позбавлені можливості провести відчуження належних їм акцій станом на день проведення зборів. Крім того, копії виписок з реєстру не посвідчені.

Тому, матеріали справи не містять належних доказів того, чи були відповідач-2,3 акціонерами відповідача-1 на час проведення загальних зборів та скільки акцій їм належало.

Враховуючи вищезазначене, суд позбавлений можливості самостійно встановити такі обставини справи: чи було скликано загальні збори ВАТ "Сумський хлібокомбінат" на 24.03.2009, хто приймав відповідне рішення, яким чином було проведено повідомлення акціонерів товариства про проведення загальних зборів та порядок дений, чи були на час проведення загальних зборів позивач (за первісним позовом) та відповідач-2,3 акціонерами ВАТ "Сумський хлібокомбінат" та скільки акцій їм належало, чи були укладені договори купівлі-продажу, відповідно до яких ОСОБА_2 та ОСОБА_4 придбали 879 682 шт. простих іменних акцій ВАТ "Сумський хлібокомбінат", чи проводилась реєстрація акціонерів, в порядку, передбаченому чинним законодавством, тощо.

Неможливість встановити ці обставини обумовлено тим, що відповідачі-1,2,3 у справі протягом розгляду справи жодного разу не були присутні в судових засіданнях. Документи, які витребовувались судом до матеріалів справи, а також відзиви на позовну заяву не надали.

Позивачка обґрунтовує свої вимоги, посилаючись на договори купівлі-продажу акцій, які вона не надала до матеріалів справи. Відповідачами ці докази також не надаються.

Відповідно частин 1 та 2 статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, господарський суд не знаходить підстав для задоволення первісного позову в частині визнання недійсними рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «Сумський хлібокомбінат», що оформлені протоколом загальних зборів акціонерів ВАТ «Сумський хлібокомбінат» від 24.03.2009.

Щодо позовних вимог позивачки за первісним позовом про зобов'язання ТОВ «РК «Придніпров'я» скасувати реєстраційні дії та відповідні записи до журналу системи реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ «Сумський хлібокомбінат» щодо набуття ОСОБА_2 1944919 шт. простих іменних акцій ВАТ «Сумський хлібокомбінат», що складає 36, 290135 % статутного капіталу товариства, які були проведені в системі реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ «Сумський хлібокомбінат» за результатами укладання ОСОБА_2 договорів купівлі-продажу згідно переліку, зазначеному у позовній заяві; зобов'язання скасувати ТОВ «РК «Придніпров'я» реєстраційні дії та відповідні записи до журналу системи реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ «Сумський хлібокомбінат» щодо набуття ОСОБА_4 844920 шт. простих іменних акцій ВАТ «Сумський хлібокомбінат», що складає 15, 765315 % статутного капіталу товариства, які були проведені в системі реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ «Сумський хлібокомбінат» за результатами укладання ОСОБА_4 договорів купівлі-продажу згідно переліку, зазначеному у позовній заяві, суд зазначає наступне.

Позовні вимоги в цій частині обґрунтовані тим, що укладені договори купівлі-продажу простих іменних акцій ВАТ "Сумський хлібокомбінат" на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_4 порушують п.4 ч.2 ст. 22, ч.1 ст. 24 Закон України "Про захист економічної конкуренції", відповідно порушують публічний порядок та ці договори спрямовані на порушення конституційних прав позивача, тому відповідно до ст. 228 Цивільного кодексу України дані договори є нікчемними. Оскільки ці договори є нікчемними, підлягає скасування реєстраційних дій, вчинених ТОВ «РК «Придніпров'я» на їх підставі.

По-перше, позивачка (за первісним позовом) зазначаючи про нікчемність правочинів не надає їх до матеріалів справи.

По-друге, порушення при укладенні цих правочинів норм законодавства, захист економічної конкуренції повинно доводитись належними доказами.

Приписами частин 1 та 3 статті 215 Цивільного кодексу України визначено, що підставою недійсності правочину (його частини) є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, відповідно до частин 1 та 2 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до частини 1 статті 207 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Статтею 228 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 22 Закону України "Про захист економічної конкуренції", концентрацією визнається, зокрема, безпосереднє або опосередковане придбання, набуття у власність іншим способом чи одержання в управління часток (акцій, паїв), що забезпечує досягнення чи перевищення 25 або 50 відсотків голосів у вищому органі управління відповідного суб'єкта господарювання.

Частиною 1 статті 24 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що концентрація може бути здійснена лише за умови попереднього отримання дозволу Антимонопольного комітету України чи адміністративної колегії Антимонопольного комітету України.

Водночас, частинами 1 та 6 ст. 40 Господарського кодексу України встановлено, що державний контроль за дотриманням антимонопольно-конкурентного законодавства, захист інтересів підприємців та споживачів від його порушень здійснюються Антимонопольним комітетом України відповідно до його повноважень, визначених законом. Антимонопольний комітет України та його територіальні відділення у встановленому законом порядку розглядають справи про недобросовісну конкуренцію та інші справи щодо порушення антимонопольно-конкурентного законодавства, передбачені законом.

Пунктами 1, 2, 4, 11 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет" передбачено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб'єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження).

Згідно з п.п. 1, 2, 4 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет, у сфері здійснення контролю за узгодженими діями, концентрацією Антимонопольний комітет України має такі повноваження, зокрема: розглядати заяви і справи про надання дозволу, надання висновків, попередніх висновків стосовно узгоджених дій, концентрації, проводити дослідження за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами про надання дозволу на узгоджені дії, концентрацію, надавати висновки, попередні висновки стосовно узгоджених дій, концентрації, висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; дозволяти або забороняти узгоджені дії, концентрацію.

Частиною 4 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет" встановлено, що здійснення іншими органами державної влади повноважень Антимонопольного комітету України, передбачених пунктами 1 - 4 і 11 частини першої, пунктами 1, 2 і 4 частини другої, пунктами 11 - 13, 15 і 16 частини третьої цієї статті, не допускається.

Відповідно наявність концентрації, зловживання монопольним становищем, повинні бути підтвердженими належними та допустимими доказами - рішеннями та/або розпорядженнями Антимонопольного комітету України чи його територіальних відділень.

Позивачка не надала суду ні доказів звернення до Антимонопольного комітету України, ні рішення Антимонопольного комітету України з тих питань, які зазначені у позові. Зокрема, позивачка, крім іншого, також не надала таких доказів, посилаючись при цьому на порушення норм законодавства про захист економічної конкуренції.

Отже, позивачка не доводить належними доказами нікчемність договорів купівлі-продажу акцій згідно переліку, наведеному у прохальній частині позовної заяви.

А тому, в вищевикладене, господарський суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині зобов'язання скасувати ТОВ «РК «Придніпров'я» реєстраційні дії та відповідні записи до журналу системи реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ «Сумський хлібокомбінат» щодо набуття ОСОБА_2 1944919 шт. простих іменних акцій ВАТ «Сумський хлібокомбінат», що складає 36, 290135 % статутного капіталу товариства, які були проведені в системі реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ «Сумський хлібокомбінат» за результатами укладання ОСОБА_2 договорів купівлі-продажу згідно переліку, зазначеному у позовній заяві; зобов'язання скасувати ТОВ «РК «Придніпров'я»реєстраційні дії та відповідні записи до журналу системи реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ «Сумський хлібокомбінат» щодо набуття ОСОБА_4 844920 шт. простих іменних акцій ВАТ «Сумський хлібокомбінат», що складає 15, 765315 % статутного капіталу товариства, які були проведені в системі реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ «Сумський хлібокомбінат» за результатами укладання ОСОБА_4 договорів купівлі-продажу згідно переліку, зазначеному у позовній заяві, оскільки позивачкою не доведено обставин, на які він посилається, як на підставу позовних вимог.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні первісного позову у повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд первісного позову, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивачку за первісним позовом.

Щодо зустрічної позовної заяви, суд зазначає наступне.

Позивач за зустрічним позовом 20.03.2017 звернувся до суду із заявою про відмову від частини зустрічних позовних вимог, а саме в частині вимог до ОСОБА_2 про визнання недійсним сертифікату акцій серії НОМЕР_1 про право власності ОСОБА_2 на 1944919 шт. простих іменних акцій ВАТ "Сумський хлібокомбінат", виданий ТОВ "Сумський регіональний реєстратор" 04 листопада 2008 року та припинити провадження у справі в цій частині.

Відповідно до статті 78 Господарського процесуального кодексу України, до прийняття відмови позивача від позову або до затвердження мирової угоди сторін господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін.

Як вбачається з клопотання позивача (за зустрічним позовом) про відмову від частини позовних вимог, йому відомі наслідки відмови від позову. А саме, що відповідно до частини 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Господарський суд враховуючи, що відмова позивача від позову не суперечить законодавству та не порушує будь-яких прав і охоронюваних законом інтересів прийняв її.

Решта зустрічний позовних вимог обґрунтовані тим, що укладені договори купівлі-продажу простих іменних акцій ВАТ "Сумський хлібокомбінат" на користь ОСОБА_4 порушують п. 4 ч. 2 ст. 22, ч.1 ст. 24 Закон України "Про захист економічної конкуренції", відповідно порушують публічний порядок, а тому відповідно до ст. 228 Цивільного кодексу України, дані договори є нікчемними. Оскільки ці договори є нікчемними, тому виданий ТОВ "Сумський регіональний реєстратор" сертифікат акцій серії НОМЕР_2 про право власності ОСОБА_4 на 844 920 шт. акцій ВАТ "Сумський хлібокомбінат" підлягає визнанню недійсним.

По-перше, позивач (за зустрічним позовом) не зазначає в чому полягає його порушене право або охоронюваний законом інтерес.

По-друге, позивач (за зустрічним позовом) зазначаючи про нікчемність правочинів не надає їх до матеріалів справи.

По-третє, порушення при укладенні цих правочинів норм законодавства, захист економічної конкуренції повинно доводитись належними доказами.

