РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2017Справа №910/21821/16

За позовом державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ ТЕХНО МОНТАЖ ГРУП"

про стягнення 1 087 002,07 грн.

Суддя Шкурдова Л.М.

Представники:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ ТЕХНО МОНТАЖ ГРУП" про стягнення 1 087 002,07 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням зобов'язань за Договором № 40-4/2747-15 від 09.09.2015 року.

Ухвалою судді Господарського суду міста Києва Андреїшиною І.О. від 30.11.2016 року порушено провадження у справі № 910/21821/16.

За результатом проведення повторного автоматизованого розподілу справи № 910/21821/16, справу передано для подальшого розгляду судді Шкурдовій Л.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2016 року справа № 910/21821/16 призначена до розгляду.

У судове засідання представники сторін не з'явились, про причини своєї неявки суд не повідомили, відповідач своїм правом на надання відзиву не скористався.

В судовому засіданні 23.02.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Враховуючи наявність доказів належного повідомлення сторін про час і місце проведення судового засідання, відсутність доказів неможливості прибуття в судове засідання представника відповідача, достатність матеріалів для прийняття рішення по суті, суд, відповідно до приписів ст.75 Господарського процесуального кодексу України, розглядає справу за відсутності представників сторін за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

09.09.2015 року між державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ ТЕХНО МОНТАЖ ГРУП" (виконавець) укладено Договір №40-4/2747-15 від 09.09.2015 року (далі - Договір).

29.12.2015 року сторонами Договору укладено Додаткову угоду №1 до Договору, згідно якої внесені зміни до Договору.

Відповідно до п.1.1. Договору виконавець зобов'язався у 2015 році виконати роботи з технічного переоснащення системи сигналізації периметру ПС 750 кВ «Західноукраїнська», інв. №018413, з виконанням повного комплексу робіт та комплектацією необхідними матеріалами і обладнанням, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх.

Згідно з п.1.2. Договору, зі змінами внесеними Додатковою угодою, найменування, склад та обсяги робіт, які є предметом цього Договору, визначені проектно-кошторисною документацією і включають :

- повний комплекс робіт з технічного переоснащення системи сигналізації периметру ПС 750 кВ «Західноукраїнська», інв. № 018413 у відповідності до затвердженого робочого проекту, Договірної ціни та локальних кошторисів (Додаток № 1-1 до Додаткової угоди №1 до Договору), які є невід'ємними частинами цього Договору;

- поставка необхідного обладнання (надалі Обладнання) згідно локального кошторису на придбання №2-1-2 (Додаток №1-1 до Додаткової угоди №1 до Договору), що є невід'ємною частиною цього Договору.

Кількість і вартість за цим Договором виконуваних Робіт, придбаного Обладнання визначені в договірній ціні та локальних кошторисах (Додаток № 1-1 до додаткової угоди №1 до Договору).

Згідно з п.3.1. Договору зі змінами, внесеними Додатковою угодою, загальна вартість Договору - 958 963,47 грн з ПДВ.:

- вартість Робіт, згідно з Договірною ціною (Додаток № 1-1 до Додаткової угоди №1 до Договору), становить разом з ПДВ 586 238,12 грн.

- вартість Обладнання, згідно з локальним кошторисом №2-1-2 (Додаток №1-1 до додаткової угоди №1), становить разом з ПДВ - 372 725,35 грн.

Відповідно до п.4.1. Договору замовник здійснює оплату за виконану Роботу та змонтоване Обладнання таким чином: авансовий платіж - 50% від загальної вартості Договору, що становить 579 481,50 грн з ПДВ протягом 30 календарних днів з моменту підписання та реєстрації договору, за умови наявності фінансування у замовника. Остаточний розрахунок за виконані роботи та обладнання в розмірі 50% від загальної вартості Договору здійснюється з відстрочкою платежу на строк до 150 банківських днів з моменту підписання уповноваженими представниками Сторін Актів виконаних робіт (ф.КБ-2в, довідка ф.КБ-3) та Актів приймання-передачі змонтованого обладнання.

Згідно з п.5.1. Договору зі змінами, внесеними Додатковою угодою строк виконання робіт та поставки Обладнання протягом 90 календарних днів з дня підписання та реєстрації договору, але не пізніше 31.03.2016 року.

Відповідно до п.10.1. Договору зі змінами, внесеними Додатковою угодою, цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та реєстрації в ДП «НЕК «Укренерго» і діє до 31.03.2016 року.

Судом встановлено, що позивачем на виконання умов п.4.1. Договору перераховано відповідачу авансовий платіж на переоснащення системи сигналізації в розмірі 579 481,50 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2372 від 21.09.2015 року, копію якого долучено до матеріалів справи.

Згідно підписаних сторонами та скріплених їх печатками Акту приймання виконаних будівельних робіт за березень 2016 року від 31.03.2016р. та Довідки про вартість виконаних робіт та витрати за березень 2016 року від 31.03.2016 року відповідачем виконані роботи на суму 249 801, 58 грн.

Відповідно до Акту приймання виконаних будівельних робіт за червень 2016 року від 24.06.2016р. та Довідки про вартість виконаних робіт та витрати за червень 2016 року від 24.06.2016 року відповідачем виконано роботи на суму 71 010,70 грн.

Звертаючись з позовом до суду позивач зазначає, що відповідачем не здійснено виконання Робіт та поставку Обладнання на суму 638 151,19 грн, в зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача суму невикористаного авансу в розмірі 258 669,22 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було перераховано відповідачу у якості попередньої оплати за Договором кошти в сумі 579 481,50 грн., натомість відповідачем було виконано роботи загальною вартістю 320 812,28 грн., в зв'язку з чим невикористана відповідачем сума перерахованих позивачем грошових коштів склала 258 669,22 грн.

Частиною 2 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір.

Як встановлено судом вище, відповідач взяв на себе зобов'язання виконати роботи у строк встановлений договором, а позивач зобов'язався прийняти та оплатити їх.

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч.1 ст.193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 5.1.Договору зі змінами, внесеними Додатковою угодою, сторони обумовили, що роботи мають бути виконані відповідачем до 31.03.2016 року.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано доказів того, що у строк, встановлений Договором, ним були повністю виконані роботи, обумовлені Договором, на суму перерахованої позивачем передоплати.

Згідно з п.7.8. Договору у разі невиконання зобов'язань виконавець повертає Замовнику грошові кошти, перераховані за договором (авансові платежі) протягом 3-х робочих днів з дати вимоги Замовника.

Позивач звертався до відповідача з вимогою №01-09-3364 від 10.10.2016 року про повернення залишку невикористаного авансу в розмірі 258 669,22 грн., що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 10.10.2016 року.

Пунктом 4 статті 653 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 604 ЦК України, зобов'язання припиняється за домовленістю сторін.

Згідно ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Пунктом п. 10.1. Договору сторони передбачили, що цей договір діє до 31.03.2016 року.

В матеріалах справи не міститься доказів того, що за згодою сторін договір було продовжено, в зв'язку з чим дія Договору припинена.

Відповідно до ч. 2 ст. 852 Цивільного кодексу України, за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Правовим наслідком прострочення боржника є право кредитора відмовитись від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків, якщо виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора (ч. 3 ст. 612 ЦК України).

Право вимагати збитки у випадку, якщо стане очевидним, що робота не буде виконана належним чином надана замовнику ст. 849 ЦК України.

Вимогами статті 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Згідно статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно статті 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України передбачає, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

З оглядку на те, позивачем перераховано в якості попередньої оплати суму коштів в розмірі 579 481,50 грн, разом з тим матеріалами справи підтверджується виконання відповідачем робіт на суму 320 812,28 грн, відповідачем не надано доказів, що у порядку та строки, передбаченому умовами Договору, ним передані виконані роботи на суму 258 669,22 грн позивачу і такі роботи були прийняті відповідачем або надано мотивовану відмову від прийняття таких робіт, суд приходить до висновку, що сплачені кошти як попередня оплата за Договором у розмірі 258 669,22 грн підлягають поверненню позивачу для відновлення його порушеного права, що є реальними збитками (ст. 22 ЦК України).

У зв'язку з порушенням відповідачем строків виконання робіт позивач також просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 99 282,67 грн.

Положеннями статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У відповідності до вимог п. 7.3.1. Договору, у разі порушення встановленого умовами договору строку виконання зобов'язань виконавець сплачує замовнику пеню у розмірі 0,5% ціни прострочених зобов'язань, за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково сплачує штраф у розмірі 14% від вказаної ціни.

Згідно ч. 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Зазначена правова позиція відображена у постанові Верховного Суду України від 09.04.2012 р. № 3-88гс11 та є обов'язковою відповідно до приписів ст. 111-28 ГПК України.

Суд перевірив розрахунок штрафу з суми вартості робіт, з виконання яких відповідачем допущено прострочення понад 30 днів, в зв'язку з чим вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу в розмірі 99 282,67 грн.

Крім того, позивачем на підставі п.7.3.1. Договору нараховано пеню в розмірі 685 501,703 грн. за загальний період з 01.04.2016 року по 25.10.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно вимог ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Оскільки статтею 547 Цивільного кодексу України визначено, що забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі, тобто встановлення штрафних санкцій за порушення виконання зобов'язання має бути вчинене у письмовій формі, а термін дії договору оренди закінчився 31.03.2016 року, суд приходить до висновку про те, що у позивача відсутні правові підстави для нарахування пені за період з 01.04.2016 року, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 685 501,73 грн нарахованої за період з 01.04.2016 року по 25.10.2016 року задоволенню не підлягають.

Посилаючись на п. 7.8. Договору, згідно з яким у разі невиконання зобов'язань виконавець повертає Замовнику грошові кошти, перераховані за договором (авансові платежі) протягом 3-х робочих днів з дати вимоги Замовника з урахуванням індексу інфляції та сплачує 14% річних за увесь час користування грошовими коштами Замовника (чужими грошовими коштами), позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 20 098,60 грн та 14 % річних в розмірі 23 449,85 грн.

Згідно ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав (п.5.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Одночасно з цим, позивачем визначено нарахування інфляційних втрат та встановлено 14 % річних на підставі п.7.8. Договору за період з квітня 2016 року по листопад 2016 року, в той час як строк дії Договору сплив 31.03.2016 року.

За таких підстав суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 20 098,60 грн - інфляційних втрат та 23 449,85 грн - 14 % річних задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст. 49 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ ТЕХНО МОНТАЖ ГРУП" (01042, м.Київ, вул.Патріса Лумумби, будинок 4/6, корпус А, ) на користь державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри, будинок 25, ) 258 669 (двісті п'ятдесят вісім тисяч шістсот шістдесят дев'ять) грн 22 коп - суми боргу, 99 282 (дев'яносто дев'ять тисяч двісті вісімдесят дві) грн 67 коп - штраф та 5 369 9пять тисяч триста шістдесят дев'ять) грн 28 коп - витрати по сплаті судового збору

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Л.М. Шкурдова

Повне рішення складено: 27.02.17 р.