ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.02.2017 Справа № 905/69/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Мельниченко Ю.С., при секретарі судового засідання Щитовій Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ, в особі Регіональної філії ОСОБА_1 залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Дніпропетровськ

до відповідача: Державне підприємство Шахтоуправління Південнодонбаське №1, м. Вугледар, Донецька область

про стягнення 76 580 грн. 00 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю б/н від 02.12.2016р.

від відповідача: ОСОБА_3 представник за довіреністю №1771 від 08.09.2016р.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 811 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 28.02.2017р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство Українська залізниця, м. Київ, в особі Регіональної філії ОСОБА_1 залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Дніпропетровськ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства Шахтоуправління Південнодонбаське №1, м. Вугледар, Донецька область, про стягнення 76 580 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 16.01.2017р. господарським судом Донецької області було прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи призначено на 24.01.2017р.

Ухвалою суду від 24.01.2017р. господарським судом Донецької області було відкладено розгляд справи на 16.02.2017р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 24.01.2017р. було задоволено клопотання (вих.№112 від 24.01.2017р.) Державного підприємства Шахтоуправління Південнодонбаське №1, м. Вугледар, Донецька область, про участь у судовому засідання в режимі відеоконференції, яке було призначено на 16.02.2017р. о 10:50 год. Забезпечення проведення відеоконференції по справі №905/69/17 було доручено Вугледарському міському суду Донецької області. Проте, зазначене судове засідання не відублось в режимі відеоконференції у зв'язку з відсутністю інтернет зв'язку у Вугледарському міському суді Донецької області.

16.02.2017р. через офіційну електронну пошту до господарського суду Донецької області від Вугледарського міського суду Донецької області надійшла Довідка б/н від 16.02.2017р. про те, що проведення відеоконференції, призначеної ухвалою господарського суду Донецької області від 24.01.2017р. по справі №905/69/17 на 10:50 год. 16.02.2017р., не відбулось у зв'язку з відсутністю інтернет зв'язку у Вугледарському міському суді Донецької області.

Ухвалою суду від 16.02.2017р. господарським судом Донецької області було відкладено розгляд справи на 28.02.2017р.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на дані залізничних накладних № 51329340 від 29.09.2016р., № 51171544 від 22.09.2016р. та комерційних актів РА №015624/227 від 01.10.2016р., НА №001937/221 від 27.09.2016р., НА №001936/220 від 27.09.2016р. Нормативно позивні вимоги обґрунтовані ст.ст. 2, 5, 6, 23, 24, 37, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, ст.3,10 Закону України «Про залізничний транспорт», ст.307 Господарського кодексу України.

Представник позивача у судовому засіданні 28.02.2017р. підтримав позовні вимоги у повному обсязі, в обґрунтування своїх вимог посилався на дані зазначені у залізничних накладних № 51329340 від 29.09.2016р. (вагон №60484086), № 51171544 від 22.09.2016р. (вагони №67705012 та №60700986) та комерційних актів РА №015624/227 від 01.10.2016р., НА №001937/221 від 27.09.2016р., НА №001936/220 від 27.09.2016р. 28.02.2017р. від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, в тому числі копії актів загальної форми №966, 955, 954, копію паспорту на ваги та копії комерційних актів №001937/221/216, №015624/227/189, №001936/220/212.

Представник відповідача у судовому засіданні 28.02.2017р. заперечив проти задоволення позовних вимог. 20.01.2017р. через офіційну електронну пошту господарського суду Донецької області надіслав відзив (вих.№97 від 20.01.2017р.) на позовну заяву з додатками, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, зважування та завантаження вугілля у вагони здійснювалось на 200 тонних вагонних вагах, проте в комерційних актах зазначено, що переваження на ст. Пологи було здійснено на 150 тонних вагах без урахування похибки та вивантаження вугілля з вагонів. Окрім того, у відзиві відповідач зазначає, що позивачем всупереч п.1. Правил складання актів не були складені акти загальної форми. Також, у відзиві відповідач, посилаючись на нестабільний фінансовий стан підприємства, просить винести рішення відповідно до існуючої судової практики та врахувати ст.233 Господарського кодексу України, яка передбачає зменшення штрафних санкцій у разі важкого майнового стану сторін, які беруть участь у зобовязанні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ:

22.09.2016р. Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» зі станції Южнодонбаська Донецької залізниці за залізничною накладною на групу вагонів № 51171544 на станцію Красноармійськ Донецької залізниці, відвантажило на адресу ПАТ «ЦЗФ «Комсомольська» (надалі вантажоодержувач), у напіввагонах №67705012 та №60700986 вантаж вугілля камяне, непойменоване в алфавіті, вологість вантажу 6,8%, поверхня вантажу нижче рівня бортів вагону, вантаж маркований поздовжньою полосою жовтого кольору 200 мм по всій довжині вагону, пакування навалом.

При оформленні залізничної накладної на групу вагонів № 51171544 відповідачем вказано масу вантажу: у напіввагоні №67705012 нетто 65 200 кг, у напіввагоні №60700986 нетто 64 200.

Також, 29.09.2016р. Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» зі станції Южнодонбаська Донецької залізниці за залізничною накладною на групу вагонів № 51329340 на станцію Красноармійськ Донецької залізниці, відвантажило на адресу ПАТ «ЦЗФ «Комсомольська» (надалі вантажоодержувач), у напіввагоні № 60484086 вантаж вугілля камяне, непойменоване в алфавіті, вологість вантажу 6,8%, поверхня вантажу нижче рівня бортів вагону, вантаж маркований поздовжньою полосою жовтого кольору 200мм по всій довжині вагону, пакування навалом.

При оформленні залізничної накладної на групу напіввагонів № 51329340 у вагоні №60484086 відповідачем вказано масу вантажу: нетто 55 000 кг.

Правильність внесених відомостей до вищевказаних накладних підтвердив своїм підписом представник відправника.

Згідно з п.28. Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 21.11.2000р., вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

На попутній станції ОСОБА_1 залізниці було проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у на піввагонах №67705012, №60700986, №60484086 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про що були складені акти загальної форми №955 від 27.09.2016р., №954 від 27.09.2016р., №966 від 01.10.2016 відповідно.

На підставі актів загальної форми на ст. Пологи Придніпровської залізниці були складені наступні комерційні акти: комерційний акт НА №001937 від 27.09.2016р., комерційний акт НА №001936/120 від 27.09.2016р. та комерційний акт РА №015624/227 від 01.10.2016р.

Так, у комерційному акті НА №001937/220 від 27.09.2016р. зазначено, що на підставі акту загальної форми №955 від 27.09.2016р. станції ОСОБА_1, проведено контрольне зважування вагона №67705012 за груповою накладною вказаною на лицьовій стороні цього акту, у складі комісії: начальник станції ОСОБА_4, прийомоздавальник вантажу та багажу ОСОБА_5, прийомоздавальник вантажу та багажу ОСОБА_6, на справних електронних 150т вагонних вагах №89 ст. Пологи (огляд перевірка 18.05.16). По документу маса вантажу нетто: 65 200 кг, тара: 23 800 кг. Фактично виявилось: брутто: 90 520 кг, тара з документа 23 800 кг, нетто: 66 720 кг., що більше документа на 1 520 кг. При комерційному огляді даного вагона було виявлено навантаження навалом, нижче рівня вагона 15-20 см, вантаж маркований повздовжньою смугою жовтого кольору 200 мм, по всій довжині вагона, виїмки, заглиблення відсутні, окреслення навантаження без порушень. В графі 20 перевізного документа зазначено: вугілля камяне, вологість вантажу 6,8%, поверхня вантажу нижче бортів вагона, вантаж промаркований повздовжньою смугою жовтого кольору 200мм, по всій довжині вагона. Вагон у технічному стані справний. Дано оперативне повідомлення.

По прибутті спірного вагону на станцію призначення, працівниками залізниці в розділі Є комерційного акту НА №001937/221/213 від 27.09.2016р. була зроблена відмітка про те, що при перевірці вантажу 18.10.2016р. різниці проти цього акту не виявлено.

Крім того, у комерційному акті НА №001936/220 від 27.09.2016р. зазначено, що на підставі акту загальної форми №954 від 27.09.2016р. станції ОСОБА_1, проведено контрольне зважування вагона №60700986 за груповою накладною вказаною на лицьовій стороні цього акту, у складі комісії: начальник станції ОСОБА_4, прийомоздавальник вантажу та багажу ОСОБА_5, прийомоздавальник вантажу та багажу ОСОБА_6, на справних електронних 150т вагонних вагах №89 ст. Пологи (огляд перевірка 18.05.16). По документу маса вантажу нетто: 64 200 кг, тара: 23 800 кг. Фактично виявилось: брутто: 90 320 кг, тара з документа 23 800 кг, нетто: 66 520 кг., що більше документа на 2 320 кг. При комерційному огляді даного вагона було виявлено навантаження навалом, нижче рівня вагона 15-20 см, вантаж маркований повздовжньою смугою жовтого кольору 200 мм, по всій довжині вагона, виїмки, заглиблення відсутні, окреслення навантаження без порушень. В графі 20 перевізного документа зазначено: вугілля камяне, вологість вантажу 6,8%, поверхня вантажу нижче бортів вагона, вантаж промаркований повздовжньою смугою жовтого кольору 200мм, по всій довжині вагона. Вагон у технічному стані справний. Дано оперативне повідомлення.

