ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.03.2017 Справа № 904/11838/16

За первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал", м. Дніпро

до Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Криворізька дорожня експлуатаційна дільниця" Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України, с. Лісопітомник, Криворізький район, Дніпропетровська область

про стягнення 250 365,78 грн.

та

за зустрічним позовом Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Криворізька дорожня експлуатаційна дільниця" Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", с. Лісопітомник, Криворізький район, Дніпропетровська область

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал", м. Дніпро

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Резерв-Ойл", м. Дніпро

про визнання недійсним договору відступлення права вимоги (цесії) від 26.12.2014 р. № 77

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача (за первісним позовом): ОСОБА_1, довіреність б/н від 03.02.17р.

від відповідача-1 (за первісним позовом): ОСОБА_2, довіреність № 49 від 23.12.16р.

ОСОБА_3, довіреність № 44 від 23.12.16р.

від відповідача-2: (за зустрічним позовом): не з'явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал" (далі позивач, за первісним позовом) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Криворізька дорожня експлуатаційна дільниця" Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України (далі відповідач-1 за первісним позовом) про стягнення 250 365,78 грн. заборгованості та витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на Договір відступлення права вимоги (цесії) від 26.12.2014р. №77, згідно якого позивач за первісним позовом прийняв право вимоги, належне Товариству з обмеженою відповідальністю "Резерв-Ойл" (відповідач-2 за зустрічним позовом), яке виникло до боржника - ДП "Дніпропетровський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Дніпропетровський автодор" ДП "Дніпропетровський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України на підставі Договору поставки від 02.04.2013р. № 02/04-13 на суму 250 365,78 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2016 р. по справі № 904/11838/16 порушено провадження та розгляд справи призначено у судовому засіданні на 12.01.2017 р.

28.12.2016 р. від Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Криворізька дорожня експлуатаційна дільниця" Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Господарського суду Дніпропетровської області надійшов зустрічний позов про визнання недійсним Договору відступлення права вимоги (цесії) від 26.12.2014 р. № 77 в частині відступлення права вимоги боргу за договором поставки від 02.04.2013 р. № 02/04-13.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.2016 р. прийнято зустрічний позов Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Криворізька дорожня експлуатаційна дільниця" Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" для сумісного розгляду з первісним та призначити його до розгляду в судовому засіданні на 12.01.2017 р.

Ухвалами Господарського суду Дніпропетровської області від 12.01.2017 р., від 26.01.2017 р. та від 09.02.2017 р. розгляд справи відкладено на 26.01.2017 р. на 09.02.2017 р. та на 13.02.2017 р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2017 р. з урахуванням виправлень в ухвалі Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2017 р. продовжено строк розгляду справи до 03.03.2017 р. та розгляд справи відкладено на 23.02.2017 р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2017 р. розгляд справи відкладено на 02.03.2017 р.

Представник позивача у судових засіданнях 09.02.2017 р., 13.02.2017р., 23.02.2017 р. та 02.03.2017 р. наполягав на задоволенні первісних позовних вимог, проти зустрічних позовних вимог заперечував з урахуванням письмових пояснень.

Представник відповідача-1 за первісним позовом у судових засіданнях заперечував проти первісного позову з урахуванням відзивів на позов, зустрічний позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача-2 за зустрічним позовом у судові засідання не зявився вимог суду, викладених в ухвалах суду не виконав, письмовий відзив на зустрічний позов не надав.

З матеріалів справи вбачається, що ухвали Господарського суду Дніпропетровської області надіслані на адресу відповідача-2, що зазначена у ОСОБА_3 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (49026, АДРЕСА_1; ) на яку насамперед і було направлено кореспонденцію господарського суду. Згідно з довідкою поштової установи поштові відправлення на адресу відповідача повернуті до суду з позначкою: "за закінченням терміну зберігання".

У п. 4 інформаційного листа ВГСУ від 02.06.2006р. № 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" зазначається, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат відсутній" і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

За таких обставин, господарський суд вважає, що відповідач-2 за зустрічним позовом не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні.

Згідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 02.03.2017 р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1 за первісним позовом, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.04.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Резерв-Ойл" (постачальник, відповідач-2 за зустрічним позовом) та Філією "Дніпропетровський райавтодор" Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (покупець, відповідач-1 за первісним позовом) укладений Договір поставки № 02/04-13 (далі Договір поставки), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставляти узгодженими партіями, протягом дії даного договору у власність покупця нафтопродукти (далі - товар), а покупець зобов'язується приймати та оплачувати товар, за умовами цього договору (п. 1.1. Договору поставки).

Предметом поставки - є Бітум нафтовий дорожній марки 60/90, конкретно зазначається в специфікаціях до договору (додаток № 1). Специфікація (додаток № 1) - невід'ємна частина договору, має дату, порядковий номер і підтверджує узгодження сторонами асортименту, номенклатури, ціни, вартості партії, строків поставки партії товару, що поставляється по даному договору та інших відомостей. Специфікація оформлюється та погоджується сторонами на кожну окрему партію товару (п.п. 1.1.1., 1.1.2. Договору поставки).

Одиниця виміру: зазначається у специфікаціях (п. 1.1.4. Договору поставки).

Вантажоодержувач покупець або його філії, повні реквізити вказуються в заявках покупця (п. 1.1.5. Договору поставки).

Загальна кількість товару необмежена і залежить від наявних потреб покупця. Остаточно загальна кількість визначається на підставі даних, зазначених у видаткових накладних по накопичувальній системі (п. 1.2. Договору поставки).

Ціна одиниці виміру товару погоджується сторонами в специфікаціях, які є невідємною частиною даного договору (п. 2.1. Договору поставки).

Загальна сума договору є орієнтованою та складає 300 000,00 грн. без урахування ПДВ та транспортних витрат. Остаточна загальна сума договору визначається сторонами на підставі даних, зазначених у видаткових накладних по накопичувальній системі (п. 2.3. Договору поставки).

Розрахунки за кожну окрему партію товару, здійснюється покупцем наступним чином: покупець сплачує постачальникові 100% передплату вартості товару й компенсації вартості її транспортування, у строк 1 банківського дня з моменту отримання рахунку від постачальника (п. 3.1.1. Договору поставки).

Покупець оплачує постачальникові вартість партії товару й компенсує вартість її транспортування в строк не більш ніж 1 календарний день з моменту поставки такої партії товару (факт поставки), на підставі видаткового документа постачальника (п. 3.1.2. Договору поставки).

Вказані в пункті 3.1. умови розрахунків сторони узгоджують в специфікаціях на кожну окрему партію товару (п. 3.2. Договору поставки).

Оплата здійснюється в безготівковому порядку, шляхом переказу покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника, що визначений у договорі або окремо вказаний постачальником у відповідному рахунку-фактурі. Моментом оплати партії товару - вважається дата зарахування грошових коштів банківський рахунок постачальника (п. 3.3. Договору поставки).

У п. 9.8. Договору поставки сторони узгодили, що не мають права передати свої зобовязання за даним договором третім особам без письмової згоди іншої сторони

24.05.2013 р. сторони договору підписали та скріпили печатками додаток № 1 Специфікація № 1 на постачання товару, яким визначили товар, що підлягає поставці: Бітум нафтовий дорожній 60/90 у кількості 27,090 тн. загальною вартістю 214 101,00 грн. з ПДВ (вартість одиниці товару з ПДВ становить 8 900,00 грн.). Умови оплати партії товару: покупець сплачує постачальникові 100% передплату вартості партії товару й компенсації вартості її транспортування, у строк 1 банківського дня з моменту отримання рахунку від постачальника. Вартість транспортування: 0,9 грн./тн/км. Строк поставки до 02.04.2013р. ( а.с. 24).

Позивач за первісним позовом зазначає, що постачальник свої зобовязання за Договором поставки виконав, поставив відповідачу-1 за первісним позовом товар на загальну суму 250 365,78 грн. з ПДВ, на підтвердження чого до матеріалів справи надав підписану сторонами договору та скріплену їх печатками видаткову накладну № РН-0000028 від 02.04.2013 р. (а.с. 25).

Відповідно до вказаної накладної товар отримано ОСОБА_4 за довіреністю № 73 від 02.04.2013р., однак в матеріалах справи вказана довіреність відсутня.

Також на підтвердження здійснення поставки позивач за первісним позовом надав підписану постачальником та покупцем та скріплену їх печатками товарно-транспортну накладну № 28 від 02.04.2013р. (а.с. 26).

Позивач за первісним позовом вказує у позові, що відповідач-1 за первісним позовом в порушення умов договору за поставлений товар не розрахувався, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у розмірі 250 365,78 грн.

26.12.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Резерв Ойл" (цедент, відповідач-2 за зустрічним позовом) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал" (цесіонарій, позивач за первісним позовом) укладений Договір відступлення права вимоги (цесії) № 77 (далі Договір цесії).

Згідно п. 1 Договору цесії, в порядку та на умовах, визначених договором, цедент відступає цесіонарієві, а цесіонарій набуває право вимоги, належне цедентові, і стає кредитором за договорами, які були укладені між цедентом та Дочірнім підприємством "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", в особі директора ОСОБА_5, який діяв на підставі статуту, зокрема: Дніпропетровський автодор - договір №02/04-13 від 02.04.2013 р. на суму заборгованості 250 365,78 грн.

За умовами п. 11. Договору цесії цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін

Строк цього договору починає свій перебіг у момент, встановлений у п. 11 цього договору та визначається часом, достатнім для належного виконання цього договору сторонами (п. 12. Договору цесії).

За цим договором цесіонарій набуває право вимагати від боржника належного виконання обов'язків, що передбаченні вищезазначеними договорами (п. 2. Договору цесії).

До цесіонарія переходить зазначене вище право вимоги цедента в обсязі та на умовах, що існували на момент укладання договору відступлення прав вимоги (п. 2.1. Договору цесії).

Право вимоги, що відступається цесіонаріеві, засвідчується господарськими договорами, специфікаціями, актами, іншими первинними бухгалтерськими документами, тощо (п. 3. Договору цесії).

Копії документів, визначених у п. 3 цього Договору, та документована інформація, яка є важливою для здійснення права вимоги, яке відступає цедент за цим договором, передаються цедентом цесіонарію в момент підписання сторонами цього договору і є його невід'ємною частиною (п. 4. Договору цесії).

Порядок та умови розрахунків між сторонами за відступлення права вимоги визначаються у наступному: сума 10 000,00 грн. має бути сплачена цесіонаріем не пізніше 26 грудня 2049 року (п. 5. Договору цесії).

До цесіонарія переходять усі права, які забезпечують виконання обов'язків боржника (п. 6. Договору цесії).

Цесіонарій повідомлений про будь-які можливі заперечення, які може висувати проти його вимог боржник, а також про зміст листування і переговорів між цедентом і боржником (п. 7. Договору цесії).

Цедент зобов'язаний письмово повідомити боржника про відступлення права вимоги протягом 5 (п'яти) календарних днів з дня набрання чинності цим договором (п. 8. Договору цесії).

Додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід'ємними частинами і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені їх печатками (п. 14. Договору цесії).

Відповідно до Акту прийому-передачі від 26.12.2014р. згідно договору № 77 відступлення права вимоги (цесії) від 26.12.2014р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Резерв-Ойл" передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал" прийняло наступні документи по договорам між цедентом та філіями Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", зокрема: Дніпропетровський автодор: договір № 02/04-13 від 02.04.2013р.; специфікація № 1 від 02.04.2013р.; рахунок № СФ-0000024 від 02.04.2013р.; видаткова накладна № РН-0000028 від 02.04.2013р.; довіреність № 73 від 02.04.2013р.; товарно-транспортна накладна № 0028 від 02.04.2013р.

З урахуванням поданих доказів позивач за первісним позовом стверджує, що ТОВ "Партнер Глобал" на законних підставах набуло право вимоги за Договором поставки від 02.04.2013р. № 02/04-13 та просить суд стягнути з відповідача-1 за первісним позовом заборгованість в розмірі 250 365,78 грн.

Проте, ДП "Дніпропетровський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" заперечує наявність цієї заборгованості в бухгалтерському обліку філії по ТОВ "Партнер Глобал" та, із посиланням на умови п. 9.8 договору поставки від 02.04.2013р. № 02/04-13 та приписи ч. 3 ст. 512, ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України звернулося до господарського суду із зустрічними позовними вимогами про визнання недійсним договору відступлення права вимоги (цесії) від 26.12.2014р. № 77 в частині відступлення права вимоги боргу за Договором поставки від 02.04.2013р. № 02/04-13, згідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом не підлягають задоволенню, а позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України).

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 265 Господарського кодексу України).

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (п. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом (ч. 1, 2 ст. 512 Цивільного кодексу України).

Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 512 Цивільного кодексу України).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 Цивільного кодексу України).

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Як вказано вище, п. 9.8. договору поставки від 02.04.2013р. № 02/04-13 встановлено, що сторони не мають права передавати свої зобов'язання за договором третім особам без письмової згоди іншої сторони.

Позивач за первісним позовом у позовній заяві зазначив, що пункт 9.8 Договору поставки не забороняє передавати права сторін за договорами поставок, оскільки поняття "зобов'язання" та "права" є різними за своєю правовою природою. Тому відступлення саме права вимоги від ТОВ "Резерв-Ойл" до позивача за первісним позовом та отримання позивачем лише права на отримання сплати боргу не потребувало додаткової письмової згоди за вищезазначеними договорами поставок.

Тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст. 213 цього Кодексу. У разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови (ст. 637 Господарського кодексу України).

При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення (ч. 3, 4 ст. 213 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509 Цивільного кодексу України).

Як вже зазначалось, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 265 Господарського кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, "зобовязання" у п. 9.8. договору необхідно трактувати як правовідношення, в якому, зокрема, одна сторона постачальник, зобов'язаний як передати (поставити) у зумовлені строки (строк) товар на користь другої сторони покупцеві, так і має право вимагати від покупця виконання його обов'язку - сплатити за нього (товар) визначену грошову суму. Тобто поняття "зобовязання" включає в себе не тільки обовязки, а й права. Тому твердження позивача, наведене у позовній заяві, є необґрунтованим та безпідставним.