Так, відповідно до п.4 ч.2 ст.22 Закону України "Про захист економічної конкуренції" концентрацією визнається, зокрема, безпосереднє або опосередковане придбання, набуття у власність іншим способом чи одержання в управління часток (акцій, паїв), що забезпечує досягнення чи перевищення 25 або 50 відсотків голосів у вищому органі управління відповідного суб'єкта господарювання.

Частиною 1 статті 24 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що концентрація може бути здійснена лише за умови попереднього отримання дозволу Антимонопольного комітету України чи адміністративної колегії Антимонопольного комітету України.

Водночас, частинами 1 та 6 ст. 40 Господарського кодексу України встановлено, що державний контроль за дотриманням антимонопольно-конкурентного законодавства, захист інтересів підприємців та споживачів від його порушень здійснюються Антимонопольним комітетом України відповідно до його повноважень, визначених законом. Антимонопольний комітет України та його територіальні відділення у встановленому законом порядку розглядають справи про недобросовісну конкуренцію та інші справи щодо порушення антимонопольно-конкурентного законодавства, передбачені законом.

Пунктами 1, 2, 4, 11 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет" передбачено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб'єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження).

Згідно з п.п. 1, 2, 4 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет" у сфері здійснення контролю за узгодженими діями, концентрацією Антимонопольний комітет України має такі повноваження, зокрема: розглядати заяви і справи про надання дозволу, надання висновків, попередніх висновків стосовно узгоджених дій, концентрації, проводити дослідження за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами про надання дозволу на узгоджені дії, концентрацію, надавати висновки, попередні висновки стосовно узгоджених дій, концентрації, висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; дозволяти або забороняти узгоджені дії, концентрацію.

Частиною 4 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет" встановлено, що здійснення іншими органами державної влади повноважень Антимонопольного комітету України, передбачених пунктами 1 - 4 і 11 частини першої, пунктами 1, 2 і 4 частини другої, пунктами 11 - 13, 15 і 16 частини третьої цієї статті, не допускається.

Відповідно наявність концентрації, зловживання монопольним становищем, повинні бути підтвердженими належними та допустимими доказами - рішеннями та/або розпорядженнями Антимонопольного комітету України чи його територіальних відділень.

Відповідач не надав суду ні доказів звернення до Антимонопольного комітету України, ні рішення Антимонопольного комітету України з тих питань, які зазначені у зустрічному позові. Зокрема, позивач (за зустрічним позовом) крім іншого також не надав таких доказів, посилаючись при цьому на порушення норм законодавства про захист економічної конкуренції.

Отже, позивач (за зустрічним позовом) не доводить належними доказами нікчемність договорів купівлі-продажу акцій.

Частиною 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Способи захисту цивільних прав передбачені ст. 20 Господарського кодексу України та 16 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до статті 20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Приписами частин 1 та 3 статті 215 Цивільного кодексу України визначено, що підставою недійсності правочину (його частини) є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, відповідно до частин 1 та 2 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до частини 1 статті 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Статтею 228 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Сертифікат акцій - це бланк цінного паперу, який видається власнику цінного паперу (цінних паперів) і містить визначені законодавством реквізити та назву виду цінного паперу (акція, облігація тощо) або найменування "сертифікат акцій (облігацій тощо)" і засвідчує право власності на цінний папір (цінні папери) (ст.1 Закону України "Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні").

При цьому, право власності на акції виникає на підставі правочину, а не на підставі сертифікату.

Сертифікат акцій серії НОМЕР_2 про право власності ОСОБА_2 на 844 920 шт. простих іменних акцій Відкритого акціонерного товариства "Сумський хлібокомбінат" (т.3 а.с.170) був виданий на підставі договору купівлі-продажу, про що зазначає позивач (за зустрічним позовом), але зазначений договір не надає.

Отже, господарський суд не знаходить підстав для задоволення зустрічного позову, оскільки позивачем (за зустрічним позовом) не доведено обставин на які він посилається. Крім того, ним обрано неналежний спосіб захисту.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за розгляд зустрічного позову покладаються на позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст. 22, 32-34, 44, 49, 78, п. 4 ст. 80, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні первісного позову відмовити повністю.

Прийняти відмову ПАТ "Сумський хлібокомбінат" від зустрічних позовних вимог в частині вимог до ОСОБА_2 про визнання недійсним сертифікатe акцій серії НОМЕР_1 про право власності Кісіленкf А.І. на 1944919 шт. простих іменних акцій ВАТ "Сумський хлібокомбінат", виданий ТОВ "Сумський регіональний реєстратор" 04 листопада 2008 року.

Провадження у справі за зустрічним позовом в частині вимог до ОСОБА_2 про визнання недійсним сертифікатe акцій серії НОМЕР_1 про право власності ОСОБА_2 на 1944919 шт. простих іменних акцій ВАТ "Сумський хлібокомбінат", виданий ТОВ "Сумський регіональний реєстратор" 04 листопада 2008 року припинити.

В іншій частині зустрічного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 23.03.2017

Головуючий колегії В.І. Ярошенко

Суддя Н.М. Євстигнеєва

Суддя С.В. Мартинюк