РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2017Справа №910/21980/16

За позовом Управління капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альк»

про стягнення 313 567, 52 грн.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: Нікольська В.В.

від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Управління капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альк», в якому просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 313 567, 52 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, при виконанні спірних договорів, було допущено завищення вартості будівельних робіт.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2016 р. порушено провадження у справі № 910/21980/16 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 16.01.2017 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати певні документи.

16.01.2017 через відділ автоматизованого документообігу суду від Управління капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації надійшло клопотання, в якому позивач просить суд залучити до участі у справі Державну аудиторську службу України Східний офіс держаудитслужби (державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області) для обґрунтування суми стягнення зазначеної в акті позапланової ревізії від 01.07.2016 № 06-21/06.

У судовому засіданні 16.01.2017 розглянувши подане позивачем клопотання, суд відзначає наступне.

Згідно ст. 27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. У справах щодо майна господарських організацій, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, господарський суд залучає орган державної влади, що здійснює управління корпоративними правами, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Питання про допущення або залучення третіх осіб до участі у справі вирішується господарським судом, який виносить з цього приводу ухвалу.

Відповідно до п. 1.6 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" ст. 27 ГПК передбачає можливість участі в судовому процесі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, якщо рішення господарського суду зі спору може вплинути на права та обов'язки цієї особи щодо однієї із сторін. З підстав, зазначених у третьому і четвертому реченнях частини першої згаданої статті, господарський суд залучає певну особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, й за відсутності згаданих заяви чи клопотання. Така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини.

Питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Однак позивач не зазначено, а судом не встановлено, що рішення у даній справі може вплинути на права та обов'язки Державної аудиторської службу України Східний офіс держаудитслужби (державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області), а тому суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача про залучення третьої особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2017 продовжено строк розгляду спору у даній справі на п'ятнадцять днів, розгляд справи відкладено та призначено судове засідання на 13.02.2017 року, за участю представників сторін.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання вдругє не з'явився, причин неявки суду не повідомив.

Суд відзначає, що відповідач повідомлявся ухвалами суду про час та місце розгляду даної судової справи, проте відзиву на позовну заяву не подав, в судове засідання своїх представників не направив, заявлені позовні вимоги не заперечив.

Місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (стаття 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).

В силу положень ст. 10 зазначеного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

З наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що місцезнаходженням відповідача є: 02088, м. Київ, вул. Івана Дяченка, буд. 8.

Ухвали Господарського суду міста Києва від 05.12.2016 та від 16.01.2017 судом направлено на зазначену у витязі адресу відповідача, проте до суду повернувся конверт з ухвалою суду від 05.12.2016 з відміткою: «за закінченням встановленого строку зберігання», при цьому, поштове повідомлення про вручення або конверт з ухвалами суду від 16.01.2017 до суду не повернулися.

Так, відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Приймаючи до уваги, що представник відповідача був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст.ст. 75, 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 13.02.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24.09.2015 між Управлінням капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альк» (далі - генпідрядник) укладено договір № 263/09-5, умовами якого передбачено, що замовник доручає, а генпідрядник забезпечує відповідно до проектно-кошторисної документації та умов договору виконання будівельно-монтажних робіт з реконструкції.

Об'єкт: Реконструкція будівлі стаціонару та поліклініки комунального закладу «Клінічний онкологічний диспансер» ДОР по вул. Космічній, 21 у м. Дніпропетровську (Покрівля, фасади, заповнення віконних та дверних прорізів, благоустрій)

Місце розташування об'єкта: м. Дніпропетровськ (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 1.3. договору, склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання генпідряднику, визначені на підставі проектно-кошторисної документації. Склад та обсяги робіт можуть бути переглянуті в процесі реконструкції у разі внесення змін до проектної документації.

Згідно п. 1.4. договору, генпідрядник розпочне виконання робіт після виконання замовником зобов'язань щодо сплати авансу, і завершить виконання робіт до кінця 2015 року.

Пунктом 2.1. договору встановлено, що договірна ціна складає 14 629 582, 82 грн., у тому числі ПДВ 20 % - 2 438 263, 80 грн.

Умовами п.2.2. договору визначено, що порядок визначення вартості договірної ціни проводиться згідно положень ДСТУ Б Д.1.1-1:2013.

Відповідно до п. 2.3. договору, договірна ціна може коригуватися тільки за взаємною згодою сторін. Договірна ціна робіт підлягає коригуванню у зв'язку із (може змінюватись, якщо):

а) змінами у проектно-кошторисній документації;

б) ухвалення нових нормативних і законодавчих актів, які впливають на вартість робіт;

в) іншими обставинами за згодою сторін;

г) зміна ціни відбувається в бік зменшення;

д) фактичними обсягами фінансування видатків на рік;

е) в інших випадках, передбачених договором та діючим законодавством України.

Пунктом 2.4. договору передбачено, що договірна ціна може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Відповідно до підпункту 3.3.1. п. 3.3. договору, генпідрядник має право залучати до виконання договору субпідрядників.

Генпідрядник зобов'язаний, зокрема забезпечити координацію діяльності субпідрядників, залучити їх до вирішення наявних проблем, створювати необхідні умови для виконання договірних зобов'язань і контролювати хід їх виконання, здійснювати приймання робіт, представляти їх інтереси у відносинах із замовником. Генпідрядник несе перед замовником відповідальність за дії субпідрядників такою ж мірою, які за свої власні дії (п. 3.4.6. договору).

Згідно п.п. 7.3. та 7.4. договору, генпідрядник відповідає за результати роботи субпідрядників і виступає перед замовником як генеральний підрядник , а перед субпідрядником - як замовник.

Генпідрядник несе відповідальність перед субпідрядниками за невиконання або неналежне виконання замовником своїх зобов'язань за договором, а перед замовником - за невиконання зобов'язань субпідрядниками.

Відповідно до п. 11.4 договору, розрахунки проводяться шляхом: оплати замовником виконаних робіт після підписання сторонами акта здачі-приймання виконаних робіт по формі № КБ-2в та на підставі довідки про вартість виконаних будівельних робіт по формі № КБ-3.

Даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 30.12.2015, а у частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором. Строком договору є час, протягом якого сторони будуть здійснювати свої права та виконувати свої обов'язки відповідно до договору (п. 16.1. договору).

Як вбачається з матеріалів справи, Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області на виконання звернення Управління капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 30.03.2016 № 686/0/174-16 на підставі направлення від 01.04.2015 № 425, виданого начальником Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області головним державним фінансовим інспектором Інспекції Бєліковою Оксаною Вікторівною проведено позапланову ревізію фінансово-господарської діяльності Управління капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації за період з 01.04.2012 по 31.03.2016.

Ревізію проведено у термін з 04.04.2016 по 22.06.2016 (15 робочих днів) у відповідності до питань програми ревізії з відома начальника УДБ ДОДА Кушвіда О.А. та заступника начальника відділу фінансування та бухгалтерського обліку ОСОБА_3, ревізію було зупинено з 14.04.2016 по 10.06.2016 за звернення об'єкта контролю.

За результатами проведення ревізії фінансово-господарської діяльності Управління капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації складено акт № 06-21/06 від 01.07.2016, яким встановлено завищення Товариством з обмеженою відповідальністю «Альк» вартості будівельних робіт у загальній сумі 334 210, 05 грн. з ПДВ, що призвело до матеріальної шкоди (збитків) обласному бюджет на зазначену суму, яке відшкодовано в сумі 20 642, 53 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконав зобов'язання за договором, оскільки останнім безпідставно завищено вартість будівельних робіт за договором № 263/09-5 від 24.09.2015 на загальну суму 334 210, 05 грн. з ПДВ, що призвело до збитків обласному бюджету на зазначену суму, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 313 567, 52 грн. (за вирахуванням 20 642, 53 грн., які відшкодовано).

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору підряду № 263/09-5 від 24.09.2015, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором підряду.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є умови про предмет договору, а також ті, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 ст. 837 Цивільного кодексу України).

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом вище, Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області проведено позапланову ревізію фінансово-господарської діяльності Управління капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації за період з 01.04.2012 по 31.03.2016, за результатами якої складено акт ревізії №06-21/06 від 01.07.2016.

Так, відповідно до акту ревізії, в ході зустрічної звірки встановлено, що Управлінням капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації укладено договір з Товариством з обмеженою відповідальністю «Альк» від 24.09.2015 № 263/09-5 на виконання робіт на об'єкті «Реконструкція будівлі стаціонару та поліклініки комунального закладу «Клінічний онкологічний диспансер» ДОР по вул. Космічній, 21 у м. Дніпропетровську (покрівля, фасади, заповнення віконних та дверних прорізів, благоустрій).

В ході зустрічної звірки також встановлено, що на виконання умов договору від 24.09.2015 № 263/09-5 ТОВ «Альк» залучалися субпідрядні підприємства - ТОВ «Світеп» та ПП «БМК «Будсервіс-2000».

Крім того, на виконання умов договору від 24.09.2015 № 263/09-5, між ТОВ «Альк» та ПП «БМК «Будсервіс-2000» були укладені договори № 5/8К від 05.08.2013 та № 0910 від 09.10.2015.

Так, зустрічною звіркою з ТОВ «Світеп» встановлено, що між ТОВ «Світеп» та ТОВ «Альк» за період звірки укладено 2 договори на виконання робіт з реконструкції будівлі стаціонару та поліклініки комунального закладу «Клінічний онкологічний диспансер» ДОР по вул. Космічній, 21 у Дніпропетровськ (покрівля, фасади, заповнення віконних та дверних прорізів, благоустрій), у тому числі: від 16.04.2013 № 16043 та від 01.10.2015 № 02105 року.

Відповідно до даних бухгалтерського обліку ТОВ «Світеп», на виконання зазначених договорів підприємством виконано будівельних робіт на загальну суму 3 254 687, 87 грн. з ПДВ, у тому числі по договору від 16.04.2013 № 16043 виконано робіт на загальну суму 2 800 035, 31 грн. з ПДВ та по договору від 01.10.2015 № 02105 виконано робіт згідно з актом форми №КБ-2в за грудень 2015 на суму 454 652, 56 грн.

В ході зустрічної звірки встановлено, що ТОВ «Світеп» у розрахунку загальновиробничих витрат на будівельні роботи в актах ф. № КБ-2в № 2С за грудень 2013 року, № 3С за грудень 2015 року та ТОВ «Альк» в акті ф. № КБ-2в № 2 за листопад 2015 року, враховано витрати із застосуванням класу професійного ризику виробництва - 52 (38, 52 %) всупереч встановленого класу ризику для ТОВ «Світеп», що призвело до завищення вартості будівільних робіт на загальну суму 252, 68 грн. з ПДВ, що є порушенням п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»

Тож, відповідно до акту позапланової ревізії фінансово-господарської діяльності Управління капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації за період з 01.04.2012 по 31.03.2016, Державною фінансовою інспекцією встановлено завищення вартості будівельних робіт Товариством з обмеженою відповідальністю «Альк» на загальну суму 334 210, 05 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 838 Цивільного кодексу України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Частиною 1 статті 846 Цивільного кодексу України встановлено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

У відповідності до ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт приймання виконаних підрядних робіт (форма № КБ-2в) - це документ первинного обліку, який складається щомісячно для визначення вартості та обсягів виконаних будівельно-монтажних, ремонтних та інших підрядних робіт і є основою для складання "Довідки про вартість виконаних підрядних робіт та витрат" (форма № КБ-3). Акт складається підрядником (субпідрядником для генпідрядника) та представляється замовнику.