За нормами ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 Господарського процесуального кодексу).

Позивачем за первісним позовом додана копія платіжного доручення № 2269 від 08.04.2015р. про сплату відповідачем 200 597,42 грн. (а.с. 36). У платіжному дорученні в графі "призначення платежу" вказано: "кредиторська заборгованість за отриману продукцію, згідно договору про відступлення права вимоги". Підстави стверджувати, що волевиявлення відповідача-1 за первісним позовом було спрямоване на погашення заборгованості, яка виникла на підставі Договору поставки № 02/04-13 від 02.04.2013р. відсутні.

Крім того, належних доказів на підтвердження письмової згоди відповідача-1 за первісним позовом щодо передачі прав та обов'язків постачальника за договором поставки № 02/04-13 від 02.04.2013р. Товариству з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал" сторонами до суду не надано.

Під час судового розгляду даної справи Товариством з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал" подано копію листа №76-1 від 09.12.2014 р. "Щодо надання згоди на відступлення права вимоги", що підписана з боку ДП "Дніпропетровський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" директором ОСОБА_5

Позивач за первісним позовом, обґрунтовуючи відсутність у нього оригіналу цього листа, посилається на вилучення оригіналу листа під час проведення в ТОВ "Резерв-Ойл" обшуку (протокол від 22.07.2015 (а.с.37).

ДП "Дніпропетровський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" заперечує факт реєстрації листа у книгах реєстрації як вихідної так і вхідної кореспонденції.

Таким чином, позивачем за первісним позовом не доведено належними та допустимими доказами отримання згоди боржника на укладення договору відступлення права вимоги.

Водночас, господарський суд критично оцінює твердження представника позивача за первісним позовом щодо отримання вказаного листа від ДП "Дніпропетровський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" електронною поштою, оскільки належних доказів на їх підтвердження первісним позивачем не надано.

За встановлених обставин, позовні вимоги за первісним позовом є необґрунтованими, недоведеними, не підтвердженими належними доказами, а отже такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо зустрічних позовних вимог господарський суд зазначає наступне.

За правилами ст. ст. 215, 216 Цивільного кодексу України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Отже, особа, яка заявляє вимогу про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, повинна довести, що оспорюваний договір порушує її права та охоронювані законом інтереси, а суду необхідно перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і, в залежності від встановленого, вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для захисту прав такої особи.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу, зокрема, шляхом визнання правочину недійсним. Відповідно до ч.2 ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів; права і законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.2, 3 ст.215 Цивільного кодексу України).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України).

У наведеній статті визначаються загальні правові засади визнання правочину недійсним. Звичайно, що для цього має існувати відповідна правова підстава. Такою правовою підставою Цивільний кодекс України визнає факт недодержання однією стороною чи всіма сторонами вимог, встановлених частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 203 загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

В силу припису ст. 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині (ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України).

Як встановлено судом, договір відступлення права вимоги (цесії) від 26.12.2014р. № 77, який укладено між ТОВ "Партнер Глобал" та ТОВ "Резерв - Ойл", суперечить умовам пункту 9.8 Договору поставки від 02.04.2013 р. № 02/04-13 щодо заборони передавати свої зобовязання за договором поставки третім особам без письмової згоди іншої сторони.

Відсутність згоди боржника на заміну кредитора у зобовязанні, якщо обовязковість такої згоди передбачено договором, є підставою для визнання недійсним на підставі ч. 1 статті 203 Цивільного кодексу України договору про відступлення права вимоги в частині відступлення права вимоги за Договором поставки від 02.04.2013р. № 02/04-13, оскільки він суперечить вимогам ч. 1 статті 516 Цивільного кодексу України.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 15.04.2015р. у справі №910/6098/14.

За встановлених обставин, зустрічні позовні вимоги є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за первісним та зустрічним позовами покладаються на ТОВ "Партнер Глобал".

Керуючись ст.ст. 33, 34, 36, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У первісному позові - відмовити.

Зустрічний позов задовольнити.

Визнати недійсним Договір відступлення права вимоги (цесії) від 26.12.2014 р. № 77, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал" () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Резерв-Ойл" (), в частині відступлення права вимоги боргу за Договором поставки від 02.04.2013 р. №02/04-13.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал" (49026, м. Дніпро, вул. Калинова, 24, к. 25; ) на користь Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (49000, м. Дніпро, вул. Леніна, 24; ) в особі філії "Криворізька дорожня експлуатаційна дільниця" Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України (49003, Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Лісопітомник, вул. Первомайська, 1 а; ) 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) - судового збору, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя ОСОБА_6
Дата підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України "09" березня 2017 р.

Повне рішення складено 09.03.2017