РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2017Справа №910/2410/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Домасс 2014" м. Одеси

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мережі України" м. Києва

про стягнення безпідставно набутих коштів, ціна позову 90450 грн.

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від позивача: Копайгородська І.В.,

від відповідача: Опаріна А.Л.,

СУТЬ СПОРУ :

у лютому 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Домасс 2014" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що під час проведення з відповідачем переговорів щодо поставки обладнання зворотних клапанів VAG HADE DN 300 PTK - F та VAG HADE DN 400 PTK- F на підставі виставленого відповідачем рахунку № 197 від 21 вересня 2016 р. ним платіжним дорученням № 710 від 22 вересня 2016 р. перераховано 90450 грн. в рахунок оплати за це обладнання.

Однак у процесі переговорів ними не було досягнуто згоди щодо істотних умов поставки, у зв'язку з чим відповідний договір укладено не було.

Посилаючись на те, що грошові кошти відповідачем одержано безпідставно, позивач просив стягнути з того на свою користь 90450 грн., а також понесені ним по справі господарські витрати, у т.ч. 5000 грн. витрат по оплаті допомоги адвоката.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність заявлених вимог, оскільки між ними виникли договірні відносини з поставки оплаченого позивачем товару.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 21 вересня 2016 р. відповідач виставив позивачу рахунок № 197 на сплату 90450 грн. за два зворотних клапана VAG HADE DN 300 PTK - F та VAG HADE DN 400 PTK- F.

Указаний рахунок був оплачений позивачем 22 вересня 2016 р. у повному розмірі.

Це підтверджується поясненнями сторін, наявними у матеріалах справи копіями рахунку, платіжного доручення № 710 від 22 вересня 2016 р.

Заявлені позивачем вимоги стосуються стягнення на його користь 90450 грн., які на думку позивача набуті відповідачем безпідставно.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 5 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Суд вважає, що дії сторін з виставлення рахунку та його оплати відповідно до вимог ч. 1 ст. 181 ГК України, ст. 202 ЦК України свідчать про схвалення ними правочину, що створило для них цивільні права та обов'язки.

Таким чином, між сторонами по справі виникли відносини з договору поставки, укладеного в усній формі, врегульовані гл. 54 ЦК України, за яким відповідач зобов'язався передати позивачу у власність обладнання, а позивач - прийняти указаний товар та сплатити за нього встановлену ціну.

Заперечення позивача з цього приводу суперечать зібраним у справі доказам та встановленим обставинам, тому є необґрунтованими.

Крім того, про факт укладення між сторонами договору поставки свідчать наявні у матеріалах справи листи позивача №№ 07/12-16 від 7 грудня 2016 р., 16/12-16 від 16 грудня 2016 р., 26-01/17 від 26 січня 2017 р. та відповідача № 1312-2016/1 від 13 грудня 2016 р., за змістом яких позивач визнавав зобов'язання відповідача як продавця, вимагав його виконання, а згодом відмовився від договору через прострочення відповідача.

Згідно з вимогами ч. 2. ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із характеру відносин сторін.

У відповідності до вимог ст.ст. 662, 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Враховуючи, що між сторонами у справі укладено договір поставки, кошти відповідачем отримано як попередню оплату за поставку товару, то такі кошти набуті за наявності правової підстави, а тому не можуть бути витребувані відповідно до положень ст. 1212 ЦК України як безпідставно набуті. Тому у позові слід відмовити з цих підстав.

Враховуючи, що у позові відмовлено, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Домасс 2014" м. Одеси відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар