РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2017Справа №910/982/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "І.К.Ініціатива" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські новітні технології" про стягнення грошових коштів 2 574,12 грн., за участю представників позивача - Малиновської В.Д., довіреність №б/н від 28.11.2016 року, відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з вимогами до відповідача про стягнення 2 525,68 грн. основної заборгованості та 48,44 грн. пені за договором оренди №471 від 01.08.2012 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.01.2017 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 06.02.2017 року.

14.02.2017 року позивачем через канцелярію суду подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій він просив суд збільшити розмір пені до 133,62 грн., яка прийнята судом до розгляду.

14.03.2017 року представником позивача через канцелярію суду надано додаткові письмові пояснення у справі.

Представник відповідача в судове засідання 15.03.2017 року не з'явився, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 64 ГПК України.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.08.2012 року між "Товариством з обмеженою відповідальністю «І.К.Ініціатива» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські новітні технології» (орендар) було укладено договір оренди нерухомого індивідуально визначеного майна №471, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування об'єкт оренди, а саме місця на башти (надалі антеномісця) у кількості 4-х для розміщення антенних пристроїв широкосмугового радіо доступу до мережі інтернет орендаря з невід'ємним правом прокладання фідерів до зазначених антен по конструкціям башти та розташування шахи в кількості 1-на з обладнанням широкосмугового радіо доступу до мережі інтернет поруч з баштою (п.1.1. договору).

П.1.2. договору передбачено що право розташування надається строком на 35 місяців з дня підписання даного договору.

Відповідно до п. 2.1. договору орендна плата складається з плати за оренду антеномісць, плати за право встановити на своїй території 1-ної металевої шафи та втрат пов'язаних з обслуговуванням електроустановки.

Загальна сума орендної плати становить за базовий місяць 2 436,00грн. в тому числі з ПДВ. Розмір плати за кожний наступний місяць визначеється орендодавцем шляхом коригування розміру місячної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць (п. 2.2.)

Згідно п.2.3. договору компенсація вартості споживаної обладнанням орендаря електроенергії проводиться, щомісячно, згідно виставлених орендодавцем рахунків у відповідності з показниками електролічильника, встановленого у орендаря, згідно діючих тарифів. Крім того, орендар сплачує орендодавцю згідно п. 2.1. договору витрати, пов'язані з обслуговуванням електроустановки.

Відповідно до п. 2.4. договору щомісячно до 10 числа місяця, наступного за базовим, орендодавець надає орендарю рахунки на поточний обсяг обумовлених договором платежів за сплачуваний місяць.

Згідно п. 2.5. договору орендар здійснює оплату згідно з рахунку орендодавця протягом п'яти днів з моменту його отримання шляхом банківського переказу на поточний рахунок орендодавця якщо орендар отримав рахунок.

Поясненнями позивача, умовами договору (п.2.3. договору), розрахунком суми заборгованості за спожиту електроенегрію, рахунком-фактурою №1-00000236 від 16.03.2015 року, рахунком-фактурою №1-00000281 від 14.04.2015 року, рахунком-фактурою №1-00000375 від 22.05.2015 року, рахунком-фактурою №1-00000447 від 16.06.2015 року, рахунком-фактурою №1-00000512 від 06.07.2015 року підтверджується наявність заборгованості у відповідача перед позивачем у розмірі 2 525,68 грн. з компенсації вартості споживаної електроенергії, що також підтверджується актом звірки взаєморозрахунків станом на 10.10.2016 року, який підписаний уповноваженими представниками обох сторін.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 2 525,68 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Статтею 230 ГК України визначено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

П.2.6. договуру передбачено що, в разі несвоєчасного перерахування плати нараховується пеня у розмірі 0,5% від суми боргу за кожен день несплати.

Позов в частині стягнення пені у розмірі 133,62 грн. у зв'язку з простроченням відповідачем виконання взятих на себе зобов'язань за договором підлягає задоволенню частково на суму 131,70 за перерахунком суду, в іншій частині позову слід відмовити.

Згідно статті 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 17 450, 00 грн. витрат на правову допомогу.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивач надав суду належні докази, а саме: договір про надання правової допомоги № 24/03/16-1 від 24.03.2016 року укладений між адвокатом ОСОБА_2 та позивачем, додаткова угода №1 до договору про надання правової допомоги № 24/03/16-1 від 24.03.2016 року, акт здачі-приймання наданих послуг №1 від 09.02.2017 року, а також квитанцією до прибуткового касового ордера №1 від 09.02.2017 року на суму 17 450,00грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат, крім судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. За таких обставин суд з урахуванням обставин конкретної справи, зокрема, ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна надавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Враховуючи складність справи та обсяг проведеної адвокатом роботи, суд вважає, що понесені позивачем витрати з оплати послуг адвоката, які він просить стягнути з позивача, є неспіврозмірними та завищеними, а тому суд вважає за необхідне визначити розмір витрат на послуги адвоката, які підлягають відшкодуванню позивачем у сумі 3 000 грн.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 ГПК України підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з урахуванням витрат на оплату послуг адвоката у сумі 3 000 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські новітні технології" (01001 м. Київ, вул. Трьохсвятительська , буд. 5/1, літ. А; код 30753866) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "І.К.Ініціатива" (04212, м. Київ, вул. Маршала Малиновського, б. 15/3, офіс 111; код 22884353) 2 525 (дві тисячі п'ятсот двадцять п'ять) грн. 68 коп., основної заборгованості, 131 (сто тридцять одна) грн. 70 коп. пені, 3 000(три тисячі) грн. 00 коп. витрати на правову допомогу та 1589 (одна тисяча п'ятсот вісімдесят дев'ять) грн. 00 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 17.03.2017р.

Суддя С.О. Чебикіна