По прибутті спірного вагону на станцію призначення, працівниками залізниці в розділі Є комерційного акту НА №001936/221/212 від 27.09.2016р. була зроблена відмітка про те, що при перевірці вантажу 18.10.2016р. різниці проти цього акту не виявлено.

Крім того, у комерційному акті НА №015624/227 від 01.10.2016р. зазначено, що на підставі акту загальної форми №966 від 01.10.2016р. станції ОСОБА_1, проведено контрольне зважування вагона №60484086 за груповою накладною вказаною на лицьовій стороні цього акту, у складі комісії: зам. ДС ОСОБА_7, агент комерційний ОСОБА_8, прийомоздавальник вантажу та багажу ОСОБА_9, на справних електронних 150т вагонних вагах №89 ст. Пологи (огляд перевірка 18.05.16). По документу маса вантажу нетто: 55 000 кг, тара: 25 000 кг. Фактично виявилось: брутто: 75 740 кг, тара з документа 25 000 кг, нетто: 50 740 кг., що менше документу на 4 260 кг. При комерційному огляді даного вагона було виявлено навантаження навалом, нижче бортів вагона 30-40см, вантаж маркований повздовжньою смугою жовтого кольору 200 мм, по всій довжині вагона, виїмки, заглиблення відсутні, окреслення навантаження без порушень. В графі 20 перевізного документа зазначено: вугілля камяне, вологість вантажу 6,8%, поверхня вантажу нижче бортів вагона, вантаж промаркований повздовжньою смугою жовтого кольору 200мм, по всій довжині вагона. Вагон у технічному стані справний. Дано оперативне повідомлення.

По прибутті спірного вагону на станцію призначення, працівниками залізниці в розділі Є комерційного акту НА №015624/227/189 від 01.10.2016р. була зроблена відмітка про те, що при перевірці вантажу 03.10.2016р. різниці проти цього акту не виявлено.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційні акти НА №001937/221 від 27.09.2016р., НА №001936/220 від 27.09.2016р. та РА №015624/227 від 01.10.2016р. підписані належними особами у відповідності до п.10. Правил складання актів.

Відповідно до п.12. Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі Є комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено. Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

Згідно технічного паспорту ваг №89 станції ОСОБА_1 залізниці, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 26.10.2007р., міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 1 раз на 12 місяців, інтервал між оглядами-перевірками - 6 місяців, відміткою у паспорті підтверджено, що остання державна повірка ваг здійснена 18.05.2016р.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст.ст. 4-2, 4-3 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

У відповідності з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами за визначенням статей 32-36 ГПК України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1. ст. 909 ЦК України та ч.1. ст. 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2. ст. 908 ЦК України та ч.5. ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Як встановлено ч.3. ст.909 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №863/5084 від 24.11.2000р., а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п.2.1. та п.2.2., графи Маса вантажу, визначена відправником, кг та Спосіб визначення маси заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п.5. Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3. Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1. та ч.2. ст. 24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч.1. ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним доказом комерційним актом НА №001937/221 від 27.09.2016р., комерційним актом НА №001936/220 від 27.09.2016р. та комерційним актом РА №015624/227 від 01.10.2016р.

Вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнаються судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Між тим, в матеріалах справи відсутні та сторонами не надані жодні докази, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційному акті. Наразі вантажоотримувач прийняв спірний вантаж з комерційними актами без будь-яких заперечень, інше не доведено матеріалами справи.

Доказів на підтвердження відсутності вини вантажовідправника у невідповідності відомостей, зазначених у перевізних документах фактичній масі вантажу у спірних вагонах, відповідачем суду не надано.

Так, згідно з п.5.5. розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України за №644 від 21.11.2000р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст.122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України, штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Провізна плата за перевезення вантажу у спірному вагоні №67705012 складає 5151 грн. 00 коп., у вагоні №60700986 складає 5 151 грн. 00 коп., у вагоні № 60484086 складає 5 014 грн. 00 коп., заявлений штраф до стягнення у розмірі 76 580 грн. 00 коп.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає ст.ст. 118, 122 Статут залізниць України.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто; норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах для вантажів у вологому стані, тобто у даному випадку ( у вагоні №604840) норма недостачі складає 1 100 кг, що значно менше виявленої нестачі 4 260 кг.

Оскільки саме відповідач, як вантажовідправник, визначає масу вантажу, заповнює і підписує накладну, яка є основним перевізним документом, який надається залізниці відправником разом з вантажем, і є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, а згідно статті 24 Статуту саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, то вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими.

