ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2017р. Справа № 914/3312/16

За позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м. Львів

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Львів

про стягнення 30 000, 42 грн.

Суддя Манюк П.Т.

За участю секретаря Марінченко Р.І.

Представники:

від позивача: Карвацька О.Р. - представник;

від відповідача: не з'явився.

Зміст ст. 22 ГПК України представнику позивача роз'яснено.

Розглядається справа за позовом регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 30 000, 42 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.12.2016 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні (з врахуванням ухвали суду від 16.01.2017 р.) на 07.02.2017 року.

Розгляд справи відкладався з підстав викладених у відповідній ухвалі суду.

Представник позивача в судове засідання з'явився, вимоги ухвали суду виконав, просив суд позовні вимоги задовольнити з підстав наведених у позовній заяві та усних поясненнях.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив. На адресу суду повернувся поштовий конверт з рекомендованим відправленням відповідачу ухвали про порушення провадження у справі та з ухвалою суду від 16.01.2017 р. Поштові конверти надсилалися відповідачу на адресу зазначену позивачем в позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1.

Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 27.02.2017 р. № станом на 27.02.2017р. місцезнаходженням відповідача є: АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст. 75 ГПК України при відсутності представника відповідача, за наявними у ній матеріалами яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив таке.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області (надалі - позивач) звернулося в господарський суд з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (надалі - відповідач) про стягнення 30 000, 42 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 29.10.2013 р. між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) було укладено договір оренди індивідуально визначеного майна № 149 (надалі - договір), відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме державне майно - нежитлові приміщення, загальною площею 269,9 м2, які знаходяться на першому і другому поверсі будівлі їдальні, за адресою: АДРЕСА_2 (реєстровий номер - 02071027.1.ЦВЖЧВА018) (надалі - майно), що перебувають на балансі Львівської національної академії мистецтв (надалі - балансоутримувач) (п.1.1 договору).

Вартість зазначеного орендованого майна визначена згідно з висновком про вартість майна, станом на 30.06.2013 року і становила за незалежною оцінкою 1 112 839, 00 грн без ПДВ.

Пунктом 10.1. договору визначено, що він укладений строком на 1 рік, діє з 29.10.2013 р. до 28.10.2014 р. включно. Договір оренди продовжується за наявності письмової заяви орендаря за один місяць до закінчення терміну дії договору оренди.

Як зазначає позивач, термін дії договору, враховуючи його продовження, закінчився 28.10.2016 року.

Відповідно до п. 3.6. договору, орендна плата перераховується щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції у наступному співвідношенні: 50% до державного бюджету; 50% на рахунок балансоутримувача;

Згідно з п. 3.7. договору, орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і сплачується до державного бюджету та балансоутримувачу, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до п. 5.3. договору, орендар зобов'язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Позивач стверджує, що станом на 15.12.2016 року заборгованість по орендній платі з врахуванням індексації за договором становить 26 667,81 грн.

За несвоєчасну сплату орендної плати, відповідно до п. 3.7. договору, позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 669, 47 грн.

Крім того, п. 10.8 договору передбачено, що у разі припинення або розірвання договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу.

08.11.2016 р. нерухоме майно, яке є об'єктом оренди, було повернено орендарем балансоутримувачу відповідно до акта приймання - передачі державного нерухомого майна згідно з договором від 29 жовтня № 149. У зв'язку з тим, що орендарем несвоєчасно повернено державне майно позивач, керуючись ст. 785 ЦК України та п. 10.10 договору, нарахував відповідачу неустойку у розмірі 2 663, 14 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити виходячи із таких мотивів.

Згідно з ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Як встановлено судом, 29.10.2013 р. між сторонами було укладено договір оренди індивідуально визначеного майна № 149, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме державне майно - нежитлові приміщення, загальною площею 269,9 м2, які знаходяться на першому і другому поверсі будівлі їдальні, за адресою: АДРЕСА_2 (реєстровий номер - 02071027.1.ЦВЖЧВА018), що перебувають на балансі Львівської національної академії мистецтв (п.1.1 договору).

Вартість зазначеного орендованого майна визначена згідно з висновком про вартість майна станом на 30.06.2013 року і становила за незалежною оцінкою 1 112 839, 00 грн без ПДВ.

Пунктом 10.1. договору визначено, що він укладений строком на 1 рік, діє з 29.10.2013 р. до 28 .10.2014 р. включно. Договір оренди продовжується за наявності письмової заяви орендаря за один місяць до закінчення терміну дії договору оренди.

Як вбачається із договорів від 21.11.2014 р. та від 08.12.2015 р. про внесення змін до договору оренди нерухомого державного майна від 29.10.2013 р. № 149, договір був пролонгований до 28.10.2016 року (включно).

Частинами 1 та 3 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Пунктами 3.1., 3.3. договору визначено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786 і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку орендної плати вересень 2013 року 3 679, 81 грн. Орендна плата за перший (повний) місяць оренди - жовтень 2013 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць оренди вересень 2013 року на індекс інфляції за жовтень 2013 року.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п. 3.3. договору).

Відповідно до п. 3.6. договору, орендна плата перераховується щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції у наступному співвідношенні: 50% до державного бюджету; 50% на рахунок балансоутримувача.

Згідно з договором від 08.12.2015 р. про внесення змін до договору оренди нерухомого майна від 29.10.2013 р. № 149, абзац перший пункту 3.6. розділу 3 «Орендна плата» викладено у новій редакції: «Орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісяця, не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж, у наступному співвідношенні.»

Відповідно до п. 5.3. договору, орендар зобов'язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Судом встановлено, а відповідачем не спростовано, що станом на 15.12.2016 року заборгованість по сплаті орендної плати за договором становила 26 667, 81 грн (36 296, 08 грн (нарахована орендна плата за період з грудня 2015 р. до 28 жовтня 2016 р.) + 4 918, 28 грн (борг станом на 16.12.2015 р.) - 14 546, 55 грн (фактична сплата без ПДВ) = 26 667, 81 грн (заявлена сума боргу без ПДВ). Таким чином, суд вважає позовну вимогу про стягнення з відповідача 26 667, 81 грн боргу за несплату орендної плати обгрунтованою і такою, що підлягає до задоволення.

Згідно з п. 3.7. договору, орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і сплачується до державного бюджету та балансоутримувачу, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

За несвоєчасну сплату орендної плати позивач, відповідно до п. 3.7. договору, нарахував відповідачу пеню в розмірі 669, 47 грн. Суд, перевіривши розрахунок пені у розмірі 669, 47 грн вважає позовні вимоги в цій частині підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Згідно ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Згідно ч. 2 ст. 795 ЦК України, повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Пунктом 10.8 договору передбачено, що у разі припинення або розірвання договору, майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу.

Як вбачається із акта приймання - передачі державного нерухомого майна згідно з договором від 29 жовтня № 149 нерухоме майно, яке є об'єктом оренди, 08.11.2016 р. було повернено орендарем балансоутримувачу.

У зв'язку з тим, що орендар несвоєчасно повернув державне майно позивач керуючись, ст. 785 ЦК України, п. 10.10 договору, нарахував відповідачу неустойку у розмірі 2 663, 14 грн.

Суд перевіривши розрахунок неустойки позивача вважає підставними позовні вимоги про стягнення неустойки за період з 03.11.2016 р. (наступний робочий день після завершення строку передбаченого п. 10.8. договору) до 08.11.2016 р. у розмірі 2 663, 14 грн.

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, судовий збір покладається на нього повністю.

Враховуючи вищезазначене, керуючись, ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області (79000, м.Львів, вул. Січових стрільців, 3, , одержувач коштів: Держбюджет м. Львова, код ЄДРПОУ одержувача: 38008294, банк одержувача: ГУДКСУ у Львівській області (МФО 825014), рахунок № 2002, код рахунку 22080300) суму в розмірі 31 378, 42 грн з яких:

- 26 667, 81 грн - заборгованості з орендної плати;

- 669, 47 грн - пені;

- 2 663, 14 грн - неустойки;

- 1 378, 00 грн - судового збору.

3. Наказ видати у відповідності до ст. 116 ГПК України.

Повне рішення складено 06.03.2017 року.

Суддя Манюк П.Т.