ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2017 року Справа № 904/10429/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Білецької Л.М.

при секретарі судового засідання: Абадей М.О.

за участі представників сторін:

від позивача: Підлужний В.М., адвокат, посвідчення НОМЕР_2 від 10.12.2015р.;

від відповідача: Кривий О.В., представник, довіреність № 474 від 15.09.2016р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2016р. у справі № 904/10429/14

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, смт. Петропавлівка, Петропавлівський район, Дніпропетровська область

до Фермерське господарство "Зоря", с. Вербуватівка, Юріївський район, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором контрактації сільськогосподарської продукції в сумі 78 771 345 грн. 29 коп., -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014р. фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - Позивач) звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фермерського господарства "Зоря" (далі - Відповідач) про стягнення з Відповідача грошових коштів у сумі 36 734 551 грн. 38 коп., в тому числі 31 140 935 грн. 00 коп. - авансу, 3 193 183 грн. 38 коп. - пені, 2 400 433 грн. 00 коп. - штрафу.

Заявлені позовні вимоги, мотивовані тим, що на виконання умов укладеного сторонами договору контрактації сільськогосподарської продукції від 28.01.2014 року, Позивач сплатив на користь Відповідача платіж у розмірі 31 140 935,00 грн., Відповідач в свою чергу зобов'язання з постачання оплаченої Позивачем сільськогосподарської продукції не виконав, в зв'язку з чим, Позивач, посилаючись на приписи ст. 693 ЦК України, вимагав повернення суми попередньої оплати та стягнення санкцій за порушення умов договору.

13.03.2015 року Позивач подав уточнення, за змістом яких вимагав стягнення з Відповідача на свою користь суму попередньої оплати в розмірі 30 300 935,00 грн., яка визначена за вирахуванням вартості фактично отриманої від Відповідача сільськогосподарської продукції.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2015 року позов задоволено. Стягнуто з фермерського господарства "Зоря" на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 30 300 935 грн. 00 коп. - заборгованості, 73 080 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.05.2015 року рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2015 року залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 27.07.2015 року постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.05.2015 року та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2015 року скасовано, справу направлено для нового розгляду до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи, 31.08.2015 року, Позивач подав уточнену позовну заяву, за змістом якої вимагав стягнення з Відповідача суми попередньої оплати в розмірі 78 771 345,29 грн. Збільшення розміру позовних вимог, Позивач обґрунтував посиланням на п. 3.2. Договору контрактації сільськогосподарської продукції від 28.01.2014 року, згідно умов якого, у разі збільшення офіційного курсу обміну валют долара США, вказані п. 3.1. Договору грошові кошти підлягають збільшенню відповідно до збільшення обмінного курсу долара США станом день здійснення розрахунку.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2016р. у справі № 904/10429/14 (суддя Ліпинський О.В.) в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись із зазначеним рішенням, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом фактичних обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2016р. у справі № 904/10429/14 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Так, скаржник зазначає в апеляційній скарзі, що судом не взяти до уваги умови укладеного між сторонами договору контрактації сільськогосподарської продукції від 28.01.2014р. та наявні у справі докази, які підтверджують одержання Відповідачем грошових коштів від Позивача на виконання вказаного договору. Судом невірно витлумачено п. 3.2. договору контрактації сільськогосподарської продукції та всупереч вимогам ст. 693 ЦК України відмовлено у задоволенні позову про повернення здійсненої Позивачем передоплати, оскільки Відповідачем не було виконано своїх зобов'язань з поставки сільськогосподарської продукції.

Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим, прийнятим з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу позивача безпідставною.

В обґрунтування заперечень Відповідач посилається на те, що згідно бухгалтерської документації ФГ "Зоря", грошові кошти, про сплату яких стверджує Позивач в своєму позові, Відповідачеві не надходили. Крім того, умови п.п. 3.1., 3.3. договору контрактації сільськогосподарської продукції від 28.01.2014р. не відповідають чинному законодавству України. Зазначає Відповідач і про те, що Позивач працював у фермерському господарстві "Зоря" та мав вільний доступ до документів господарства, але був звільнений та про наявність у провадженні правоохоронних органів кримінальної справи стосовно підроблення Позивачем договору контрактації сільськогосподарської продукції.

У судовому засіданні 28.02.2017р. представником Позивача оголошено клопотання про витребування у Відповідача додаткових доказів, а саме документів, які надавалися експерту для проведення призначеної у справі судової експертизи.