Стосовно Посилання відповідача у своєму відзиві на те, що зважування вугілля на станції відправлення відбувалось на 200т. вагах, а на станції ОСОБА_1, де було зроблено перевірку маси вантажу відбувалось на 150т. вагах, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 22 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.18. Розясненнь Президії Вищого господарського суду України №04-5/225 від 29.09.2008р. «Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 N 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею", Пункт 22 Правил видачі вантажів передбачає, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. При цьому зважування вагону з вантажем на станції відправлення на 200-тонних електронних вагах, а при видачі на станції призначення на 100-150-тонних вагонних вагах або навпаки не є порушенням способу визначення маси вантажу.

Таким чином, з огляду на вищезазначене, господарський суд Донецької області зазначає, що норми чинного законодавства не передбачають саме обовязку залізниці здійснювати перевірку маси вантажу таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення, а тому зазначені посилання відповідача не приймаються судом до уваги.

Крім того, посилання відповідача у відзиві на те, що позивачем всупереч п.1. Правил складання актів не були складені акти загальної форми, також не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме: 28.02.2017р. позивачем до господарського суду Донецької області надано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, в т.ч. належним чином засвідчені копії актів загальної форми №954 від 27.09.2016р., №955 від 27.09.2016р., №966 від 01.10.2016р.

Щодо клопотання відповідача, що випливає з тексту відзиву, щодо зменшення розміру штрафу за невірно зазначену масу вантажу у провізному документі, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вказана норма кореспондується з пунктом 3 частини першої статті 83 Господарського процесуального кодексу України, згідно з яким господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

В листі Вищого господарського суду України від 29.11.2007р. №01-8/917 Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства зазначено, що виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме справедливості, добросовісності та розумності при винесенні рішення про стягнення штрафу, передбаченого пунктами 118 та 122 Статуту залізниць України, суд має право зменшувати його розмір (п. 22). Аналогічна правова позиція викладена у п. 6.4. Роз'яснень Президії ВГСУ від 29.09.2008р. №04-5/225 Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 N 04-5/601 Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею.

У пункті 3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, розяснено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 28.02.2017р., місцезнаходженням відповідача є Донецька обл., м. Вугледар.

Так, указом Президента України №405/2014 від 14 квітня 2014року Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України запроваджено антитерористичну операцію на території України.

Законом України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції визначений період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності зазначеним Указом Президента України та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

На час розгляду справи антитерористична операція триває.

У відповідності до ч. 5 ст. 11 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у 10-денний строк з дня опублікування вказаного Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України № 405/2014від 14 квітня 2014 року, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

02.12.2015р. Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження №1275-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України, до якого також увійшло м. Вугледар Донецької області.

Отже, відповідач здійснює господарську діяльність в зоні проведення антитерористичної операції та несе тягар повязаних з цим негативних наслідків.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи знаходження відповідача в зоні проведення антитерористичної операції, надмірно великий розмір нарахованого штрафу, відсутність негативних наслідків від неправильного зазначення маси вантажу в залізничній накладній, а також те, що вказане порушення не завдало збитків позивачу та іншим учасникам господарських відносин, суд вважає за доцільне з власної ініціативи зменшити розмір штрафу до 3 провізних плат за кожним комерційним актом, а саме до 45 948 грн. 00 коп.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ Українська залізниця в особі Регіональної філії ОСОБА_1 залізниця ПАТ Українська залізниця підлягають частковому задоволенню в сумі 45 948 грн. 00 коп.

Вирішуючи питання про розподіл господарських витрат зі сплати судового збору, суд зазначає, що витрати зі сплати судового збору за вимогами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 2, 5, 6, 23, 24, 37, 118, 122, 129 Статуту залізниць України; ст.3, ч.3 ст. 551, ч. 2 ст. 908, ч. 1, 3 ст. 909 Цивільного кодексу України; ст.ст. 230, 232, ч. 1, 5 ст. 307 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 42-47, 32-36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Шахтоуправління Південнодонбаське №1 (, місцезнаходження 85670, Донецька область, місто Вугледар, вулиця Магістральна, будинок 4) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (, місцезнаходження 03680, м. Київ, вул. Тверська, будинок 5) в особі регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (код ЄДРПОУ ВП 40081237, місцезнаходження 49602, Дніпропетровська область, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 108) штраф за неправильно зазначену масу вантажу у сумі 45 948 грн. 00 коп. та витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 826 грн. 80 коп.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в частині стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у сумі 30 632 грн. 00 коп. відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення.

У судовому засіданні 28.02.2017р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 03.03.2017 р.

Суддя Ю.С. Мельниченко