ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.03.2017 Справа № 904/1343/17

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпро

до Комунального підприємства "Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

про визнання діючим договору від 23.09.2015р. №814/2 про використання об'єктів благоустрою міста не за їх цільовим призначенням

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить визнати діючим договір від 23.09.2015р. №814/2 про використання об'єктів благоустрою міста не за їх цільовим призначенням, укладений між позивачем та Комунальним підприємством "Управління з організації контролю благоустрою об'єктів сфери відпочинку, споживчого ринку та захисту інтелектуальної власності" Дніпропетровської міської ради.

Також позивач звернувся до господарського суду з заявою (вх. 15625/17 від 15.03.2017р.) про забезпечення позову та просить зобов'язати Комунальне підприємство "Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами" Дніпропетровської міської ради утриматись від демонтажу тимчасової споруди, яка належить ФОП ОСОБА_1 та розташована за адресою: місто Дніпро, вулиця Шолохова, 5 до вирішення справи по суті.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що: - відповідач, вважаючи свої дії щодо розірвання договору від 23.09.2015р. достатніми, почав тероризувати позивача погрозами про примусовий демонтаж тимчасової споруди; - відповідач почав погрожувати позивачу телефоном, та передавати погрози про можливі радикальні дії; - 17.01.2017р. відповідач вчинив замах на власність позивача: визвав бригаду монтажників, які намагалися розібрати тимчасову споруду на шматки та розпилити болгаркою: - лише втручання поліції та громадськості зупинило напад та не припустило скоєння злочину; - поки позовна заява ФОП ОСОБА_1 розглядається в судових інстанціях, торгівельний об'єкт може бути демонтований, та рішення суду щодо визнання договору №814/2 від 23.09.2015р. діючим може бути нікчемним.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову суд вважає її необґрунтованою з огляду на наступне.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2017р. було порушено провадження у справі №904/1343/17.

Згідно зі статтею 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову; забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до статті 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, у тому числі, - накладенням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; - забороною відповідачеві вчиняти певні дії; - забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; - зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

Пунктом 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011р. N16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" визначено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В заяві про забезпечення позову Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зазначає про те, що тимчасова споруда по вул. Шолохова, 5 у м. Дніпро належить їй, проте будь-які докази в підтвердження права власності на тимчасову споруду матеріали справи не містять, відсутні.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що предметом спору у даній справі є визнання діючим договору від 23.09.2015р. №814/2 про використання об'єктів благоустрою міста не за їх цільовим призначенням, зі змісту якого не вбачається, що об'єкт благоустрою пов'язаний з тимчасовою спорудою позивача.

До того ж, об'єкт благоустрою за договором від 23.09.2015р. №814/2 про використання об'єктів благоустрою міста не за їх цільовим призначенням знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Шолохова, 5к, а позивач у заяві про забезпечення позову зазначає про тимчасову споруду по вул. Шолохова, 5.

З урахуванням викладеного заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись статями 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (49000, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) про забезпечення позову.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО