ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2017 р.Справа № 916/1841/16

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мишкіної М.А.

суддів Будішевської Л.О., Таран С.В.

при секретарі судового засідання Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників сторін:

від ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» - ОСОБА_1 за довіреністю;

від ПрАТ «Елопак-Фастів» - не зявився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський виноробний завод»

на рішення господарського суду Одеської області від 07 вересня 2016 року

по справі №916/1841/16

за позовом Приватного акціонерного товариства «Елопак-Фастів»

до Приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський виноробний завод»

про стягнення 498770,74грн.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

У судових засіданнях 17.01.2017р.та 02.02.2017р. оголошувалась перерва згідно ст.77 ГПК України.

В судовому засіданні 21.02.2017р. згідно ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

08.07.2016р. Приватне акціонерне товариство «Елопак-Фастів» (надалі позивач, ПрАТ «Елопак-Фастів») звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський виноробний завод» (надалі відповідач, ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод»), в якому просило суд стягнути з відповідача на свою користь 498770,74 грн., з яких 111395,09грн.- заборгованість, 7909,05грн. - інфляційні нарахування, 3268,60грн. - три проценти річних, 11139,50грн. - пеня за порушення строку оплати товару, 365094,50грн. - пеня за порушення строку зберігання товару.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12.01.2009р. між ним (Постачальник) та ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» (Покупець) було укладено договір №58/09-В-UKR/TRN-DYA. Відповідач отримав від позивача товар (картонні заготівки «Пюр-Пак») 26.05.2015р. на суму 111395,09грн., за який не розрахувався, у звязку з чим на суму боргу відповідачеві нараховано інфляційні втрати, відсотки річних, пеня за порушення строку оплати товару. Також відповідач в порушення ОСОБА_2 не вивіз зі складу позивача замовлений товар у кількості 904800 штук вартістю 2337924,77 грн. з ПДВ, через що останньому була нарахована пеня за порушення строку зберігання товару.

З посиланням на норми ст.625, 526, 610, 629 ЦК України, ч.1 ст.173, ст.193 ГК України ТОВ «Елопак-Фастів» просило суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням господарського суду Одеської області від 07.09.2016р. (суддя Никифорчук М.І..) позов задоволено повністю - стягнуто з ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» на користь ПрАТ «Елопак-Фастів» 111395,09грн. заборгованості, 7909,05грн. інфляційних нарахувань, 3268,60грн. три проценти річних, 11139,50грн. пені за порушення строку оплати товару, 365094,50грн. пені за порушення строку зберігання товару та судовий збір у сумі 7482,10грн.

Рішення суду обґрунтовано посиланням на норми ст.ст.509, 11, ч.1 ст.626, ч.1 ст.627, ст.ст.525,526,610, 627 ЦК України, ст.ст.174, 175,193 ГК України та вмотивовано тим, що 12.01.2009р. між сторонами у справі (Позивач Постачальник, Відповідач - Покупець) було укладено договір №58/09-В-UKR/TRN-DYA. До вказаного ОСОБА_2 укладено додаткові угоди №1 від р., №2 від 01.04.2009 р., №3 від 30.12.2009 р., №4 від 01.04.2010 р., №5 від р., №6 від 30.12.2010 р., №7 від 10.03.2011 р., №8 від 30.12.2011 р., №9 від 31.12.2012 р., №10 від 31.12.2013 р., кожна з яких є невід'ємною частиною ОСОБА_2. Згідно з пунктом 1.1 ОСОБА_2 Постачальник зобов'язується поставити Покупцю в обумовлені строки товар (висічку) - картонні заготівки «Пюр-Пак» (далі «Товар»), а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар. На виконання умов ОСОБА_2 Позивачем по видатковій накладній №866 від 26.05.2015р., довіреністю до неї №0055 від 25.05.2015 р., поставлено Відповідачеві товару на суму 111395,09 грн. з урахуванням ПДВ. На вказаний товар виставлений рахунок на оплату №801 від 26.05.2015р. Проте Відповідач повністю не сплатив отриманий товар і тому прострочення оплати зазначеного товару розпочалось з 26.06.2015р. Відповідно до наданого Позивачем розрахунку на вказану суму боргу відповідачеві нараховані: пеня за порушення Покупцем зобов'язань з оплати поставленого товару в сумі 11139,50 грн., відповідно до ст. 625 ЦК України інфляційні втрати на суму боргу в сумі 7909,05 грн. та 3% річних в сумі 3268,60 грн. Крім того, станом на 15.06.2016р. відповідач в порушення пункту 2.6 ОСОБА_2 не вивіз зі складу Постачальника замовлений товар у кількості 904800 штук вартістю 2337924,77грн. з урахуванням ПДВ, згідно таблиці наведеної Позивачем у позовній заяві. Перевіривши наданий позивачем розрахунок стягнення, господарський суд прийняв його до уваги, визнав правильним та задовольнив позовні вимоги.