Так, відповідно до п. 11.1. договору, розрахунки за виконані роботи будуть здійснюватися на підставі акту здачі-приймання виконаних робіт по формі №КБ-2в, довідки про вартість виконаних будівельних робіт по формі № КБ-3 та рахунку на оплату робіт, проміжними платежами в міру виконання робіт.

Відповідно до п. 11.4 договору, розрахунки проводяться шляхом: оплати замовником виконаних робіт після підписання сторонами акта здачі-приймання виконаних робіт по формі № КБ-2в та на підставі довідки про вартість виконаних будівельних робіт по формі № КБ-3.

За приписами ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми);

дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Однак, суд унеможливлений дослідити обсяги та вартість виконаних робіт за договором № 263/09-5 від 24.09.2015, оскільки у матеріалах справи відсутні первинні документі (акти приймання виконаних підрядних робіт), на підставі яких проводились розрахунки між сторонами, як і відсутні договори № 5/8К від 05.08.2013, № 0910 від 09.10.2015, № 16043 від 16.04.2013 та № 02105 від 01.10.2015 року укладені Товариством з обмеженою відповідальністю «Альк» із субпідрядними підприємствами - ТОВ «Світеп» та ПП «БМК «Будсервіс-2000» на виконання умов договору № 263/09-5 від 24.09.2015.

Разом з тим, у відповідності до приписів визначених у пункті 1, 3 статті 843 Цивільного кодексу України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Статтею 180 ГК України встановлено, що при укладанні господарських договорів сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити, зокрема, ціну договору. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Тож, підписавши договір № 263/09-5 від 24.09.2015, сторони погодили всі істотні умови договору та самі визначили і погодили взаємні зобов'язання.

Статтею 632 Цивільного кодексу України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Як зазначалось вище, у п. 2.1 договору сторони погодили, що ціна договору становить 14 629 582, 82 грн., у тому числі ПДВ 20 % - 2 438 263, 80 грн.

Отже, під час укладення договору № 263/09-5 від 24.09.2015 сторонами на підставі вільного волевиявлення було погоджено умови щодо ціни, при цьому, відповідний договір у встановленому законодавством порядку не оскаржувався, доказів протилежного суду не надано.

Зокрема, під час дії договору № 263/09-5 від 24.09.2015 сторони не скористались своїм правом, наданим п. 2.4 договору, щодо зменшення договірної ціни.

Відповідно до ч. 3 ст. 632 Цивільного кодексу України, зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Таким чином, посилання позивача на результати перевірки, як на підставу для задоволення позовних вимог, є неправомірними, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами правочину та не можуть ніяким чином їх змінювати, а є лише підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому законом порядку. Аналогічну позицію наведено у постановах від 17.06.2014, від 10.02.2015 та від 04.03.2015 Вищого господарського суду України по справах №910/20699/13, №906/1193/14 та №904/5477/14 відповідно.

Частинами 1, 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: - втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно з приписами статті 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1)протиправної поведінки;

2)шкоди;

3)причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою;

4)вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов'язань та причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов'язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Разом з тим, позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження вчинення відповідачем протиправних дій під час виконання умов спірного Договору, як і не надано доказів наявності вини відповідача.

Наданий позивачем Акт ревізії від 01.07.2016 № 06-21/06 не є підставою для безспірного і безумовного визначення наявності порушення в діях відповідача і підставою для стягнення коштів, отриманих на виконання договірних відносин.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивач не довів суду належними засобами доказування причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та заподіянням збитків, зокрема, протиправність поведінки відповідача як заподіювача збитків та докази вини останнього.

Таким чином, суд дійшов висновку, про недоведеність позивачем порушення відповідачем узгоджених договірних зобов'язань, як підстави для застосування до нього цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків у розмірі 313 567, 52 грн.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, матеріалами справи не підтверджуються та задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 20.02.2017.

Суддя Пригунова А.Б.