ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2017 р. Справа № 926/2737/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Марка Р.І

суддів Желіка М.Б.

ОСОБА_1С

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 - представник;

від відповідача: ОСОБА_3;

розглянувши апеляційну скаргу Вижницької міської ради, № 02-18/681 від 20.12.2016р. (вх. № 01-05/6124/16 від 26.12.16).

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 29.11.2016р.

у справі № 926/2737/16, суддя Ніколаєв М.І.

за позовом: Вижницької міської ради, м. Вижниця Чернівецької області

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, с. Іспас Вижницького району Чернівецької області

про: спонукання укладення договору оренди землі та стягнення коштів за фактичне користування земельної ділянкою

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 29.11.2016р. у задоволенні позову відмовлено частково.

У задоволенні позову в частині стягнення 21 268,48 грн. відмовлено.

В частині визнання договору укладеним провадження у справі припинено.

Повернуто Вижницькій міській раді судовий збір в розмірі 1 378 грн. 00 коп. з Державного бюджету України, сплачений за платіжним дорученням №91 від 15.08.2016 року.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Чернівецької області від 29.11.2016р. у справі № 926/2737/16, позивач звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, № 02-18/681 від 20.12.2016р. (вх. № 01-05/6124/16 від 26.12.16), в якій просить рішення Господарського суду Чернівецької області у даній справі скасувати та прийняте нове рішення, яким задоволити позовні вимоги в частині стягнення коштів за фактичне користування земельною ділянкою.

Свої доводи скаржник аргументує, зокрема тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права. Наголошує на те, що відповідно до п.1 договору № 17 від 25.01.2012р. не передбачено слово виключно, ні по тексту цього договору і ні по його суті не вбачається виключність його дії лише з 01.01.2012р. до 01.01.2013р. Окрім того, апелянт стверджує, що відповідно до умов договору відповідач повинен виконувати його повністю, в тому числі щодо обовязку сплатити кошти за фактичне користування земельною ділянкою під своїми обєктами торгівлі та для їх обслуговування. Також, скаржник зазначає, що відповідно до рішення про затвердження технічної документації із нормативної грошової оцінки землі, Витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку спірної земельної ділянки за 2013 -2016рр., розрахунок розміру плати за земельну ділянку за ці роки, керуючись також нормами чинного законодавства, апелянт вважає наявним у відповідача обовязку здійснювати плату за фактичне використання земельної ділянки комунальної власності за весь період її використання.

Згідно автоматичного розподілу справ КП Документообіг господарських судів, 26.12.2016р. справу за № 926/2737/16 розподілено до розгляду судді доповідачу Марку Р.І., у складі колегії суддів Желіка М.Б. та Костів Т.С.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 27.12.2016р. апеляційну скаргу Вижницької міської ради прийнято до провадження та справу призначено до розгляду на 23.01.2017р.

У звязку із тимчасовою непрацездатністю 23.01.2017р. головуючого судді Марка Р.І. та у звязку із перебуванням 23.01.2017р. судді Костів Т.С. у відпустці, судове засідання 23.01.2017р. не відбулось, про що відповідно до абз. 2 пп. 2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 21 від 03.03.2016р., було повідомлено представника позивача (скаржника).

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 06.02.2017р. в порядку ст. 77 ГПК України розгляд справи № 926/2737/16 призначено на 20.02.2017р. з підстав, викладених у даній ухвалі суду.

В судовому засіданні від 20.02.2017 р. відповідач подала відзив на апеляційну скаргу б/н від 20.01.2017р. в якому остання просить рішення Господарського суду Чернівецької області від 29.11.2016р. у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 20.02.2017р. в порядку ст.77 ГПК України оголошувалася перерва до 27.02.2017р..

В судове засідання 27.02.2017 року прибули представники сторін, які надали пояснення по суті спору, а також пояснення з питань, що виникли в процесі розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 27.02.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, які підтримали свою позицію, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, позивач в своїх позовних вимогах просив суд визнати:

1). укладеним Договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,0634га., цільовим призначенням 03.07 для будівництва та обслуговування закладів торгівлі, кадастровим номером :01:002:0873, розташованої за адресою: м. Вижниця вул.Чорновола,4-а між Вижницькою міською радою, як Орендодавцем та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_3, як Орендарем від 14-го жовтня 2013 року, відповідно до Закону України Про оренду землі та Типового договору оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2004р. №220 на наступних умовах:

Орендодавець Вижницька міська рада в особі міського голови ОСОБА_4, з одного боку, та Орендар __Фізична ОСОБА_5 з другого, уклали цей договір про нижченаведене:

Предмет договору

1. Орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку ____для обслуговування існуючого магазину,

яка знаходиться м. Вижниця, вул. Чорновола, 4 а __________________________

Об`єкт оренди

2. В оренду передається земельна ділянка загальною площею ______0,0634 ___,

у тому числі ____0,0634 га забудовані землі міста____________________________________

3. На земельні ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна адміністративний корпус, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, серії СВЕ №610925, від 24.12.2004 року, а також інші об`єкти інфраструктури __немає_________________________________________

4. Земельна ділянка передається в оренду разом з _-___________________ ____

5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 251821,41 гривень

6. Земельна ділянка, яка передається в оренду, має такі недоліки, що можуть перешкоджати її ефективному використанню __немає_________________________________

7. Інші особливості об`єкта оренди, які можуть вплинути на орендні відносини_____немає_______________________________________________________________

Строк дії договору

8. Договір укладено на сорок девять років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за тридцять днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Орендна плата

9. Орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 10072 грн. 86 коп._за календарний рік, що становить 6 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки_______________________________________

10. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням (без урахування) індексів інфляції.

Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.

11. Орендна плата вноситься у такі строки до 30 числа поточного місяця у розмірі 1/12 від загальної суми.

12. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати

оформляється відповідними актами.

13. Розмір орендної плати переглядається один раз в рік у разі:

зміни умов господарювання, передбачених договором;

зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством;

погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами;

в інших випадках, передбачених законом.

14. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі ____0,5 %____ несплаченої суми за кожний день прострочення а також штрафні санкції за прострочення до 30 днів в розмірі 10 % від несплаченої суми, 30-90 днів 20 %, більше 90 днів 50%.

Умови використання земельної ділянки

15. Земельна ділянка передається в оренду для обслуговування існуючого______ магазину__________________________________________________________________________

16. Цільове призначення земельної ділянки __ для будівництва та обслуговування будівель торгівлі ___________________________________________________

17. Умови збереження стану об`єкта оренди дотримання режиму природо-охоронного використання земель та за цільовим призначенням.

Умови і строки передачі земельної ділянки в оренду

18. Передача земельної ділянки в оренду здійснюється без розроблення ( з розробленням) проекту її відведення.

Підставою розроблення проекту відведення земельної ділянки є: рішення19 сесії 6 скликання Вижницької міської ради №75/5-19/12, від 23.05.2012.

Організація розроблення проекту відведення земельної ділянки і витрати пов`язані з цим, покладаються на орендодавця (орендаря).

19. Інші умови передачі земельної ділянки в оренду _немає________________

20. Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 10 денний термін після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.

Умови повернення земельної ділянки

21. Після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Орендодавець у разі погіршення корисних властивостей орендованої земельної ділянки, пов`язаних із зміною її стану, має право на відшкодування збитків у розмірі, визначеному сторонами. Якщо сторонами не досягнуто згоди про розмір відшкодування збитків, спір розв`язується у судовому порядку.

22. Здійснені орендарем без згоди орендодавця витрати на поліпшення орендованої земельної ділянки, які неможливо відокремити без заподіяння шкоди цій ділянці, не підлягають відшкодуванню.

23. Поліпшення стану земельної ділянки, проведені орендарем за письмовою згодою з орендодавцем землі, (підлягають) не підлягають відшкодуванню. Умови, обсяги і строки відшкодування орендарю витрат за проведені ним поліпшення стану земельної ділянки визначаються окремою угодою сторін.

24. Орендар має право на відшкодування збитків, заподіяних унаслідок невиконання орендодавцем зобов`язань, передбачених цим договором.

Збитками вважаються:

фактичні витрати, яких орендар зазнав у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права;

доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору.

25. Розмір фактичних витрат орендаря визначається на підставі документально підтверджених даних.

Обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки

26. На орендовану земельну ділянку встановлено (не встановлено) обмеження

(обтяження) та інші права третіх осіб

без права третіх осіб________________________________

27. Передача в оренду земельної ділянки не є підставою для припинення або зміни обмежень (обтяжень) та інших прав третіх осіб на цю ділянку.

Інші права та обов`язки сторін*

28. Права орендодавця: здійснення державного контролю за використанням і охороною земель орендарем, не порушувати права і обовязки орендаря, у випадку невиконання умов договору _має право припинити дію його у встановленому законом порядку.

29. Обов`язки орендодавця: вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням у відповідності до мети надання. Щорічно справляти орендну плату згідно договору оренди.

30. Права орендаря: 1. Самостійно господарювати на орендованій земельній ділянці.

2 Власності на виробничі та господарські споруди, що знаходяться на орендованій земельній ділянці, при необхідності споруджувати нові виробничі та господарські споруди

3 Порушення прав землекористувача підлягають відновленню в порядку, встановленому законом

31. Обовязки орендаря:

1 Забезпечувати використання земельної ділянки за цільовим призначенням__

2 Додержуватись вимог законодавства про охорону довкілля_

3 Своєчасно сплачувати орендну плату

4_Не порушувати прав власників суміжних землекористувачів

5 Своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом

6 Дотримуватись правил добросусідства та обмежень, повязаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон

7 Зберігати межові знаки.

Ризик випадкового знищення або пошкодження обєкта оренди чи його частини

32. Ризик випадкового знищення або пошкодження обєкта оренди чи його частини несе орендар (орендодавець).

Страхування обєкта оренди

33. Згідно з цим договором обєкт оренди (підлягає) не підлягає страхуванню на весь період дії цього договору.

34. Страхування обєкта оренди здійснює Орендар страхування не проводить

35. Сторони домовилися про те, що у разі невиконання свого обовязку стороною, яка

повинна згідно з цим договором застрахувати обєкт оренди, друга сторона може застрахувати його і вимагати відшкодування витрат на страхування.

Зміна умов договору і припинення його дії

36. Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розвязується у судовому порядку.

37. Дія договору припиняється у разі:

закінчення строку, на який його було укладено;

придбання орендарем земельної ділянки у власність;

викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;

ліквідації юридичної особи-орендаря.

Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

38. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за:

взаємною згодою сторін;

рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

39. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається

(не допускається).

Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є не виконання однієї із сторін умов договору.

40.Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є (не є) підставою для зміни умов або розірвання договору.

Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду переходить (не переходить) до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем.

Відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання договору

41. За невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.

42. Сторона, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.

Прикінцеві положення:

43. Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Невідємними частинами договору є:

план або схема земельної ділянки;

кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів;

акт визначення меж земельної ділянки в натрі (на місцевості);

акт приймання-передачі обєкта оренди;

проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених законом.

2). Стягнути з відповідача вартість фактичного використання ним земельної ділянки у розмірі орендної плати, в сумі 31403 (Тридцять одну тисячу чотириста сорок чотири) гривень 62 коп., та судові витрати по справі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 17.11.2004 року між гр. ОСОБА_6 (Продавець) та ОСОБА_3 (Покупець) укладено договір купівлі-продажу, згідно якого продавець продав а покупець купив будівлю адміністративного корпусу загальною площею 135,20 кв.м., що знаходиться в м. Вижниця Чернівецької області по вул. В Чорновола (вул. Обїзна) під номером 4 а. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за №6399.

Як правомірно встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, вищенаведене приміщення використовується відповідачем для комерційної діяльності і розташоване на відведеній до нього земельній ділянці міської ради, загальною площею 0,0634 кв.м., кадастровий номер :01:002:0873, цільове призначення 03.07- для будівництва та обслуговування закладів торгівлі.

Відповідно до ч. 5 статті 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди. До особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) (ст. 377 ЦК України).

Відповідно до п. 2.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року №6 Про деякі питання практики вирішення господарських справ у спорах, що виникають із земельних відносин правочин, за яким переходить право власності на житлові будинки, будівлі, споруди, тягне за собою перехід права на земельну ділянку, на якій знаходиться відповідне нерухоме майно. Новий власник будинку (будівлі, споруди) у зв'язку з цим не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень". Таке оформлення здійснюється з урахуванням законодавчих приписів, зазначених в абзацах другому - п'ятому підпункту 2.12 пункту 2 цієї постанови, і положень постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2009 N 439 "Про деякі питання посвідчення права власності на земельну ділянку".

Як вбачається з матеріалів справи, між Вижницькою міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (Землекористувач) 25.01.2012 року, укладено договір №16, згідно якого сторони засвідчили, що землекористувач фактично користується земельною ділянкою, яка знаходиться в м. Вижниця, по вул. Чорновола 4 а, площею 0,0600 га, та згідно ст. 288 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2756-VI зобовязується сплатити кошти за землю з розрахунку річної орендної плати 3950 грн. 28 коп., що становить 3 відсотки нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, згідно довідки виданої Вижницьким районним відділом земельних ресурсів Держкомзему, за фактичне землекористування за період з 01.01.2012 року до 01.01.2013 року (пункт 1 договору).

Згідно з п. 4 договору передбачено, що договір набирає чинності з моменту його укладення та діє до моменту укладення договору оренди землі.

23.05.2012 року відповідач звернулася до Вижницької міської ради з заявою про надання їй дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,06 га для комерційного використання, що знаходиться по вул. Чорновола 4 а шляхом передачі в довгострокову оренду терміном на 49 років.

Рішенням 19 сесії VI-го скликання Вижницької міської ради №75/5-19/12 від 13.05.2012 року ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,06 га по вул. Чорновола 4 а, для комерційного використання, за рахунок забудованих земель міста на умовах довгострокової оренди терміном на 49 років та зобовязано останню до 23.05.2013 року виготовити у спеціалізованих землевпорядних організаціях проект відведення земельної ділянки на умовах дострокової оренди терміном на 49 років.

В подальшому приватним підприємством Земля-ДС розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_3 для обслуговування існуючого магазину на умовах довгострокової оренди терміном на 49 років в м. Вижниця, вул. Чорновола, 4 а та подано його на затвердження сесії Вижницької міської ради.

Рішенням 25 сесії VI- го скликання Вижницької міської ради №178/6-25/12 від 10.12.2012 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0634 га для обслуговування існуючого магазину по вул. Чорновола 4 а, за рахунок забудованих земель міста та зобовязано гр. ОСОБА_3 укласти з міською радою договір оренди земельної ділянки для обслуговування існуючого магазину по вул. Чорновола 4 а в м. Вижниці, встановивши орендну плату в розмірі 5 відсотків від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до п. 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року №6 Про деякі питання практики вирішення господарських справ у спорах, що виникають із земельних відносин після прийняття органом державної влади або місцевого самоврядування рішення про надання земельної ділянки у власність або в користування, затвердження результатів аукціону, укладення відповідної цивільно-правової угоди, набуття права власності на житловий будинок, будівлю, споруду особа має право на одержання земельної ділянки у власність або в користування і право вимагати оформлення документів, що посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою.

Рішенням 41 сесії VI- го скликання Вижницької міської ради №33-41/14 від 12.03.2014 року відмовлено у відміні рішення 25 VI- го скликання Вижницької міської ради №178/5-25/12 та №178/6-25/12 від 10.12.2012 року Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, в звязку з тим, що вони прийняті відповідно до чинного законодавства.

27.10.2014 року Вижницька міська рада у відповідь на лист гр. ОСОБА_3 повідомила останню, що питання площі земельної ділянки за адресою вул. Чорновала 4 а була узгоджена коли підписувалися акти встановлення та погодження меж земельних ділянок, які є необхідними при розробці проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянокю крім того відповідачу запропоновано надіслати міській раді свої проекти договорів для обговорення.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.10.2016 року за №22310139 відповідач 17.10.2016 року припинила свою підприємницьку діяльність, про що внесено відповідний запис.

Відповідно до п. 17 ст. 47 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем є датою державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Частинами 1 та 3 ст. 21 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Пунктом 4, 41 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України визначено випадки, коли відповідачем саме у господарському спорі може виступати фізична особа, а саме, справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів; справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю).

Згідно з п. 1, 6 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо: спір не підлягає вирішенню в господарських судах України; настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено діяльність суб'єкта господарювання, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідно до п. 4.2.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" провадження у справі підлягає припиненню з посиланням на пункт 1 частини першої статті 80 ГПК України, якщо при розгляді справи буде встановлено, що позов подано позивачем або до відповідача, який не має статусу юридичної особи або громадянина - суб'єкта підприємницької діяльності і не є учасником корпоративних відносин.

Пунктом 4.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що за наявності відомостей про припинення діяльності суб'єкта господарювання, який є стороною у справі, господарському суду слід враховувати таке. Відповідно до частини сьомої статті 59 Господарського кодексу України суб'єкт господарювання вважається ліквідованим з дня внесення до державного реєстру запису про припинення його діяльності. Отже, при вирішенні питання щодо припинення провадження у справі на підставі пункту 6 частини першої статті 80 ГПК України господарський суд повинен перевірити відповідні відомості в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_3. Тобто враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що провадження у справі в частині визнання укладеним договору оренди земельної ділянки з відповідачем як з фізичною особою-підприємцем слід припинити на підставі п. 1, 6 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Окрім того, громадянин, який мав статус суб'єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратив такий статус, не може бути стороною в судовому процесі у господарському суді, якщо немає визначених законом підстав для його участі в такому процесі. Однак у разі коли відповідна зміна статусу відбулася після порушення провадження у справі, вона не тягне за собою наслідків у вигляді зміни підвідомчості такої справи і, відповідно, - припинення провадження у ній, оскільки на час порушення господарським судом такого провадження її розгляд належав до юрисдикції цього суду; наведене стосується й випадку подання відповідним громадянином, що був відповідачем у справі, зустрічного позову в тій же справі. У будь-якому разі у суду немає й правових підстав для застосування при цьому положень статті 25 ГПК та залучення до участі у справі як правонаступника фізичної особи - підприємця тієї ж таки фізичної особи, оскільки правонаступництво передбачає перехід прав та обов'язків від одного суб'єкта до іншого, а не зміну правового статусу однієї й тієї ж самої особи. У разі задоволення позову до фізичної особи, яка в процесі розгляду справи втратила статус суб'єкта підприємницької діяльності, резолютивна частина відповідного судового рішення, крім відомостей, передбачених частинами другою - сьомою статті 84 ГПК, повинна містити дані, визначені в пункті 2 частини другої статті 54 цього Кодексу для фізичної особи (без зазначення її колишнього статусу суб'єкта підприємницької діяльності).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 07.11.2006 року у справі №16-9/225-04-7490, де зазначено про необхідність вирішення господарським судом спору по суті й після втрати відповідачем - субєктом підприємницької діяльності відповідного статусу, а також у постанові Вищого господарського суду України від 07.10.2015 року у справі №922/4349/14.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за фактичне користування земельної ділянки підлягають розгляду у господарському суді.

Судом першої інстанції, відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за фактичне користування земельною ділянкою, оскільки з укладеного між сторонами договору №16 від 25.01.2012 року вбачається, що відповідач зобовязався сплатити за фактичне користування земельною ділянкою виключно за період з 01.01.2012 року по 01.01.2013 року, у звязку з чим позивачем безпідставно заявлено вимогу про стягнення нарахованого на підставі договору №16 від 25.01.2012 року боргу за фактичне користування спірною земельною ділянкою в сумі 21268,48 грн.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Порушенням земельного законодавства спричинено державі в особі міської ради наявні матеріальні збитки, тому як до бюджету територіальної громади не поступила значна сума коштів, які б пішли на благоустрій міста та соціальні виплати громадянам. Ненадходженням плати до бюджету за використання земельної ділянки завдано шкоди державним інтересам.

Статтями 125,126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку посвідчується відповідним державним актом, а право оренди земельної ділянки - договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним, об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 156 даного кодексу передбачено, що власникам землі і землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіянні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють у тому числі юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 "Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19.04.93р., власникам та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіянні неодержанням доходів, у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Відшкодуванню, згідно з п. З Порядку № 284, підлягають збитки власників землі і землекористувачів, утому числі орендаторів, включаючи і неодержані, якщо вони обґрунтовані. Під неодержаним доходом слід розуміти дохід, який міг би одержати власник землі, землекористувачу тому числі орендатор, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття. Отже, не отримана своєчасно плата оренди за земельну ділянку є неодержаним доходом міської ради.

Відповідно до п.2 вищезазначеного Порядку розміри збитків, у тому числі неодержані доходи землекористувачів, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських міст обласного значення рад.

Відповідно до п. 5 Порядку збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій, а при вилученні (викупі) земельних ділянок - після прийняття відповідною радою рішення про вилучення (викуп) земельних ділянок у період до видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку підприємства, установи, організації або громадянина.

Аналізуючи зміст положень Порядку № 284, можна дійти висновку, що для визначення збитків, які необхідно стягнути зі сторони на користь держави повинні бути нараховані та затвердженні згідно з вищенаведеним порядком, який встановлений чинними нормами законодавства.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач не дотримався порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19.04.93р.,а саме: при виявлені правопорушення не було складено акту, не було затверджено склад комісії міської ради, не затверджено відповідну суму збитків на засіданні комісії, що свідчить про відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність збитків завданих державі.

Згідно ст.ст. 101, 103, ч.1 ст. 104 ГПК України в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі та додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення; скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково; змінити рішення.

Підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

В абзаці 5 пункту 12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, що не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи.

Оскільки, надання оцінки судом першої інстанції, щодо позовних вимог про стягнення плати за фактичне користування земельною ділянкою не призвели до прийняття неправильного рішення по суті, вони не можуть бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Інші твердження апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки вони не доведені належними та допустимими доказами та спростовуються матеріалами даної справи.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає відмову в задоволені позову повністю правомірною, а апеляційну скаргу необґрунтованою.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Чернівецької області від 29.11.2016р. відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а інші зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює спірні правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст.49 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Рішення господарського суду Чернівецької області від 29.11.2016р. в справі за номером 926/2737/16 залишити без змін.

2. Апеляційну скаргу Вижницької міської ради, № 02-18/681 від 20.12.2016р. залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови виготовлений 01.03.2017 р.

Головуючий-суддя Марко Р.І.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Костів Т.С.