Не погодившись з рішенням суду від 07.09.2016р., ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що при постановленні оскаржуваного рішення допущене неправильне застосування норм матеріального права, рішення підлягає скасуванню з наступних підстав:

- з матеріалів справи вбачається, що справа у суді першої інстанції 07.09.2016р. розглянута за відсутності представника ПрАТ «Ізмаїльський винзавод». Будь-які докази про належне його повідомлення про день та час розгляду справи в матеріалах справи відсутні, що у відповідності до приписів ст.104 ГПК України є підставою для скасування рішення;

- поштовою адресою ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» сторони договору від 12.01.2009р. визначили як: 68600, м.Ізмаїл, вул.Гагаріна, 44. Саме на підставі цього договору була стягнена начебто існуюча заборгованість. Даний договір з самого початку розгляду справи був доданий до матеріалів справи. Тобто суду та позивачу була відома поштова адреса відповідача, яка невідомо з яких причин не була використана для процесуального листування;

- згідно п. 2.7 ОСОБА_2 поставка упаковки Пюр-Пак здійснюється на підставі замовлення на поставку (Заказ), що розміщується Покупцем шляхом його передачі засобами факсимільного зв'язку на адресу Компанії Елопак. Форма замовлення на поставку упаковки Пюр-Пак наведена в Додатку 1 цього ОСОБА_2. У замовленні Покупець зазначає наступну інформацію:найменування (асортимент) упаковки; код-оригінал макету; тип-оригінал макету (поточний або новий); тип печаті; кількість; дату поставки. Договір постачання товару не містить жодних інших строків або дат постачання Товару, а також посилання на кількість товару, що підлягає поставці;

- замовлення на поставку вважається відхиленим у випадку, якщо Компанія Елопак письмово не підтвердить прийняття замовлення на Постачання впродовж 3 (трьох) робочих днів від дати отримання на розрахунковий рахунок Компанії попередньої оплати. Однак, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про направлення Відповідачем замовлень на виготовлення продукції. Так само відсутні й письмові підтвердження з боку Позивача про прийняття замовлення. Відтак, відсутність цих документів свідчить про відхилення замовлення в силу п. 2.10 ОСОБА_2;

- платіжні доручення, рахунки на оплату та виписки по рахунку не можуть свідчити про узгодження замовлення певного об'єму продукції, а є лише підтвердженням здійснення окремої господарської операції;

- позовні вимоги про стягнення заборгованості за ОСОБА_2 є безпідставними з огляду на те, що у Відповідача взагалі відсутня заборгованість перед Позивачем, що підтверджується підписаним Сторонами ОСОБА_2 звіряння взаєморозрахунків станом на період 2015 року між ПрАТ «Елопак-Фастів» та ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод»;

- згідно з вищезазначеним ОСОБА_2 за даними ПрАТ «Елопак-Фастів» станом на 31.12.2015р. заборгованість на користь ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» становить 108459,73грн.

Тобто позивачем підтверджена не тільки відсутність заборгованості відповідача, а ще й наявність заборгованості позивача перед відповідачем.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 12.12.2016р. відновлено скаржнику пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги; прийнято апеляційну скаргу ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» до провадження та призначено її до розгляду.

16.01.2017р. ПрАТ «Елопак-Фастів» подало суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити оскаржене рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, та заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник скаржника підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

ПрАТ «Елопак-Фастів» свого представника в засідання суду апеляційної інстанції не направило.

Відповідно до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення виходячи із наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 12.01.2009р. між Акціонерним товариством «Ізмаїльський винзавод» (наразі Приватне акціонерне товариство «Ізмаїльський винзавод») (Покупець) та Відкритим акціонерним товариством «Елопак-Фастів» (наразі Приватне акціонерне товариство «Елопак-Фастів») було укладено договір №58/09-В-UKR/TRN-DYA (надалі Договір від 12.01.2009р.).

Згідно з пунктом 1.1 ОСОБА_2 від 12.01.2009р. Постачальник зобов'язується поставити Покупцю в обумовлені строки товар (висічку) - картонні заготівки «Пюр-Пак» (далі «Товар»), а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар.

Відповідно до п.2.4 ОСОБА_2 від 12.01.2009р. поставка Товару здійснюється Покупцем самовивозом на умовах EXW склад компанії Елопак м.Фастів, Київська область, згідно Інкотермс-2000, окремими партіями в кількості, асортименті та в строки, вказані в узгодженому Сторонами замовленні, якщо Сторони не домовляться про інше.

Покупець зобовязується вивезти замовлений Товар з місяця поставки протягом 21 календарного дня від дати надходження Товару на склад компанії Елопак. При порушенні Покупцем стандартного 21-денного періоду зберігання Товару на складі компанії Елопак, остання Сторона залишає за собою право застосувати до Покупця штрафні санкції відповідно до п.п.5.2 та 5.3 даного ОСОБА_2 (п.2.6 ОСОБА_2 від 12.01.2009р.)

Згідно із п.2.7 ОСОБА_2 від 12.01.2009р. поставка упаковки Пюр-Пак здійснюється на підставі замовлення на поставку (Заказ), що розміщується Покупцем шляхом його передачі засобами факсимільного зв'язку на адресу Компанії Елопак. Форма замовлення на поставку упаковки Пюр-Пак наведена в Додатку 1 цього ОСОБА_2. У замовленні Покупець зазначає наступну інформацію: найменування (асортимент) упаковки; код-оригінал макету висічки; тип-оригінал макету (поточний або новий); тип печаті; кількість; дату поставки, яка передбачається.

Покупець зобовязаний розмістити замовлення та внести 1-й авансовий внесок в розмірі 50% від вартості замовленої партії Товару згідно із п.7.5.1 ОСОБА_2 не пізніше ніж за 15 робочих днів до початку періоду виробництва на заводі-виробнику відповідного типу упаковки Пюр-Пак. Графік виробництва упаковки Пюр-Пак на заводі-виробнику наведений в Додатку №3 до ОСОБА_2. (п.2.9 ОСОБА_2 від 12.01.2009р.).

Згідно із п.2.10 ОСОБА_2 від 12.01.2009р. Компанія Елопак приймає замовлення після надходження на її розрахунковий рахунок попередньої оплати від Покупця в розмірі 50% від вартості замовленої партії Товару згідно із п.7.5.1 ОСОБА_2. Компанія Елопак підтверджує покупцю прийняття замовлення шляхом факсимільної передачі його копії з відміткою про прийняття замовлення протягом 3 робочих днів від дати надходження на її розрахунковий рахунок попередньої оплати від Покупця в розмірі 50% від вартості замовленої партії Товару згідно із п.7.5.1 даного ОСОБА_2. З моменту прийняття Компанією Елопак замовлення на поставку упаковки Пюр-Пак, таке замовлення стає невідємною частиною ОСОБА_2. Відповідне замовлення на поставку вважається відхиленим, в разі якщо Компанія Елопак письмово не підтверджує прийняття замовлення на поставку протягом 3 робочих днів від дати надходження на розрахунковий рахунок Компанії Елопак попередньої оплати згідно із п.7.5.1 ОСОБА_2. При цьому Компанія Елопак протягом вказаних 3 робочих днів здійснить повернення Покупцю отриманої від нього передплати в розмірі 50% від вартості замовленої партії Товару.

Відповідно до п.5.2 ОСОБА_2 від 12.01.2009р. у випадку, якщо Покупець не виконує зобовязання з дотримання стандартного строку зберігання упаковки Пюр-Пак на складі Компанії Елопак, наведеного в п.2.6 даного ОСОБА_2, та не вивозить замовлений Товар протягом 21 календарного дня від дати надходження Товару на склад Компанії Елопак, остання може вимагати від Покупця, сплатити пеню у розмірі 0,1 % від вартості невивезеного Товару за кожний прострочений день зберігання.

Згідно із п.5.4 ОСОБА_2 від 12.01.2009 в разі, якщо Покупець не дотримується строків оплати поставленого товару, зазначеного в п. 7.5 ОСОБА_2, Покупець сплатить Постачальнику пеню в розмірі 0,1% від вартості Товару за кожний день прострочення оплати. Максимальна сума пені обмежується сумою, що дорівнюється 10% від вартості товару.

Договір вступає в силу з моменту його підписання обома Сторонами та діє до 31.12.2009р. У разі якщо на момент закінчення дії ОСОБА_2 у Сторін залишаються невиконаними зобовязання, які витікають з ОСОБА_2, дія ОСОБА_2 відносно таких зобовязань продовжується до повного виконання цих зобовязань (пункти 6.1, 6.2 ОСОБА_2 від 12.01.2009р.).

Відповідно до підпунктів 7.5.1 та 7.5.2 пункту 7.5 ОСОБА_2 від 12.01.2009р. оплата за Товар здійснюється покупцем наступним чином: 50% вартості замовленої партії упаковки Пюр-Пак сплачуються Покупцем протягом 3 робочих днів з моменту розміщення замовлення на підставі рахунку, що виставляється Компанією Елопак в гривнях з урахуванням пунктів 7.7 та 7.7.1 ОСОБА_2, проте в будь-якому випадку перед підтвердженням замовлення Компанією Елопак. 50% вартості, які залишились, замовленої упаковки Пюр-Пак сплачуються Покупцем на умовах товарного кредиту протягом 30 календарних днів з моменту відвантаження та дати видаткової накладної.

Всі платежі здійснюються Покупцем на підставі відповідних рахунків на оплату, що виставляються Компанією Елопак, шляхом безготівкового банківського переводу грошових коштів в українській гривні на розрахунковий рахунок Компанії Елопак (пункт 7.6 ОСОБА_2 від 12.01.2009р.).

До ОСОБА_2 від 12.01.2009р. укладено додаткові угоди №1 від 30.01.2009р., №2 від 01.04.2009р., №3 від 30.12.2009р., №4 від 01.04.2010 р., №5 від 31.07.2010р., №6 від 30.12.2010р., №7 від 10.03.2011р., №8 від 30.12.2011р., №9 від 31.12.2012р., №10 від 31.12.2013р., кожна з яких є невід'ємною частиною ОСОБА_2.

Вищезазначеними угодами, зокрема, продовжено строк дії ОСОБА_2 від 12.01.2009р. та визначено, що поставка товару здійснюється Покупцем само вивозом на умовах франко-склад за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Петропавлівська Борщагівка, вул.Антонова, 1-А, «МЛП Чайка» згідно Інкотермс-2000, окремими партіями в кількості, асортименті та в строки, вказані в узгодженому Сторонами замовленні, якщо сторони не домовляться про інше (додаткова угода №5 від 31.07.2010р.).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов ОСОБА_2 від 12.01.2009р. Постачальник по видатковій накладній №866 від 26.05.2015р., довіреності №0055 від 25.05.2015 р., поставлено Відповідачеві товару на суму 111395,09 грн. з урахуванням ПДВ

На вказаний товар виставлений рахунок на оплату №801 від 26.05.2015р., виписана податкова накладна №883 від 26.05.2015р.

Звертаючись до суду з позовом, ПрАТ «Елопак-Фастів» зазначило, що відповідач 26.05.2015р. отримав товар на суму 111395,09грн., за який не розрахувався, у звязку з чим на суму боргу 111395,09грн. відповідачеві нараховано інфляційні втрати 7 909,05грн., 3% річних 3268,60, пеня за порушення строку оплати товару, а також пеня за порушення строку зберігання товару 365094,50грн. у звязку із не вивезенням замовленого товару.

Згідно із ч.ч.1-2 ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст.174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписами ч.1 ст.629 цього Кодексу договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов ОСОБА_2 від 12.01.2009р. ПрАТ «Елопак-Фастів» поставило ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» Товар та виставило рахунок на оплату відповідачу, а відповідач прийняв товар, зокрема: 26.05.2015р. на суму 111395,09грн., що підтверджується видатковою накладною №866 від 26.05.2015р., довіреністю ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» №0055 від 05.06.2015р., рахунком на оплату №801 від 26.05.2015р., податковою накладною №883 від 26.05.2016р., квитанцією №1 про прийняття податкової накладної №883 від 26.05.2016р. на центральному рівні ДПС України.

ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» своїх зобовязань за ОСОБА_2 від 12.01.2009р. в частині оплати вартості товару за видатковою накладною №866 від 26.05.2015р. на суму 111395,09грн. не виконало.

Відповідач не заперечує факт отримання товару на суму 111395,09грн. за видатковою накладною №866, стверджуючи лише про відсутність оформленого замовлення на товар за формою, затвердженою додатком до договору.

Між тим, товар був отриманий відповідачем його уповноваженою особою за довіреністю, реквізити якої зазначені у видатковій накладній №866 від 26.05.2015р., отже згідно п.п.7.5.2 п.7.5 ОСОБА_2 остаточний розрахунок за товар мав відбутись не пізніше 26.06.2015р., незалежно від того, чи вчинялась предоплата за товар.

Відповідно до ст.694 ЦК України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу. Зміна ціни на товар, проданий в кредит, не є підставою для проведення перерахунку, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі невиконання продавцем обов'язку щодо передання товару, проданого в кредит, застосовуються положення статті 665 цього Кодексу. Якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, продавець має право вимагати повернення неоплаченого товару. Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати. ОСОБА_2 купівлі-продажу може бути передбачений обов'язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем. З моменту передання товару, проданого в кредит, і до його оплати продавцю належить право застави на цей товар.

Згідно ст.1057 ЦК України договором, виконання якого пов'язане з переданням у власність другій стороні грошових коштів або речей, які визначаються родовими ознаками, може передбачатися надання кредиту як авансу, попередньої оплати, відстрочення або розстрочення оплати товарів, робіт або послуг (комерційний кредит), якщо інше не встановлено законом. До комерційного кредиту застосовуються положення статей 1054 - 1056 цього Кодексу, якщо інше не встановлено положеннями про договір, з якого виникло відповідне зобов'язання, і не суперечить суті такого зобов'язання.

Право власності на спірний товар відповідач набув 26.05.2015р. відповідно до положень ст.334 ЦК України.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.538 ЦК України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. Якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Отже відсутність письмових замовлень на товар, оформлених згідно Додатку до договору, не звільняє відповідача від обовязку його оплати у разі прийняття товару, оскільки позивач поставив, а відповідач прийняв товар за накладною №866 від 26.05.2015р. (ч.4 ст.538 ЦК України) за відсутності письмового замовлення.

Згідно із ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно із ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про те, що вимога щодо стягнення з ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» заборгованості у розмірі 111395,09грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В додатки до позовної заяви ПрАТ «Елопак-Фастів» було надано розрахунки 3% річних за користування чужими коштами та інфляційних втрат, що підлягають виплаті за порушення термінів оплати вартості товару, передбачених ОСОБА_2 від 12.01.2009р., відповідно до яких:

- розмір 3% річних від простроченої з 26.06.2015р. суми відповідно до ст.625 ЦК України складає 3268,60грн. (період прострочення 26.06.2015р. 06.06.2016р.);

- розмір інфляційних витрат (липень 2015 року- травень 2016 року) складає 7909,05грн.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши вищезазначені розрахунки, погоджується з висновком місцевого господарського суду про їх правильність та відповідність умовам договору та чинному законодавству, а отже і обґрунтованістю позовних вимог ПрАТ «Елопак-Фастів» в цій частині.

В частині стягнення з відповідача пені за прострочення оплати товару, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із п.5.4 ОСОБА_2 від 12.01.2009р. в разі, якщо Покупець не дотримується строків оплати поставленого товару, зазначеного в п.7.5 ОСОБА_2, Покупець платить Постачальнику пеню в розмірі 0,1% від вартості Товару за кожний день прострочення оплати. Максимальна сума пені обмежується сумою, що дорівнюється 10% від вартості товару.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пункт 2.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» містить розяснення, що за приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

В додатки до позовної заяви ПрАТ «Елопак-Фастів» надано розрахунок неустойки (пені) за прострочення оплати товару, згідно якого розмір пені розрахований позивачем виходячи із подвійної облікової ставки Нацбанку України за 1 день у відповідному періоді (починаючи з 26.06.2015р.) та складає 11139,50грн. (період прострочення з 26.06.2015р. по 24.09.2015р.).

Позивач на підставі умови п.5.4 ОСОБА_2 від 12.01.2009р. обмежив суму стягнення пені розміром 11139,50грн.(10% від суми поставки, якими обмежена максимальна сума неустойки, тобто 10% від 111395грн. 09коп.).

Колегія суддів, перевіривши вищезазначений розрахунок, погоджується з висновком суду першої інстанції про його правильність та відповідність умовам договору та чинному законодавству, а отже і обґрунтованістю позовних вимог ПрАТ «Елопак-Фастів» в частині стягнення пені за прострочення оплати товару.

Разом з цим, в частині стягнення пені з ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» за прострочення зберігання товару колегія суддів вважає висновки місцевого господарського суду помилковими з огляду такого.

Вимагаючи стягнути з ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» пеню за порушення строку зберігання товару позивач в позовній заяві посилається на замовлення відповідача:

- Ф від 25.03.2014р. 11:49:06 (рахунок на оплату товара (передплата Ф від 25.03.2014р.);

- Ф від 21.03.2014р. 15:01:17 (рахунок на оплату товара (передплата Ф від 21.03.2014р.);

- Ф від 12.05.2014р. 15:20:33 (рахунок на оплату товара (передплата Ф від 12.05.2014р.);

- Ф від 12.08.2014р. 12:12:17 (рахунок на оплату товара (передплата Ф від 12.08.2014р.);

- Ф від 11.09.2014р. 16:02:04 (рахунок на оплату товара (передплата Ф від 11.09.2014р.);

- Ф від 18.09.2014р. 11:34:20 (рахунок на оплату товара (передплата Ф від 19.09.2014р.);

- Ф від 18.07.2014р. 17:53:12 (рахунок на оплату товара (передплата Ф від 22.07.2014р.);

- Ф від 07.10.2014р. 11:25:40 (рахунок на оплату товара (передплата Ф від 07.10.2014р.).

Проте вказані замовлення позивачем до матеріалів позовної заяви не додані та суду не надані.

Відповідно до п.2.4 ОСОБА_2 від 12.01.2009р. поставка Товару здійснюється Покупцем самовивозом на умовах EXW склад компанії Елопак м.Фастів, Київська область, згідно Інкотермс-2000, окремими партіями в кількості, асортименті та в строки, вказані в узгодженому Сторонами замовленні, якщо Сторони не домовляться про інше.

Згідно із п.2.7 ОСОБА_2 від 12.01.2009р. поставка упаковки Пюр-Пак здійснюється на підставі замовлення на поставку (Заказ), що розміщується Покупцем шляхом його передачі засобами факсимільного зв'язку на адресу Компанії Елопак. Форма замовлення на поставку упаковки Пюр-Пак наведена в Додатку 1 цього ОСОБА_2. У замовленні Покупець зазначає наступну інформацію: найменування (асортимент) упаковки; код-оригінал макету висічки; тип-оригінал макету (поточний або новий); тип печаті; кількість; дату поставки, яка передбачається.

Відповідно до п.2.10 ОСОБА_2 від 12.01.2009р. Компанія Елопак приймає замовлення після надходження на її розрахунковий рахунок попередньої оплати від Покупця в розмірі 50% від вартості замовленої партії Товару згідно із п.7.5.1 ОСОБА_2. Компанія Елопак підтверджує покупцю прийняття замовлення шляхом факсимільної передачі його копії з відміткою про прийняття замовлення протягом 3 робочих днів від дати надходження на її розрахунковий рахунок попередньої оплати від Покупця в розмірі 50% від вартості замовленої партії Товару згідно із п.7.5.1 даного ОСОБА_2. З моменту прийняття Компанією Елопак замовлення на поставку упаковки Пюр-Пак, таке замовлення стає невідємною частиною ОСОБА_2. Відповідне замовлення на поставку вважається відхиленим, в разі якщо Компанія Елопак письмово не підтверджує прийняття замовлення на поставку протягом 3 робочих днів від дати надходження на розрахунковий рахунок Компанії Елопак попередньої оплати згідно із п.7.5.1 ОСОБА_2. При цьому Компанія Елопак протягом вказаних 3 робочих днів здійснить повернення Покупцю отриманої від нього передплати в розмірі 50% від вартості замовленої партії Товару.

Згідно із ч.1 ст.32, ч.1 ст.33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегією суддів встановлено, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про направлення ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» замовлень на поставку, оформлених та розміщених згідно п.2.7 ОСОБА_2 за формою, затвердженою Додатком №1 до ОСОБА_2.

Не містять матеріали справи й письмових підтверджень ПрАТ «Елопак-Фастів» про прийняття замовлень згідно умов, викладених у п. 2.10 ОСОБА_2.

Платіжні доручення №533 від 15.08.2014р., №15 від 15.09.2014р., рахунки на оплату №1275 від 21.08.2014р., №1449 від 11.09.2014р., виписки за рахунком позивача за 20.06.2013р., 11.06.2013р., 24.04.2014р., 29.05.2014р., 21.08.2014р., 16.08.2014р., 02.09.2014р., 15.09.2014 р., 02.10.2013 р., 03.10.2013 р., 04.10.2013р., 13.01.2014р., 22.09.2014р. (копії яких містяться в матеріалах справи та суд першої інстанції послався на них як на доказ здійснення відповідачем замовлень та здійснення передплати за товар) не свідчать про узгодження замовлення певної кількості товару, а є лише підтвердженням здійснення окремих господарських операцій.

Таким чином, нарахування пені за зберігання понад 21 день товару на складі ПрАТ «Елопак-Фастів» за відсутності в матеріалах справи доказів замовлення такого товару ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод», є безпідставним, адже згідно п.2.5 ОСОБА_2 така відповідальність настає за порушення строку вивезення замовленого товару, встановленого п 2.6 ОСОБА_2 21 календарний день від дати надходження товару на склад компанії Елопак.

Відтак, оскільки позивачем не доведено порушення умов договору відповідачем (в частині пунктів 2.6, 5.2), підстави для стягнення пені, нарахованої згідно п.5.2 ОСОБА_2, відсутні та у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» (крім частини, яка стосується позовних вимог про стягнення пені за порушення строку зберігання товару) колегія суддів відхиляє з огляду наступного.

Відповідно до ч.1 ст.64 ГПК України суддя, прийнявши позовну заяву, не пізніше трьох днів з дня її надходження виносить і надсилає сторонам, прокурору, якщо він є заявником, ухвалу про порушення провадження у справі, в якій вказується про прийняття позовної заяви, призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, необхідні дії щодо підготовки справи до розгляду в засіданні. Ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Згідно із ст.87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, представникам сторін і третіх осіб, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Відповідно до розяснень, які містяться у п.3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81 1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

ПрАТ «Елопак-Фастів» у позовній заяві по даній справі зазначило адресу відповідача - 68640, Одеська область, Ізмаїльський район, смт.Суворове, вул.Лиманська, 18

Юридичною адресою ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» є: 68640, Одеська область, Ізмаїльський район, смт.Суворове, вул.Лиманська, 18, що підтверджується відомостями, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з матеріалів справи, як копія ухвали про порушення провадження по справі (від 11.07.2016р.), так і копія ухвали про відкладення розгляду справи (від 27.07.2016р.), копія оскаржуваного рішення (від 07.09.2016р.) були надіслані судом першої інстанції саме на вищезазначену адресу (яка є юридичною адресою відповідача).

Копія ухвали про порушення провадження у справі від 11.07.2016р. була вручена відповідачу 21.07.2016р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи (а.с.146).

Копія ж ухвали про відкладення розгляду справі від 27.07.2016р. та копія рішення від 07.09.2016р. повернулись на адресу господарського суду Одеської області з відміткою відділення поштового звязку «за зазначеною адресою не проживає».

Отже в даному випадку порушення судом першої інстанції при розгляді справи (як на тому наполягає скаржник в апеляційній скарзі) норм процесуального права відсутні, що унеможливлює застосування судом першої інстанції приписів ч.2 ст.104 ГПК України.

Посилання скаржника на те, що позивачу було достеменно відомо іншу адресу відповідача м.Ізмаїл, вул.Гагаріна,44 (яка зазначена яка поштова адреса ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» у ОСОБА_2 від 12.01.2009р.) також жодним чином не свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки судом надсилались документи по справі на адресу відповідача, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та була повідомлена позивачем у позовній заяві.

Також колегія суддів не приймає доводи скаржника про те, що в нього взагалі відсутня заборгованість перед позивачем, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків за 2015р.(копія якого надана ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» в додатки до апеляційної скарги), з огляду наступного.

Згідно із ч.1 ст.32, ч.1 ст.33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В ОСОБА_2 звірки взаєморозрахунків за 2015 рік, складеному ПрАТ «Елопак-Фастів» та ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» (який скріплений печатками обох підприємств), зазначено про те, що за даними ПрАТ «Елопак-Фастів» на 31.12.2015р. заборгованість на користь ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» - 108459,73грн.

Разом з цим, в ОСОБА_2 відсутні відомості про розрахунки з боку ПрАТ «Ізмаїльський винзавод», дані в ОСОБА_2 заповнені лише ПрАТ «Елопак-Фастів», при цьому в акті не зазначено, звіряння розрахунків за яким саме договором має посвідчити цей ОСОБА_2.

Відповідно до ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» підставою для бухгалтерського обліку господарськи операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні мати, зокрема, такі обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції. В ОСОБА_2 звіряння за 2015 р. не ідентифіковано, за який саме товар сплачувались кошти відповідачем, за якими договорами, і який саме товар (послуги) поставлявся позивачем відповідачу та за якими договорами.

Акт звіряння за 2015 рік не є належним доказом по справі, оскільки не містить відомостей про господарську операцію із зазначенням первинних документів, якими вона опосередкована.

Отже дані з ОСОБА_2 звіряння за 2015 рік не містять необхідної інформації щодо обставин, які входять до предмета доказування по справі: який саме товар (послуги) поставлявся відповідачу, в якій кількості, з яким призначенням платежу надходили грошові кошти від відповідача, за яким договором, тощо.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, (детальної виписки по рахунку ПрАТ «Елопак-Фастів», наданої позивачем в додатки до відзиву на апеляційну скаргу), між сторонами по справі існували також і інші (крім зобовязань за ОСОБА_2 від 12.01.2009р., який є предметом дослідження по даній справі) зобовязання, що підтверджується сплатою відповідачем, зокрема, 27.06.2014р. на рахунок ПрАТ «Елопак-Фастів» грошових коштів з призначенням платежу «за зап.частини», з посиланням на рахунки №751 від 08.05.2014р., №474 від 25.03.2014р., №714 від 06.04.2014р., №1138 від 22.07.2013р. №1516 від 11.07.2012р., №751 від 08.05.2014р.

Таким чином ОСОБА_2, на який посилається відповідач як на підставу стверджень про відсутність заборгованості перед позивачем, не є належним та допустимим доказом відсутності спірної заборгованості, оскільки відповідачем не надано належних доказів (відповідного платіжного доручення про сплату 111395,09грн., тощо) на підтвердження оплати отриманого за ОСОБА_2 від 12.01.2009р. Товару саме за видатковою накладною №866 від 26.05.2015р. та/або рахунком №801 від 26.05.2015р.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції скасовує рішення господарського суду Одеської області від 07.09.2016р. у справі №916/1841/16 в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» 365094грн. пені за порушення строку зберігання товару та розподілу судових витрат; в іншій частині по суті заявлених позовних вимог оскаржуване рішення залишається без змін як законне та обґрунтоване.

В частині розподілу судових витрат колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, п.10 ч.2 ст.105 ГПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційний господарський суд приймає постанову. У постанові мають бути зазначені новий розподіл судових витрат у разі скасування чи зміни рішення.

Згідно із ст.49 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За розрахунком апеляційного господарського суду розмір судового збору, що підлягає стягненню з ПрАТ «Ізмаїльський винзавод» на користь позивача за розгляд справи в суді першої інстанції, складає 2259,83грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Одеської області від 07 вересня 2016 року по справі №916/1841/16 скасувати в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський виноробний завод» 365094грн. пені за порушення строку зберігання товару та розподілу судових витрат.

В задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення господарського суду Одеської області від 07.09.2016р. залишити без змін, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський виноробний завод» на користь Приватного акціонерного товариства «Елопак-Фастів» 111395,09грн. заборгованості, 7909,05грн. інфляційних нарахувань, 3268,60грн. три проценти річних, 11139,50грн. пені за порушення строку оплати товару та 2259,83грн. судового збору.

В іншій частині вимог відмовити».

Доручити господарському суду Одеської області видати накази із зазначенням необхідних реквізитів.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписаний 27.02.2017р.

Головуючий суддя Мишкіна М.А.

Суддя Будішевська Л.О.

Суддя Таран С.В.