РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2017Справа №910/24264/16

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ІНГО УКРАЇНА» до публічного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОІНС УКРАЇНА» про стягнення 17 604, 87 грн,

за участю представників сторін:

від позивача - Сакалюк Д.В. (довіреність № 2 від 01.01.2017);

від відповідача - Губенко І.В. (довіреність № 2-ЮР від 06.01.2017);

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року приватне акціонерне товариство «АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ІНГО УКРАЇНА» (далі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОІНС УКРАЇНА» (далі по тексту - відповідач) про стягнення 17 604, 87 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем потерпілій особі страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за збитки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.01.2017 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 07.02.2017.

16.01.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов лист з інформацією на судовий запит стосовно страхового полісу № АІ/4912498.

06.02.2017 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У зв'язку з перебуванням судді Карабань Я.А. на лікарняному, судове засідання з розгляду даної справи 07.02.2017 не відбулося.

Враховуючи те, що суддя Карабань Я.А. повернувся з лікарняного, ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2017, суд призначив розгляд даної справи на 22.02.2017.

16.02.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке судом задоволено.

20.02.2017 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не визнає позовні вимоги та зазначає, що відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик за полісом обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовує вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. З урахуванням викладеного, відповідачем було здійснено виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 12 757,09 грн, за вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу, встановленого у висновку суб'єкта оціночної діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3. За таких обставин, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У судове засідання, призначене на 22.02.2017 представники сторін з'явилися та надали пояснення по суті спору.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлений позов та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

У судовому засіданні 22.02.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, заслухавши повноважних представників сторін, судом встановлено таке.

15.05.2015 між приватним акціонерним товариством «АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ІНГО УКРАЇНА» (далі по тексту - страховик, позивач, ПрАТ «АСК «ІНГО УКРАЇНА»), та товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕГОЛА-УКРАЇНА» (далі по тексту - страхувальник, ТОВ «ТЕГОЛА-УКРАЇНА»), був укладений договір страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків № 310507409.15 (далі по тексту - договір), відповідно до умов якого застраховано майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом (ТЗ), зазначеним в п. 1 договору, а саме: MAZDA 6, державний номерний знак НОМЕР_1 (п. 2 договору).

Строк дії договору встановлений з 21.05.2015 до 20.05.2016 (п. 5 договору).

За умовами договору транспортний засіб застраховано, в тому числі, на випадок дорожньо-транспортної пригоди (п. 2 договору).

31.12.2015 на автодорозі М-05 Київ - Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача транспортного засобу MAZDA 6, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ТОВ «ТЕГОЛА-УКРАЇНА», під керуванням та сідельним тягачем VOLVO F 12, державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_4, під керуванням ОСОБА_5.

Постановою Ренійського районного суду м. Одеси від 11.08.2015 у справі № 510/1170/15-п ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні вказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, через пошкодження внаслідок ДТП застрахованого транспортного засобу у позивача виник обов'язок виплатити страхове відшкодування згідно з умовами договору.

Згідно ст. 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта.

Відповідно до рахунку-фактури від 03.06.2015 № КРК2-0190 ФОП ОСОБА_6 вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 30 861, 96 грн.

10.06.2015 позивачем був складений страховий акт № 129302, на підставі якого на рахунок ФОП ОСОБА_6 було перераховано 30 361, 96 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 16.06.2015 № 5130. Належним чином засвідчені копії вказаних документів містяться в матеріалах справи.

Таким чином, позивач виконав свої зобов'язання страховика за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів перед страхувальником у повному обсязі.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право вимоги щодо сплати шкоди в розмірі виплаченого страхового відшкодування - 30 361, 96 грн до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Наявність вини ОСОБА_5 у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження застрахованого транспортного засобу, підтверджена постановою Ренійського районного суду м. Одеси від 11.08.2015.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003, відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів, а вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу відповідно до п. 2.3 Методики - це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісних транспортних засобів.

Системне тлумачення наведених вище положень чинного законодавства дає підстави вважати, що в разі пошкодження транспортного засобу розмір шкоди, завданої транспортному засобу, що підлягає відшкодуванню страховиком, визначається виходячи з оцінки вартості витрат, які несе власник пошкодженого транспортного засобу при здійсненні його відновлювального ремонту.

Так 03.08.2016 позивач направив відповідачеві заяву про виплату страхового відшкодування на суму 30 361, 96 грн.

На підставі вказаної вимоги 19.08.2016 відповідач частково сплатив позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 12 757, 09 грн (за вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу).

Не погоджуючись з сумою страхового відшкодування, що була виплачена відповідачем 1, позивач звернувся до суду з вимогою, зокрема, про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 17 604, 87 грн (30 361, 96 - 12 757, 09).

Відповідно до пункту 7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092, строк експлуатації - період часу від дати виготовлення КТЗ до дати його оцінки.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля MAZDA 6, державний номерний знак НОМЕР_1, що рік випуску автомобіля - 2008, а отже на момент ДТП (31.12.2015) строк його експлуатації перевищував шість років, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля MAZDA 6, державний номерний знак НОМЕР_1.

Згідно з п. 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092, коефіцієнт фізичного зносу застосовується, зокрема, якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що позивачем не враховано коефіцієнт фізичного зносу, який становить 0, 6550 та застосовується до вартості складових, що підлягають заміні (17 604, 87 грн), а тому сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті становить 12 757, 09 грн, яка була сплачена відповідачем на користь позивача.

Судом встановлено, що відповідно до розрахунку коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого ДТЗ, складеного суб'єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, коефіцієнт фізичного зносу вказаного автомобіля становить 0, 6550 (Ез = 0, 6550).

Жодних заперечень та відповідних доказів щодо необґрунтованості визначення коефіцієнту фізичного зносу автомобіля MAZDA 6, державний номерний знак НОМЕР_1, позивачем суду надано не було.

Відповідно до п. 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092 вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу визначається за формулою: Сврз = Ср + См + Сс * (1-Ез), де Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, См - вартість матеріалів, Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, Ез - коефіцієнт фізичного зносу.

Як встановлено судом, відповідно до рахунку-фактури 03.06.2015 № КРК2-0190 вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 30 861, 96 грн.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне при визначенні вартості відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, застосувати значення Ср, См та Сс, які були встановлені у розрахунку коефіцієнту фізичного зносу ДТЗ, долученого до відзиву на позовну заяву.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Отже, із урахуванням розрахунку коефіцієнту фізичного зносу ДТЗ, суд дійшов висновку, що вартість відновлювального ремонту автомобіля MAZDA 6, державний номерний знак НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (Ез = 0, 6550) становить 12 757, 09 грн (за розрахунком відповідача).

З огляду на те, що відповідачем сума страхового відшкодування у розмірі 12 757, 09 грн, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, була перерахована позивачу, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача, доданої до позовної заяви, суд дійшов висновку, що відповідач у справі виконав своє зобов'язання перед позивачем з виплати страхового відшкодування як вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, а тому, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про відшкодування з відповідача шкоди з в розмірі 17 604, 87 грн є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову приватного акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ІНГО УКРАЇНА» відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 02 березня 2017 року.

Суддя Я.А. Карабань