ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2017 року Справа № 904/1846/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя: Антонік С.Г. (доповідач)

судді: Березкіна О.В., Вечірко І.О.

при секретарі судового засідання: Манчік О.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Сечка С.Г., представник, дов. № 3427/18 від 23.12.2016р.

від відповідача: Олійник О.М., представник, дов. № б/н від 12.12.2016р.

Новотоцьких А.В., представник, дов. № б/1 від 05.12.2016р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 31.05.2016 року у справі № 904/1846/16

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Веста", м. Верхньодніпровськ, Дніпропетровська область

про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 320 871, 19 грн.

ВСТАНОВИВ:

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.02.2017р. справу № 904/1846/16 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Антонік С.Г., суддів Вечірко І.О., Березкіна О.В.

Ухвалою суду від 06.02.2017р. даною колегією суддів справа № 904/1846/16 прийнята до свого провадження.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 31.05.2016 року у справі № 904/1846/16 (суддя Мельниченко І.Ф.) відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" до ТОВ "Веста" про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 320 871, 19 грн.

Рішення суду мотивоване тим, відповідно до п.2 ст.925 ЦК України, позов до перевізника може бути пред'явлений відправником вантажу або його одержувачем, яким ні ДП «ФМ Ложістік Дніпро» ні Страхова компанія не є. Крім того, позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що Страхувальнику - ДП «ФМ Ложістік Дніпро», відповідачем завдані збитки, у зв'язку з неналежним виконанням останнім умов договору №177Д4 від 17.02.2014 р., не доведено і їх розмір відповідно до ч.2 статті 623 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. ПАТ "Страхова компанія «АХА» Страхування" надала належні докази лише щодо факту заподіяння шкоди вантажу та факту понесення нею збитків (докази здійснення страхової виплати). Що стосується особи, яка є, на думку позивача, винною у заподіянні збитків, причинно-наслідкового зв'язку між заподіяними збитками та діями (бездіяльністю) винної особи, як і вина, позивачем в порушення ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, не доведена. Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначає, що після виплати страхового відшкодування ДП «ФМ Ложистік Дніпро» у Страхової компанії виникло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, у зв'язку з чим посилання місцевого господарського суду на п. 2 ст. 926 ЦК України та висновок про те, що ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" не може бути позивачем у справі є необґрунтованими та суперечать ст. ст. 993, 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування».

Крім того, скаржник посилається на те, що суд не дослідив належним чином умови договору ( п.4.2 та 4.3) № 0177Д4 від 17.02.2014р. укладеного між ДП «ФМ Ложистік Дніпро» та ТОВ «Веста» в частині обов'язків перевізника по прийманню та здачі вантажу по кількості вантажних місць, відповідальності відповідача за збереження вантажу, прийнятого до перевезення. Судом не надано оцінки наявним в матеріалах справи товарно-транспортній накладній № К - СР 04334 від 24.02.2014р. та відомості про вантаж по цій накладній, які свідчать про прийняття перевізником вантажу до перевезення в належній кількості; видатковій накладній № від 24.02.2015р.; Акту № 3 про пошкодження ТМЦ від 25.02.2015р. Позивач зазначає, що при вирішенні спору про відшкодування шкоди слід виходити з презумпції вини заподіювача шкоди, однак відповідач не надав жодного доказу про відсутність його вини у заподіянні шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказав, що договір про надання транспортних послуг був укладений між ним та ДП «ФМ Ложістік Дніпро». За договором відповідач зобов'язувався доставити ввірений йому вантаж до пункту призначення в установлений строк та видати його вантажоодержувачу, а замовник зобов'язувався здійснити оплату за перевезення. Згідно п.2 ст.925 ЦК України, позов до перевізника можуть пред'явити лише відправник вантажу або його одержувач. Ні позивач, ні ДП «ФМ Ложістік Дніпро» такими не є. Залучені до матеріалів справи документи, в підтвердження факту нестачі, мають дійсно суперечливі дані та не можуть бути прийняті в якості належного доказу. Позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що страхувальнику - ДП «ФМ Ложістік Дніпро» відповідачем завдані збитки, у зв'язку з неналежним виконанням умов договору, не доведено їх розмір. Втрата майна була зумовлена не протиправними діями відповідача, а вчиненням кримінального правопорушення, за яким здійснюється кримінальне провадження Знам'янським відділом поліції. Саме звернення позивача з цивільним позовом у кримінальному провадженні до винної особи у викрадені майна є єдино можливим законним способом регресу суми страхового відшкодування, виплаченого позивачем. просить апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101, 105 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм чинного законодавства при винесенні рішення суду, встановила наступне.

Між акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" та Дочірнім підприємством «ФМ Ложістік Дніпро» (Страхувальник) укладено договір добровільного страхування цивільної відповідальності перед третіми особами № 2014067/FR від 01.04.2015 року.

Страховик взяв на себе зобов'язання відшкодовувати всі суми, за сплату яких Страхувальник несе відповідальність за законом, щодо задоволення пред'явлених, відповідно до норм, та на підставі діючого цивільного законодавство України, до Страхувальника претензій (позовів) за якість наданих послуг по зберіганню товарів в складському комплексі, по перевезенню вантажів, експедируванню, в якості митного брокера, а також по виконанню вантажно-розвантажувальних робіт на території складського комплексу ( ст..1 договору).

10.12.2013р. між ТОВ «Сингента» (замовник) та ДП «ФМ Ложістік Дніпро» (виконавець) укладено договір № ФМЛ-10.12.13 транспортного експедирування.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. Договору, виконавець зобов'язався, на підставі завдань замовника, надавати послуги перевезення вантажів (пестицидів та насіння) автомобільним транспортом відповідно до вимог чинного законодавства… Для надання послуг виконавець має право залучати третіх осіб, при цьому він залишається відповідальним перед замовником за порушення договору вказаними третіми особами в повному обсязі.

Згідно п.6.4. Договору, виконавець несе матеріальну відповідальність за збереження вантажу від повної чи часткової його втрати, ушкодження чи псування при перевезенні у розмірі фактичної шкоди…

Додатковою угодою від 23.01.2015р. сторони продовжили дію договору до 23.01.2016р.

17.02.2014р. ДП «ФМ Ложістік Дніпро» (замовник) укладено з ТОВ «Веста» (виконавець) договір № 0177Д4 про надання транспортних послуг по Україні. Предметом договору є регламентування взаємовідносин між замовником та виконавцем, які виникають при планування та виконанні перевезень вантажів по Україні автомобільним транспортом та розрахункам по ним (п.1.1. Договору). Відповідно до договору виконавець зобов'язується доставити ввірений йому згідно замовлення вантаж до пункту призначення … та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі, а замовник зобов'язується сплатити за це перевезення встановлену плату.

На виконання умов Договору, за заявкою ДП «ФМ Ложістік Дніпро»,ТОВ «Веста», 24.02.15р. надано послуги перевезення товару, який належить ТОВ «Сингента», за маршрутом - Черкаська обл., Корсунь-Шевченківський район, с. Саморідня до пункту розвантаження: Дніпропетровська обл., смт. Ювілейне, вул. Нижньодніпровська, 1.

При прийманні вантажу вантажоодержувачем, було виявлено викрадення частини товару, про що був складений акт № 3 від 25.02.15р. про пошкодження ( недостачу, надлишок, пересортування) ТМЦ. Даний Акт підписаний членами комісії у складі зав. базою ОСОБА_4, який в замовленні на транспортування вантажу зазначений як контактна особа вантажоодержувача (а.с.31), представників ТОВ „Агро-Союз Термінал" ОСОБА_5, ТОВ „Сингента" ОСОБА_6 та водія ОСОБА_7

В Акті зазначено, що під час прийому товарно-матеріальних цінностей було виявлено недостачу насіння, а саме: насіння соняшнику НК Неома (150К) IESP-N 14-0447 у кількості 119, при фактичній кількості 1 510, проти зазначеної у супровідних документах - 1 629. Обставини виявлення: при розвантаженні автомобіля д/н НОМЕР_1/НОМЕР_2 виявлено поріз тенту (заднього клапану), відсутність пломби.

03.03.2015р. ТОВ «Сенгента» звернулося до ДП «ФМ Ложістік» з претензією про сплату 381 467,59 грн. за незбереження при перевезені вантажу у кількості 119 мішків.

ДП «ФМ Ложістік Дніпро» платіжним дорученням №6574 від 25.05.2015р. перерахував ТОВ «Сенгента» 381 467,59 грн.

