Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "28" лютого 2017 р. Справа № 906/764/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Давидюка В.К.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Кадирова Владислава Володимировича (м. Київ)

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Берком" (м. Київ)

2. Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (м. Київ)

за участю у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Рідна Їжа" (м. Київ)

про зняття арешту з майна

Строк розгляду спору продовжено по 07.03.17р. за клопотанням сторони у відповідності до ч.3 ст. 69 ГПК України.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про зняття арешту з майна, розташованого за адресою: Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Залізнична, 4. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі рішення господарського суду м. Києва у справі №906/1186/14 державним реєстратором зареєстровано право власності за ПАТ "Дельта Банк" на нерухоме майно, нежитлову будівлю, цех по переробці м'яса під літерою "А-2", яке розташоване за адресою: Житомирська обл, м. Бердичів, вул. Залізнична, 4. Проте на вказаний об'єкт накладене обтяження відділом ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві в межах виконавчого провадження та ухвалою господарського суду м. Києва у справі №910/14819/13.

Ухвалами суду від 07.09.16р. та від 03.11.16р. до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві та Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Рідна Їжа".

Ухвалою суду від 20.12.16р. до участі в розгляді справи в якості відповідача залучено Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві.

Слід зазначити, у зв'язку з залучення іншого відповідача строк розгляду справи почався заново, тобто з 20.12.16р.

10.02.2017 до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач наводить додаткове обґрунтування щодо заявленого позову.

Представники сторін та третьої особи в судове засідання не з'явились.

Представник позивача до суду 28.02.2017 електронною поштою надіслав заяву про розгляд справи без його участі, у випадку необхідності надати додаткові докази чи пояснення просить відкласти її розгляд (вх.№ 2833).

Від третьої особи електронною поштою 28.02.2017 надійшла заява про зупинення провадження у справі. Вказане клопотання аргументоване тим, що товариство оскаржило до Міністерства юстиції України рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.06.2016 №30141509, прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Кондрою Л.В, на підставі якого позивач обґрунтовує позовні вимоги. Однак, в Мін'юсті відсутня інформація про її розгляд, що стало підставою для її відкликання. Натомість ТОВ Компанія "Рідна їжа" звернулася з адміністративним позовом про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.06.2016 №30141509, у зв'язку з чим просить зупинити розгляд справи до вирішення питання про законність рішення державного реєстратора. На підтвердження до заяви додано копію першої сторінки позовної заяви від 27.02.2017р.

Згідно з ч.1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Позовна заява не є доказом відкриття провадження у справі, що не є підставою для зупинення провадження у справі в розумінні ст. 79 ГПК України, тому суд відмовляє в задоволенні заяви представника ТОВ "Компанія "Рідна Їжа".

Суд неодноразово витребовував у Відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №43187263 від 05.09.2014, однак вимоги суду орган ДВС не виконав, постанову про арешт майна боржника не надіслав.

Справа розглядається за наявними матеріалами справи відповідно до ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 25.12.2015 у справі №906/1186/14, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2016, яке набрало законної сили, в рахунок погашення основного зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Берком" щодо оплати заборгованості у розмірі 1217295,97 грн., з якої: заборгованість за кредитом в розмірі 648342 грн. 46 коп., заборгованість за відсотками в розмірі 425735 грн. 62 коп., пеня за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 73911 грн. 04 коп., пеня за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 39306 грн. 85 коп., штраф в розмірі 30000 грн. 00 коп., за договором про надання кредиту №ВКЛ-2007124 від 03.08.2011 року, звернуто стягнення шляхом передачі іпотекодержателю предмету іпотеки у власність та визнано право власності за іпотекодержателем Публічним акціонерним товариством "ДЕЛЬТА БАНК" на предмет іпотеки, а саме: нежитлову будівлю, цех по переробці м'яса, під літерою «А-2», з цегли, загальною площею 2926,8 кв.м., розташований за адресою: Житомирська область, місто Бердичів, вулиця Залізнична, будинок 4, вартість якого складає 5147700,00 грн. з урахуванням ПДВ, в тому числі ПДВ 857950,00 грн., згідно з висновком експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №7664/15-42/21051/15-43 від 23.11.2015.

На підставі вказаного рішення, державним реєстратором зареєстровано право власності ПАТ "Дельта Банк" в частці 1, на об'єкт нерухомого майна, нежитлову будівлю, цех по переробці м'яса, під літерою «А-2», з цегли, загальною площею 2926,8 кв.м., розташований за адресою: Житомирська область, місто Бердичів, вулиця Залізнична, будинок 4.

Відповідно до даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається, що державним виконавцем відділу ДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову, якою накладено арешт на майно, яке належало ТОВ "Берком", в тому числі на об'єкт нерухомого майна, а саме: нежитлову будівлю, цех по переробці м'яса, під літерою «А-2», з цегли, загальною площею 2926,8 кв.м., розташований за адресою: Житомирська область, місто Бердичів, вулиця Залізнична, будинок 4.серія та номер: 43187263 від 05.09.2014 (номер запису обтяження 15062918 від 14.01.2015).

Крім того, ухвалою господарського суду м. Києва від 07.08.2013 у справі №910/14819/13 накладено заборону на нерухоме майно, яке належало ТОВ "Берком", в тому числі на: об'єкт нерухомого майна, а саме: нежитлову будівлю, цех по переробці м'яса, під літерою «А-2», з цегли, загальною площею 2926,8 кв.м., розташований за адресою: Житомирська область, місто Бердичів, вулиця Залізнична, будинок 4: серія та номер:15062934 від 03.03.2014.

В результаті зазначених дій, наявність обтяжень на майно, власником якого є ПАТ "Дельта Банк", заважає здійснювати банківській установі свої цивільні права та обов'язки щодо даного нерухомого майна, реалізувати майнові права власника на володіння, користування та розпорядження належним майном, здійснити реєстрацію майна, що і спонукало для звернення із відповідним позовом про зняття арешту з майна, на яке накладені відповідні арешти.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ "Дельта Банк" підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, визначений в ст. 16 ЦК України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (в редакції чинній на момент винесення постанови про арешт майна).

Згідно зі ст. 1 названого Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 ст. 6 вказаного Закону визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частин 1, 3 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. При цьому державний виконавець має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

За приписами частин 1, 2 статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Отже, зі змісту цієї норми Закону вбачається, що державний виконавець наділений правом накладати арешт на майно в процедурі виконавчого провадження лише у тому випадку, коли таке майно належить на праві власності саме боржнику.

За приписами статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Станом на момент вирішення спору на виконанні у Бердичівському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ у Житомирській області знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення заборгованості з ТОВ "Берком" на загальну суму 1728980,85 грн (а.с.102-104).

Виходячи із змісту норми статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" власник або особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту, а умовою задоволення матеріально-правових вимог позивача має бути встановлення факту наявності у позивача права власності на спірне майно та безпідставність накладення на нього арешту. До предмета доказування у цій справі відноситься дослідження питання права власності позивача на спірне майно.

З наведеного випливає, що особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, повинна спочатку визнати за собою право власності на спірне майно та, як наслідок, звертатися до суду з вимогою про зняття арешту з вказаного майна.

Судом встановлено, що право власності на об'єкт нерухомого майна, нежитлову будівлю, цех по переробці м'яса, під літерою «А-2», з цегли, загальною площею 2926,8 кв.м., розташований за адресою: Житомирська область, місто Бердичів, вулиця Залізнична, будинок 4 зареєстроване за ПАТ "Дельта Банк", що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Право власності є основним речовим правом. Власник майна на свій розсуд володіє, користується та розпоряджається ним. Право власності виникає на підставі юридичних фактів, визначених у законодавстві, що прийнято називати способами виникнення права власності.

В ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з р і ш е н н я с у д у. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Статтею 54 Закону України "Про виконавче провадження" вимоги стягувача - заставодержателя (іпотекодержателя) є пріоритетними перед іншими кредиторами боржника.

За ч.4 ст.54 Закону України "Про виконавче провадження" про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз`яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Таким чином, вказаною нормою вказується на право іпотекодержателя на звернення до суду із позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Така ж норма міститься у Законі України "Про іпотеку", якою визначено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації (частина 6, 7 статті 3 Закону).

Крім того, судом встановлено, що відповідно до п.2 резолютивної частини ухвали господарського суду м. Києва від 07.08.2013 у в межах справи №910/14819/13 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Рідна їжа", зокрема, заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Берком» у будь-який спосіб відчужувати належне йому нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Залізнична, 4, у тому числі майнові права Товариства з обмеженою відповідальністю «Берком» у межах розміру заявлених позовних вимогу у сумі 1713087 грн. 31 коп. (а.с. 76-79).

На підставі вказаної ухвали накладено заборону на нерухоме майно, яке належало ТОВ "Берком", в тому числі на об'єкт нерухомого майна, а саме: нежитлову будівлю, цех по переробці м'яса, під літерою «А-2», з цегли, загальною площею 2926,8 кв.м., розташований за адресою: Житомирська область, місто Бердичів, вулиця Залізнична, будинок 4: серія та номер:15062934 від 03.03.2014.

За результатами розгляду справи №910/14819/13 рішенням господарського суду м. Києва від 05.08.2014 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Берком" стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Рідна їжа" 1252217 грн. 62 коп. попередньої оплати, 238611 грн. 35 коп. штрафу, 29816 грн. 57 коп. витрат по оплаті судового збору за розгляд позовних вимог, 1 720 грн. 50 коп. витрат по оплаті судового збору за розгляд заяви про забезпечення позову та 7996 грн. 64 коп. витрат по оплаті експертизи.