Також, 28.02.2017р. представником Позивача подано апеляційному суду заяву про відмову від апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 100 ГПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до винесення постанови.

Апеляційний господарський суд має право не приймати відмову від скарги з підстав, визначених у частині шостій статті 22 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 ГПК України, господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Виходячи з обставин даної справи, часу її розгляду в т.ч. і апеляційним судом, призначення апеляційним судом у справі судово-економічної експертизи та її проведення Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз, оплати вартості цієї експертизи Відповідачем, одержання апеляційним судом пояснень судового експерта та додаткових доказів, які витребувались за клопотаннями Позивача, наявність у провадженні правоохоронних органів кримінальної справи стосовно укладення та виконання між сторонами договору контрактації сільськогосподарської продукції від 28.01.2014р., колегія суддів апеляційного суду вважає, що відмова Позивача від апеляційної скарги порушує права Відповідача, зокрема на остаточне вирішення справи у відповідності до закону протягом розумного строку, тому не приймає відмову Позивача від апеляційної скарги.

Отже, апеляційний суд розглядає апеляційну скаргу по суті та переглядає оскаржуване рішення в апеляційному порядку у повному обсязі.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та повноту з'ясування і доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.01.2014 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (Контрактант) та Фермерським господарством "Зоря" (Виробник) укладено Договір контрактації сільськогосподарської продукції.

Пункт 1.1 Договору передбачає, що виробник зобов'язується виростити контрактанту визначену Договором сільськогосподарську продукцію і передає право власності на цей товар (майнове право) контрактанту на умовах цього Договору на загальну суму 40 000 000 грн., в т.ч. ПДВ 6666666,67 грн., а саме: пшеницю - 2659,3 т., ячмінь - 946,31 т., кукурудзу - 181,8т., соняшник - 8523,59т., а контрактант приймає право власності на цей товар (майнове право) на умовах цього Договору на загальну суму 40 000 000 грн., в т.ч. ПДВ 6666666,67 грн.

Відповідно до пункту 3.1 Договору контрактант надає виробнику грошові кошти у сумі 31 140 935 грн., що є еквівалентом 3 797 675 доларів США для придбання посівного матеріалу, мінеральних добрив, засобів захисту рослин, паливно-мастильних матеріалів, які виробник зобов'язується використати при виробництві товару.

Відповідно до умов п. 3.2. Договору, у випадку збільшення офіційного курсу обміну валют долара США по відношенню до гривні, встановленого Національним банком України, грошові кошти, вказані в п. 3.1. цього Договору у національній валюті, підлягають збільшенню відповідно до збільшення обмінного курсу долара США, встановленого Національним банком України на день здійснення розрахунку. Обмінний курс долара США, встановлених Національним банком України на день укладення цього Договору складає 8 грн. 20 коп. за 1 (один) долар США.

Контрактант передає грошові кошти до каси Виробника на протязі трьох місяців з моменту підписання Договору, що оформлюється прибутковим касовим ордером (Додаток № 11), що є невід'ємною частиною Договору (п. 3.3. Договору).

Пунктом 5.3 Договору визначено обов'язок Виробника зібрати та поставити товар Контрактанту власними транспортними засобами в строк до: 20.07.2014 року - ячмінь, пшеницю, 15.09.2014 року - соняшник, кукурудзу.

Як стверджує Позивач, на виконання умов п. 3.1., 6.2.1. Договору контрактації, він здійснив оплату на користь Відповідача авансового платежу в розмірі 31 140 935 грн., в підтвердження чого надав суду копію квитанції до прибуткового касового ордера № 49 від 02.04.2014 року, згідно якої, зазначена вище сума коштів внесена ОСОБА_3 в касу Фермерського господарства "Зоря" на підставі Договору контрактації від 28.01.2014 року.

Відповідач, в свою чергу проти одержання від Позивача авансового платежу в розмірі 31 140 935 грн. за квитанцією до прибуткового касового ордера № 49 від 02.04.2014 року заперечує, наявність у Позивача зазначеної квитанції пояснює перебуванням Позивача у трудових відносинах з Фермерським господарством "Зоря" на посаді комерційного директора, який в силу своїх функціональних обов'язків займався організацією укладення подібних договорів, у зв'язку з чим мав доступ до печатки господарства, електронної пошти, бланків з підписами голови господарства та наполягає на неможливості прийняття до каси підприємства грошових коштів в розмірі 31 140 935 грн. за спірною квитанцією у зв'язку із невідповідністю таких дій чинному законодавству України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд виходив з того, що Позивач не надав суду доказів здійснення попередньої оплати в розмірі встановленому п. 3.1. з урахуванням п. 3.2. Договору контрактації, а тому відповідно до приписів абз. 2 ч. 1 ст. 693 ЦК України та ч. 3. ст. 538 ЦК України у Відповідача (Виробника) виникло право, в тому числі зупинити виконання свого обов'язку щодо передачі сільськогосподарської продукції на користь Позивача до повного виконання останнім свого обов'язку щодо здійснення передоплати.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим з огляду на умови пунктів 5.1.-5.3. Договору контрактації, якими встановлені конкретні строки виконання Відповідачем своїх зобов'язань за договором, та які не пов'язані з виконанням Позивачем п. 3.2. Договору контрактації.

Окрім цього, між сторонами відсутній спір щодо не виконання Позивачем у повному обсягу своїх зобов'язань по Договору контрактації в частині розміру здійсненої передоплати, а підставою пред'явлення даного позову є не виконання Відповідачем своїх зобов'язань з поставки Позивачу сільгосппродукції та не повернення здійсненої попередньої оплати, одержання якої Відповідач заперечує взагалі.

Разом з цим, апеляційний суд не вбачає достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог Позивача у справ.

Так, згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національний банк України», Національний банк встановлює правила, форми і стандарти розрахунків банків та інших юридичних і фізичних осіб в економічному обігу України із застосуванням як паперових, так і електронних документів, а також платіжних інструментів та готівки, координує організацію розрахунків, дає дозволи на здійснення клірингових операцій та розрахунків.

Відповідно до п. 3.1. та п. 3.3. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджених Постановою Правління Національного банку України "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" від 15 грудня 2004 року № 637, касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами (додаток 2), підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства.

Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником.

Пунктом 2.3. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні встановлено, що підприємства (підприємці) мають право здійснювати розрахунки готівкою між собою та/або з фізичними особами протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами в межах граничних сум розрахунків готівкою, установлених відповідною постановою Правління Національного банку України. Платежі понад установлені граничні суми проводяться через банки або небанківські фінансові установи, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів без відкриття рахунку, шляхом перерахування коштів з поточного рахунку на поточний рахунок або внесення коштів до банку для подальшого їх перерахування на поточні рахунки. Кількість підприємств (підприємців) та фізичних осіб, з якими здійснюються розрахунки, протягом дня не обмежується.

Обмеження, установлене в абзаці першому цього пункту, стосується також розрахунків під час оплати за товари, що придбані на виробничі (господарські) потреби за рахунок готівкових коштів, одержаних за допомогою електронного платіжного засобу.

Пунктом 1 постанови Національного банку України № 210 від 06 червня 2013 року "Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено граничну суму розрахунків готівкою: підприємств (підприємців) між собою протягом одного дня в розмірі 10 000 гривень; фізичної особи з підприємством (підприємцем) протягом одного дня за товари (роботи, послуги) у розмірі 150 000 гривень; фізичних осіб між собою за договорами купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню, у розмірі 150 000 гривень.

Таким чином, операція з приймання протягом одного дня за одним платіжним документом готівки в касу підприємства в розмірі 31 140 935 грн. суперечить вищенаведеним постановам Національного банку України, а надана Позивачем квитанція до прибуткового касового ордера № 49 від 02.04.2014 року про прийняття в касу Фермерського господарства "Зоря" від ОСОБА_3 31 140 935 грн. не може бути належним та допустимим доказом передання цих коштів в розумінні ст. 34 ГПК України, оскільки складена всупереч вимогам вищенаведених постанов Національного банку України.

Також, з метою з'ясування усіх обставин справи щодо одержання Відповідачем від Позивача коштів у сумі 31 140 935,00 грн. апеляційним судом було призначено у справі судово-економічну експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз.

На вирішення експертизи апеляційним судом були поставлені наступні запитання:

1. Чи підтверджується документами бухгалтерського, податкового обліку та звітності Фермерського господарства "Зоря" (51326, вул. Центральна, 53-б, с. Вербуватівка, Юріївського району, Дніпропетровської області, ) одержання від фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) грошових коштів у сумі 31 140 935,00 грн. за квитанцією № 49 від 02.04.2014р. до прибуткового касового ордеру Фермерського господарства "Зоря", згідно з якою від фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 прийнято кошти на підставі договору контрактації від 28.01.2014р.?

2. Чи підтверджується документами бухгалтерського, податкового обліку та звітності Фермерського господарства "Зоря" (51326, вул. Центральна, 53-б, с. Вербуватівка, Юріївського району, Дніпропетровської області, ) одержання ним від інших осіб грошових коштів у сумі 31 140 935,00 грн. та їх використання у фінансово-господарській діяльності у 2014р.?

3. Яким згідно документів бухгалтерського, податкового обліку та звітності Фермерського господарства "Зоря" (51326, вул. Центральна, 53-б, с. Вербуватівка, Юріївського району, Дніпропетровської області, ) є обсяг одержаних ним та витрачених грошових коштів у 2014р.?

4. Чи відповідає квитанція № 49 від 02.04.2014р. до прибуткового касового ордеру Фермерського господарства "Зоря", згідно з якою від фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на підставі договору контрактації від 28.01.2014р. прийнято 31 140 935,00 грн., вимогам Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Національного банку України № 637 від 15.12.2004р.?

16.12.2016р. матеріали справи № 904/10429/14 було повернуто до Дніпропетровського апеляційного господарського суду разом із висновком судово-економічної експертизи № 1950/1951-16 від 30.11.2016р.

Відповідно до вищенаведеного висновку експертом надані наступні відповіді на поставлені апеляційним судом питання:

1. Документами бухгалтерського, податкового обліку та звітності Фермерського господарства «Зоря» не підтверджується одержання від фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 31 140 935.00 грн. за квитанцією № 49 від 02.04.2014 до прибуткового касового ордеру Фермерського господарства «Зоря», згідно з якою від фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 прийнято кошти на підставі договору контрактації від 28.01.2014.

2. Дослідженням наданих документів бухгалтерського обліку Фермерського господарства «Зоря» встановлено, що господарство у 2014 році отримало від інших осіб (крім ОСОБА_3) 55 053 402.47 грн. які були використані у фінансово- господарській діяльності.

В результаті проведеного дослідження встановлено, що в бухгалтерському, податковому обліку та звітності Фермерського господарства «Зоря» документально не відображено одержання ним від інших осіб (крім ОСОБА_3) грошових коштів у сумі 31 140 935.00 грн. за одним прибутковим касовим ордером чи единим платежем па розрахунковий рахунок.

3. Відповідно до наданих документів бухгалтерського обліку Фермерською господарства «Зоря» обсяг одержаних ним у 2014 році на розрахункові рахунки та в касу грошових коштів складає 56 525 615.01 грн., а обсяг витрачених ним у 2014 році грошових коштів - 56 229 600,51 грн.

4. Форма копії квитанції до прибуткового касового ордеру Фермерського господарства «Зоря» № 49 від 02.04.2014. згідно якої від ОСОБА_3 прийнято 31 140 935.00 грн. на підставі договору контракту від 28.01.14р.. відповідає типовій формі № КО-1 прибуткового касового ордеру, що наведена у додатку 2 до Постанови № 637, за винятком повноти заповнення граф «Головний бухгалтер» та «Касир». Але згідно з п. 2.3 Постанови НБУ № 637, підприємства (підприємці) мають право здійснювати розрахунки готівкою між собою та/або з фізичними особами протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами в межах граничних сум розрахунків готівкою, установлених відповідною постановою Правління Національного банку України. Платежі понад установлені граничні суми проводяться через банки або небанківські фінансові установи, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів без відкриття рахунку, шляхом перерахування коштів з поточного рахунку на поточний рахунок або внесення коштів до банку для подальшого їх перерахування на поточні рахунки.

У судовому засіданні по справі 24.01.2017р. вищенаведені висновки підтверджені судовим експертом Ільковою Н.В., якою також надані додаткові пояснення з приводу проведеної експертизи.

Отже, проведеною у справі судово-економічної експертизою не підтверджується одержання в касу Фермерського господарства «Зоря» від фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 31 140 935.00 грн. за квитанцією до прибуткового касового ордеру № 49 від 02.04.2014р.

Не підтверджується одержання вищенаведених коштів Відповідачем від Позивача і іншими матеріалами справи, зокрема витребуваними апеляційним судом від Головного управління статистики у Дніпропетровській області та Головного управління ДФС у Дніпропетровській області документами, а саме актами податкової перевірки діяльності Фермерського господарства "Зоря" за 2014 рік від 31.12.2014р. та 27.11.2015р., фінансовою та податковою звітністю Фермерського господарства "Зоря" за 2014 рік.

Проте, матеріали справи свідчать, що ОСОБА_3 з 18.01.2013р. працював у Фермерському господарстві "Зоря" на посаді комерційного директора та 29.08.2014р. був звільнений за ст. 41 КЗпП (у зв'язку із втратою довіри зі сторони власника), а за фактами укладення та виконання між сторонами договору контрактації сільськогосподарської продукції від 28.01.2014р. ведуться слідчі дії у кримінальних провадженнях № 0000347 та № 0000017 (а.с. 111-118, т.1, а.с. 176, т. 2).

Виходячи з усіх вищенаведених обставин у їх сукупності колегія суддів апеляційного суд вважає, що Позивачем не доведено здійснення на користь Відповідача авансового платежу за договором контрактації сільськогосподарської продукції від 28.01.2014р. у сумі 31 140 935,00 грн., а відтак відсутні і підстави передбачені ч. 2 ст. 693 ЦК України для повернення Відповідачем цих коштів Позивачу внаслідок невиконання своїх зобов'язань за договором контрактації сільськогосподарської продукції.

При цьому, апеляційним судом відхиляються доводи Позивача щодо не належного ведення касових операцій Фермерським господарством "Зоря", відповідальність саме останнього за порушення правил ведення касових операцій та не дослідження експертом усіх необхідних документів при проведенні експертизи, оскільки з огляду на обставини та матеріали справи, розмір спірної передоплати, вони не спростовують висновків проведеної у справі судово-економічної експертизи щодо відсутності в бухгалтерському та податковому обліку та звітності Фермерського господарства «Зоря» даних про одержання від фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 31 140 935.00 грн. за квитанцією № 49 від 02.04.2014 до прибуткового касового ордеру.

Окрім цього, слід зазначити, що саме у зв'язку з необхідністю спеціальних знань для вирішення питань, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору у справі апеляційним судом було призначено у справі судово-економічну експертизу, а експерта попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку.

Отже, судовим експертом, тобто особою, що володіє спеціальними знаннями було, виходячи з питань, що стояли перед експертизою, визначено обсяг необхідної документації для проведення експертизи, яка була витребувана апеляційним судом і передана на дослідження та складено відповідний висновок.

З огляду на вищенаведене відхиляється апеляційним судом і клопотання Позивача про витребування від Фермерського господарства «Зоря» документів, які раніше витребувалися за клопотанням судового експерта та досліджувалися при проведенні експертизи.

Виходячи з предмету спору у справі господарського суду Дніпропетровської області № 904/4294/15 та відповідно предмету доказування у ній, також безпідставними є і посилання Позивача на встановлення постановою апеляційного суду у даній справі факту одержання Фермерським господарством «Зоря» від фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 31 140 935.00 грн. за квитанцією до прибуткового касового ордеру № 49 від 02.04.2014р.

До того-ж, як вбачається з постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.12.2015р. у справі № 904/4294/15 судом не встановлювалося як-такого факту одержання коштів, а лише надано власну загальну правову оцінку спірним правовідносинам.

Таким чином, позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача суми попередньої оплати в розмірі 78 771 345,29 грн., яка становить суму передоплати у розмірі 30 300 935,00грн., на яку не було поставлено товар, з урахуванням курсу долара США до гривні на час збільшення позовних вимог є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права, проте це не призвело до прийняття неправильного рішення у справі, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, тому колегія суддів апеляційного суду не вбачає достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Позивача.

Згідно ст. 49 ГПК України, сплачені скаржником судові витрати за подання апеляційної скарги слід віднести на останнього. Також, на скаржника слід віднести сплачені Відповідачем судові витрати за проведення судової експертизи у справі у сумі 18 536,00грн., що підтверджується матеріалами справи.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 49, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2016р. у справі № 904/10429/14 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2016р. у справі № 904/10429/14 - залишити без змін.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь фермерського господарства "Зоря" (51326, Дніпропетровська область, Юр'ївський район, с. Вербуватівка, вул. Центральна, 53-б, ідентифікаційний код 20273119) судові витрати за проведення судової експертизи у справі у сумі 18 536,00грн.

Доручити господарському суду Дніпропетровської області видати відповідний наказ згідно вимог ст.ст. 116, 117 ГПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя Л.М. Білецька

Повний текст постанови виготовлено та підписано 02.03.2017 року.