На підставі страхового акту №49/15/11 від 26.02.2015р. позивачем виплачено Страхувальнику - ДП «ФМ Ложістік Дніпро» страхове відшкодування в розмірі 320 871, 19 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 175 597 від 26.05.15 р.

В свою чергу ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» 02.12.2015р. звернулося з претензією до ТОВ «Веста», в якій просила компенсувати в порядку регресу витрати у розмірі 320 871,19 грн. Не одержавши відповідь, звернулося до суду з позовом до ТОВ «Веста» про стягнення 320 871,19 грн.

Господарський суд відмовляючи в позові послався на те, що позивачем не доведено завдання відповідачем збитків, їх розмір, а також він не є особою, якій надано право звертатися з позовом до перевізника.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що до перевезення було прийнято товар насіння соняшнику у кількості 1 629 мішків на загальну суму 5 221 938,69 грн., що підтверджується видатковою накладною, відомостями про вантаж (а.с.27, 28).

Факт нестачі вантажу у кількості 119 мішків підтверджується Актом № 3, складеним комісією у складі представників вантажоодержувача, вантажовідправника та водія відповідача (а.с.29).

Згідно п.6.4. Договору транспортного експедирування, виконавець ( ДП «ФМ Ложістік Дніпро» несе матеріальну відповідальність за збереження вантажу від повної чи часткової його втрати, ушкодження чи псування при перевезенні у розмірі фактичної шкоди…

Частина 3 статті 14 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» встановлює, що Експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Сплативши на підставі претензії ТОВ «Сенгента» 381 467,59 грн., ДП «ФМ Ложістік Дніпро» виконав вимоги Закону та умов договору.

Згідно ст..1 Закону України «Про автомобільний транспорт», замовник транспортних послуг - юридична або фізична особа, яка замовляє транспортні послуги з перевезення пасажирів чи/та вантажів.

ДП «ФМ Ложістік Дніпро» на підставі договору № 0177Д4 про надання транспортних послуг по Україні, укладеного з відповідачем, є замовником транспортних послуг.

Відповідно до п.п.3.1., 3.2.2 «Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», затверджених наказом Мінтрансу України № 363 від 14.10.1997р., за наступними змінами, договори про перевезення вантажів автомобільним транспортом укладаються між фізичними та юридичними особами, які здійснюють автомобільні перевезення вантажів на комерційній основі (надалі - Перевізники), та вантажовідправниками або вантажоодержувачами (надалі - Замовники)…

Договір про перевезення вантажів може укладатися Перевізником з посередницьким підприємством, яке користується правами та несе обов'язки і відповідальність, що передбачені для вантажовідправників і вантажоодержувачів.

Таким чином, ДП «ФМ Ложістік Дніпро», на підставі договору № 0177Д4 про надання транспортних послуг по Україні, як замовник, користується правами та несе обов'язки вантажовідправника і вантажоодержувача.

Частиною 1 статті 51 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що замовник за договором про перевезення вантажу автомобільним транспортом має право отримати компенсацію згідно із законодавством за пошкодження або псування вантажу, часткову чи повну його втрату або несвоєчасність доставки.

Згідно ч.2 ст. 925 ЦК України, позов до перевізника може бути пред'явлений відправником вантажу або його одержувачем у разі повної або часткової відмови перевізника задовольнити претензію або неодержання від перевізника відповіді у місячний строк.

Наведені норми наділяють правом ДП «ФМ Ложістік Дніпро» пред'явити позов до перевізника, як замовника послуг з перевезення, який користується правами вантажовідправника і вантажоодержувача, а тому висновок суду про те, що ДП «ФМ Ложістік Дніпро» не має права пред'явити позов до перевізника не відповідає нормам матеріального права.

Відповідно до п.п.4.2., 5.3. Договору № 0177Д4 про надання транспортних послуг по Україні, виконавець (відповідач) зобов'язався забезпечити збереження вантажу з моменту його прийняття до перевезення і до моменту видачі його в пункту призначення уповноваженій особі вантажоодержувача.

Виконавець несе перед замовником повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу по кількості та цілісності після приймання його в пункті навантаження та до видачі його в пункті призначення.