За приписами частини 3 статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 68 ГПК України питання про скасування забезпечення позову вирішується господарським судом, що розглядає справу, із зазначенням про це в рішенні чи ухвалі.

Однак, рішенням господарського суду м. Києва від 05.08.2014 у справі №910/14819/13 не скасовано заходи забезпечення позову, про що свідчить відповідний запис у інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Враховуючи те, що ПАТ "Дельта Банк" просить зняти арешт з нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі, цех по переробці м'яса, під літерою «А-2», з цегли, загальною площею 2926,8 кв.м., розташований за адресою: Житомирська область, місто Бердичів, вулиця Залізнична, будинок 4 (Номер запису обтяження 15062934 від 03.03.2014). Проте за вказаним номером видом обтяження є заборона на нерухоме майно. Поняття "заборона" та "арешт" не є тотожними. Заборона на майно є лише фактичним обмеженням щодо розпорядженням нерухомим майном цього власника, під час накладення якого власник не може розпоряджатися ним без дозволу певних осіб, які мають чітко визначені конкретні майнові вимоги, що можуть бути реалізовані. Тоді як арешт на нерухоме майно є забороною не тільки права розпоряджатися таким майном, але й передбачає можливу заборону користування ним. Отже, позивачу необхідно розмежувати такі види обтяжень нерухомого майна як "заборона" та "арешт".

З огляду на те, що суд обмежений межами заявленими позовних вимог при вирішенні справи, тому відмовляє в частині зняття арешту з майна ПАТ «Дельта Банк», а саме: об'єкт нерухомого майна, який знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Залізнична, 4, на підставі ухвали господарського суду м. Києва, серія та номер: 910/14819/13 від 07.08.2013, якою накладено заборону на нерухоме майно, що належало Товариству з обмеженою відповідальністю «Берком», а саме: нежитлову будівлю, цех по переробці м'яса, під літерою «А-2» з цегли, загальною площею 2926,8 кв.м., що розташований за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Залізнична, 4.

Крім того, представник ТОВ "Компанія "Рідна їжа" посилався на намір скасування в судовому порядку рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.06.2016 №30141509, прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Кондрою Л.В., так як відповідно до даних з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на нерухоме майно за адресою: Житомирська обл, м. Бердичів, вул. Залізнична, 4 зареєстровано за ТОВ "Берком" (за пошуковим параметром - код ЄДРПОУ підприємства) та ПАТ "Дельта Банк" (за пошуковим параметром - адреса нерухомого майна).

Згідно з абзацу 2 п.61 постанови Кабінету Міністрів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 25.12.2015 № 1127 наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Відповідно до ч.4 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" права та вимоги третіх осіб на предмет іпотеки, набутий у власність іпотекодержателем, які мають нижчий пріоритет, ніж вимога іпотекодержателя, втрачають чинність.

З аналізу норм Закону України вбачається, що у разі, якщо належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше накладення арешту для забезпечення реального виконання рішення суду щодо задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд повинен приймати рішення про звільнення з-під арешту іпотечного майна. При цьому не має підстав відмовляти у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв'язку з відсутністю факту реального порушення забезпеченого іпотекою зобов'язання боржником на момент пред'явлення відповідної вимоги. Факт порушення основного зобов'язання, забезпеченого іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя й не пов'язується з його існуванням, а отже, і порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки (лист ВСУ від 01.02.2015 р. "Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна").

Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно слідує, що обтяження на нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю, цех по переробці м'яса, під літерою «А-2», з цегли, загальною площею 2926,8 кв.м., розташований за адресою: Житомирська область, місто Бердичів, вулиця Залізнична, будинок 4 внесені 03.08.2011 за реєстраційним номером 15062964 на підставі договору іпотеки №3400 від 03.08.2011 (номер запису обтяження 15062859 від 03.08.2011), тобто раніше, ніж зареєстровано арешт нерухомого майна, внесений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №43187263 від 05.09.2014, тому суд вважає, що зареєстровані банком обтяження мають вищий пріорітет.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судовий збір у відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на ТОВ "Берком" пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зняти арешт з майна ПАТ «Дельта Банк», а саме: об'єкт нерухомого майна, який знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Залізнична, 4, який накладено 14.01.2015 Відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 43187263 від 05.09.2014, якою накладено арешт на нерухоме майно, що належало Товариству з обмеженою відповідальністю «Берком», а саме: нежитлову будівлю, цех по переробці м'яса, під літерою «А-2» з цегли, загальною площею 2926,8 кв.м., що розташований за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Залізнична, 4. (Номер запису про обтяження 15062918 від 14.01.2015).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Берком" (02002, м. Київ, вул. Сагайдака,114, )

на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (01133, вул. Щорса, 36-Б, )

- 1378,00 грн. - витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 13.03.17

Суддя Давидюк В.К.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2,3- сторонам

4- ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві

5- ТОВ "Компанія "Рідна Їжа"

Відправити рекомендованою кореспонденцією