ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"28" лютого 2017 р.Справа № 6/160-3450
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Боровець Я.Я.

розглянув скаргу ОСОБА_1 б/н від 19.01.2017р. (вх.№4355 від 24.01.2017р.) на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, при примусовому виконанні виконавчого провадження №1603538

у справі №6/160-3450

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Літа-Холдинг" (вул. Кн. Володимира, 112А, 33009) м. Рівне, в особі Тернопільської філії ТОВ "Літа-Холдинг" (вул. Гайова, 32, м. Тернопіль, 46000)

до відповідача: Приватного підприємця ОСОБА_2 АДРЕСА_1

про стягнення 191 833,63 грн

За участі представників сторін від:

Скаржника (стягувача/позивача): не з'явився;

Боржника (відповідача): не з"явився;

Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції: не з'явився.

Суть справи: 24 січня 2017 року ОСОБА_1, в порядку статті 121-2 ГПК України, звернувся до господарського суду Тернопільської області із скаргою б/н від 19.01.2017р. (вх.№4355 від 24.01.2017р.) на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції. Зокрема, просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відділу ДВС, яка полягає в ненаправленні стягувачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії постанови державного виконавця від 30.11.2015р. про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №16035380 на виконання судового наказу господарського суду Тернопільської області по справі №6/160-3450 від 09.11.2009р.;

- скасувати постанову від 30.11.2015р. головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Грабар Катерини Валеріївни про повернення стягувачу виконавчих документів з виконання судового наказу господарського суду Тернопільської області по справі №6/160-3450 від 09.11.2009р.;

- зобов'язати Перший відділ державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції поновити виконавче провадження №16035380 та вчинити вичерпні передбачені законом виконавчі дії з виконання наказу господарського суду.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Тернопільської області від 24.01.2017 р., відповідно до п. 2.3.47 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, зважаючи на те, що суддя Шумський І.П., який розглядав справу № 6/160-3450, перебуває у відпустці, для розгляду вищевказаної скарги призначено повторний автоматизований розподіл даної справи, за результатами якого визначено суддю Боровця Я.Я.

Ухвалою суду від 26 січня 2017 року призначено судове засідання для розгляду скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого провадження №1603538 (б/н від 19.01.2017р. (вх.№4355 від 24.01.2017р.)) у справі №6/160-3450 на 16.02.2017 року, який на підставі статті 77 ГПК України відкладався на 28.02.2017р. з підстав, викладених в ухвалі суду.

Скаржник в судове засідання 16.02.2017р. не з'явився, через канцелярію суду подав клопотання (вх.№5336 від 07.02.2017р.), в якій просить суд розглядати скаргу без його участі за наявними у справі матеріалами. Також, підримав скаргу повністю, просив її задоволити. У судове засідання - 28.02.2017р. не з"явився, причин неявки суду не повідомив.

Боржник в судові засідання не з "явився, причин неявки суду не повідомив.

Перший відділ державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції явки свого представника в судові засідання не забезпечив, витребуваних судом документів не надав, причин неявки суду не повідомив.

Розглянувши скаргу, суд встановив:

Частиною 1 статті 121-2 ГПК України передбачено, що скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Згідно частин 1, 3 статті 50, частин 2-4 статті 51 ГПК України, процесуальні дії вчиняються у строки, встановлені цим Кодексом. Перебіг процесуального строку, обчислюваного роками, місяцями або днями, починається наступного дня після календарної дати або настання події, якими визначено його початок. Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо кінець строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що не має відповідного числа, строк закінчується в останній день цього місяця. У випадках, коли останній день строку припадає на неробочий день, днем закінчення строку вважається перший наступний за ним робочий день. Процесуальна дія, для якої встановлено строк, може бути вчинена до 24-ї години останнього дня строку. Якщо позовну заяву, відзив на позовну заяву, заяву про перегляд рішення та інші документи здано на пошту чи телеграф до 24-ї години останнього дня строку, строк не вважається пропущеним.

Приписами статті 121-2 ГПК України, сторонам надано десятиденний строк на оскарження дій чи бездіяльності органів ДВС. При цьому законодавцем встановлено, що останній обчислюється протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Встановлений у частині першій статті 121-2 ГПК десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому, відповідно до вимог статті 53 ГПК, може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання.