Частина 2 статті 52 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлює обов'язок перевізника забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, до передачі вантажовласнику (уповноваженій ним особі) в пункті призначення та відшкодовувати замовнику збитки за пошкодження або псування вантажу, часткову чи повну його втрату…

Відповідно до ч.1, 2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки)…

Статтею 224 ГК України також встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За вищенаведеними нормами права відшкодування збитків особою, яка її заподіяла, можливе лише за наявності сукупності умов, що складають цивільне правопорушення, а саме: дії (бездіяльність) останньої повинні бути неправомірними, в результаті цих дій завдається шкода, між діями і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Неправомірна поведінка відповідача полягає в порушенні умов договору перевезення вантажу та правових норм, що регулюють даний договір, а саме п.4.3. Договору, ч.2 ст.52 Закону України «Про автомобільний транспорт». Відповідачем не прийняті належні та достатні заходи для збереження вантажу під час перевезення, наслідком чого став можливий доступ третіх осіб до вантажу, які здійснили викрадення.

В результаті порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором завдано збитки у розмірі 381 467,59 грн.

Що стосується вини перевізника то колегія зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.314 ГК України, перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Тобто при незбереженні вантажу законодавець виходить не з факту наявності вини, а з її презумпції. Відсутність вини має доводити той, хто порушив зобов'язання, тобто перевізник.

Частиною 2 ст.314 ГК України встановлено, що у транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника.

Відповідно до п.134. Статуту автомобільного транспорту, автотранспортне підприємство або організація звільняються від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу в разі, коли:

а) вантаж прибув у справному автомобілі (контейнері) за справними пломбами вантажовідправника, а штучний вантаж - з справними захисною маркіровкою, бандеролями, пломбами вантажовідправника або виготовлювача;

б) недостача, псування або пошкодження сталися внаслідок природних причин, зв'язаних з перевезенням вантажу на відкритому рухомому складі;

в) вантаж перевозився у супроводі експедитора вантажовідправника (вантажоодержувача);

г) недостача вантажу не перевищує норм природних втрат.

В зазначених випадках автотранспортне підприємство або організація несе відповідальність за незбереження вантажу, якщо пред'явник претензії доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу сталися з вини автотранспортного підприємства або організації.

Перелічені у даному пункті підстави для звільнення від відповідальності відповідача відсутні. Отже саме відповідач повинен доводити відсутність його вини, а не позивач доводити наявність вини в діях відповідача, як про те зазначив суд в рішенні.

Згідно п.133 Статуту автомобільного транспорту, автотранспортні підприємства або організації несуть відповідальність за збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення і до видачі вантажоодержувачу або до передачі згідно з Правилами іншим підприємствам, організаціям, установам, якщо не доведуть, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу сталися через обставини, яким вони не могли запобігти і усунення яких від них не залежало, зокрема внаслідок:

а) вини вантажовідправника (вантажоодержувача);

б) особливих природних властивостей вантажу, який перевозиться;

в) дефектів тари або упаковки, які не могли бути виявлені по зовнішньому вигляду при прийманні вантажу до перевезення, або застосування тари, що не відповідає властивостям вантажу або встановленим стандартам, при відсутності слідів пошкодження тари у дорозі;

г) здачі вантажу до перевезення без вказівки в товарно-транспортних документах на його особливі властивості, що вимагають особливих умов або застережних заходів для збереження вантажу при перевезенні або зберіганні;

д) здачі до перевезення вантажу, вологість або температура якого перевищують встановлені норми.

Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами відсутність його вини.

Таким чином в діях відповідача наявний склад цивільного правопорушення і ДП «ФМ Ложістік Дніпро» мало право вимагати від відповідача відшкодування збитків.

Відповідно до статті 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

З наведених підстав позивачем обґрунтовано пред'явлено позов до ТОВ «Веста» у межах фактичних витрат на суму 320 871,19 грн., який підлягає задоволенню.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 31.05.2016 року у справі № 904/1846/16 скасувати. Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Веста», Дніпропетровська обл., м. Верхньодніпровськ, вул. Горького, 34 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (м.Київ, вул.. Іллінська, 8) 320 871 грн.19 коп. збитків та 4 813 грн. витрат на оплату судового збору.

Видачу наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Повний текст постанови складено 03.03.2017р.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В.Березкіна

Суддя І.О.Вечірко