Згідно статті 53 ГПК України, за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визначити причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Тож, пропуск процесуального строку в процесуальному праві - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

При цьому, поважними визнаються ті обставини, які є об'єктивно непереборними і пов'язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Про відновлення пропущеного строку зазначається в рішенні, ухвалі чи постанові господарського суду. Про відмову у відновленні строку виноситься ухвала (ч.2 ст. 53 ГПК України).

Слід зазначити, що за вимогами Господарського процесуального кодексу України, до початку розгляду справи по суті пред'явлених вимог господарський суд повинен перевірити чи не порушено особою, яка звернулась до суду, встановленого чинним процесуальним законодавством строку на таке звернення та чи не підлягає цей строк відновленню в разі його пропуску, і в залежності від цього вирішити питання про призначення справи до розгляду, повернення заяви/скарги без розгляду чи відмови у відновленні пропущеного строку.

Як свідчить правовий аналіз норм чинного законодавства, суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не враховувати який вважалось би несправедливим та таким, що суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Для поновлення процесуального строку зважаючи на те, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може використовуватись як виняток із загального правила, суд має встановити, а заявник, відповідно довести, наявність відповідних обставин та їх непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Судом встановлено, що рішенням господарського суду Тернопільської області від 26 червня 2009 року у справі №6/160-3450 позов задоволено частково та стягнуто з Суб'єкта підприємницької діяльності - ОСОБА_2 АДРЕСА_2, код НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Літа-Холдинг" вул. Кн. Володимира, 112А, м. Рівне в особі Тернопільської філії ТОВ "Літа-Холдинг" вул. Гайова, 32, м. Тернопіль, код 34254534 - 161831,55 грн. основного боргу, 17422,91 грн. пені, 11908 грн. штрафу, 1911,62 грн. сплаченого держмита, 117,59 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В задоволені решти вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду України від 30 вересня 2009 року рішення господарського суду Тернопільської області від 26 червня 2009 року у справі №6/160-3450 залишено без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

09 листопада 2009 року господарським судом Тернопільської області, на підставі статті 116 ГПК України, видано відповідний наказ у даній справі.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 30.07.2012р. заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задоволено частково; відстрочено виконання судового рішення господарського суду Тернопільської області від 26 червня 2009 року у справі №6/160-3450 щодо сплати 193191,67 грн. у т.ч. 161831,55 грн. основного боргу, 17422,91 грн. пені, 11908 грн. штрафу, 1911,62 грн. сплаченого держмита, 117,59 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Літа-Холдинг" до вересня 2012 року; розстрочено виконання судового рішення господарського суду Тернопільської області від 26 червня 2009 року у справі №6/160-3450 щодо сплати 193191,67 грн. у т.ч. 161831,55 грн. основного боргу, 17422,91 грн. пені, 11908 грн. штрафу, 1911,62 грн. сплаченого держмита, 117,59 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Літа-Холдинг", шляхом затвердження графіка погашення викладеного в даній ухвалі; в задоволенні клопотання про розстрочення виконання рішення до квітня 2015 року відмовлено.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 22.10.2015р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Літа-Холдинг" в особі Тернопільської філії ТОВ "Літа-Холдинг" №01-20/855 від 09.09.2015р. про заміну сторони виконавчого провадження по примусовому виконанню наказу господарського суду Тернопільської області від 09.11.2009р. № 6/160-3450, задоволено. Проведено заміну сторони виконавчого провадження по виконанню наказу господарського суду Тернопільської області від 09.11.2009 р. № 6/160-3450, а саме стягувача: з Товариства з обмеженою відповідальністю "Літа-Холдинг" на ОСОБА_1.

Зі змісту поданої скарги вбачається, що предметом оскарження є дії державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа від 30.11.2015 р. за №16035380 при виконанні наказу господарського суду Тернопільської області від 09.11.2009р. у справі №3/160-3450 та, відповідно, сама постанова про повернення виконавчого документа від 30.11.2015 р. При цьому, скаржник зазначає, що про закінчення та повернення виконавчого документа йому стало відомо лише 16.01.2017 р. з витягу - інформації про виконавче провадження із Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

Як стверджує скаржник (стягувач у виконавчому провадженні), державний виконавець не надсилав йому постанови про повернення виконавчого документа від 30.11.2015 р. за №16035380. Датою свого повідомлення із вказаною постановою вважає 16.01.2017р., коли отримав витяг - інформацію про виконавче провадження із Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Отже, від вказаної дати (16.01.2017р.), на думку скаржника, слід обраховувати процесуальний строк на оскарження дій державного виконавця в порядку статті 121-2 ГПК України.

На думку суду, на стадії підготовки даної скарги до розгляду, наведені скаржником у ній обґрунтування та долучені докази, виключають можливість достовірного встановлення факту своєчасності подання скарги на дії державного виконавця та, як наслідок, унеможливлюють вирішення питання щодо її прийняття.

А тому, судом призначено судове засідання для вирішення питання щодо прийняття скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції (б/н від 19.01.2017р. (вх.№4355 від 24.01.2017р.)) до розгляду та зобов'язавши Перший відділ державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції до дати проведення судового засідання подати (надіслати) суду: - документи виконавчого провадження №16035380 по виконанню наказу господарського суду Тернопільської області від 09.11.2009р. у справі №6/160-3450 (оригінали - для огляду в судовому засіданні, належним чином засвідчені копії - для долучення до матеріалів справи); - письмові відомості про те, чи надсилалась на адресу стягувача постанова про повернення виконавчого документа виконавчого провадження №16035380 від 30.11.2015р., у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Однак, Перший відділ державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції не виконав вимог ухвал суду, не надав документів виконавчого провадження №16035380 по виконанню наказу господарського суду Тернопільської області від 09.11.2009р. у справі №6/160-3450 та письмові відомості про те, чи надсилалась на адресу стягувача постанова про повернення виконавчого документа №16035380 від 30.11.2015р., у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження", що виключає можливість достовірного встановлення факту своєчасності подання скарги на дії державного виконавця та, як наслідок, унеможливлює вирішення питання щодо її прийняття.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що скаржник, як стягувач у виконавчому провадженні, з моменту пред'явлення виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження був обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні та, відповідно, не був позбавлений можливості скористатись відповідними механізмами контролю та захисту своїх прав у визначені законодавством строки. Отже, позивачем жодним чином не доведено факту дотримання встановлених строків при зверненні до суду зі скаргою з порядку статті 121-2 ГПК України.

Згідно статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

Статтею 34 ГПК України встановлено належність і допустимість доказів. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Вимогами частини 1 статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до пункту 9.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012р. №9, встановлений у ч.1 ст. 121-2 ГПК України десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання. Скарга, пропущений строк подання якої не відновлений, залишається без розгляду, про що з посиланням на статті 53 і 121-2 ГПК судом без виклику сторін виноситься ухвала. При цьому у вирішенні питання про відновлення пропущеного строку подання скарги на бездіяльність органу Державної виконавчої служби у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення, поданої більш як через десять днів після закінчення визначеного законом строку здійснення виконавчого провадження, господарський суд має, як правило, виходити з неможливості такого відновлення. Наведене ґрунтується на тому, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.

Однак, скаржником не надано суду заяви про поновлення строку розгляду скарги, яка подається одночасно зі скаргою та належних і допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску процесуального строку на подання скарги на дії державного виконавця органу ДВС щодо винесення 30.11.2015р. постанови про повернення виконавчого документа від 09.11.2009р. у справі №6/160-6450.

Враховуючи викладене, беручи до уваги відсутність клопотання скаржника про відновлення пропущеного процесуального строку подання скарги на оскарження дій державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції та, відповідно, самої постанови від 07.05.2012р. про закінчення виконавчого провадження за №8583569, скарга скаржника підлягає залишенню без розгляду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 53, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу ОСОБА_1 б/н від 19.01.2017р. (вх.№4355 від 24.01.2017р.) на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, при примусовому виконанні виконавчого провадження №1603538 у справі № 6/160-3450 - залишити без розгляду.

2. Копію ухвали направити сторонам у справі та Першому відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, м. Тернопіль, вул. Князя Острозького, 14, рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Суддя Я.Я. Боровець