КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2017 р. Справа№ 910/19691/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Пашкіної С.А.

Жук Г.А.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.

представників

позивача Гладкий Р.В.

відповідача Соколовська Я.В.

третіх осіб не з'явились,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Міруаль"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2016 по справі №910/19691/16 (суддя Отрош І.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міруаль"

до Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача

1. ОСОБА_4

2. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу

Башлай Даря Іванівна

про визнання договору недійсним та скасування записів, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.12.2016 по справі №910/19691/16 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Міруаль" відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Міруаль", звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищезазначене рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2017 колегією суддів у складі: головуючий суддя Сітайло Л.Г. судді, Пашкіна С.А. Калатай Н.Ф. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міруаль" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2016 по справі №910/19691/16 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 14.02.2017.

13 лютого 2017 року, через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів, представник відповідача подав відзив на апеляційну скаргу.

14 лютого 2017 року, через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів, представник позивача подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.02.2017 розгляд апеляційної скарги відкладено до 27.02.2017.

Розпорядженням від 23.02.2017 призначено повторний автоматизований розподіл справи, в зв'язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. на лікарняному.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу суддів від 23.02.2017, в зв'язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф., яка не є головуючим суддею на лікарняному, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя - Сітайло Л.Г. судді: Жук Г.А., Пашкіна С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.02.2017 колегією суддів, в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міруаль" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2016 по справі №910/19691/16 до свого провадження.

В судове засідання 27.02.2017 з'явились представники позивача та відповідача.

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно зі ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Беручи до уваги, що представники третіх осіб повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представників третіх осіб.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив скасувати оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2016.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2016.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

27 червня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Банк Універсальний", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" (банк) та ОСОБА_4 (позичальник) укладено кредитний договір №06/2427К-07.

Відповідно до умов Кредитного договору надає позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на умовах: сума кредиту - 340000,00 дол. США, термін кредиту - 120 місяців, дата погашення кредиту - 26.06.2017, процентна ставка - 12,5% (копія договору долучена до позову).

Як вбачається з матеріалів справи, з метою забезпечення виконання Кредитного договору, 27.06.2007 між Відкритим акціонерним товариством "Банк Універсальний", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" (відповідач), ОСОБА_4 (позичальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Міруаль" (іпотекодавець - майновий поручитель) укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І. та зареєстрований в реєстрі за №4553 (далі - Договір іпотеки).

Відповідно до умов Договору іпотеки останнім забезпечено вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору №06/2427К-07 від 27.06.2007, а також будь-яких додаткових договорів до нього, укладеного між іпотекодержателем та позичальником, за умовами якого останній зобов'язаний до 20.07.2017 повернути іпотекодержателю кредит у розмірі 340000,00 дол. США, проценти за користування грошовими коштами у розмірі 15,25%, комісії, неустойки та інші штрафні санкції, а також інші платежі, що передбачені кредитним договором та/або даним договором, в тому числі витрати, понесені іпотекодержателем у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки, витрат на утримання і збереження предмета іпотеки, витрат на страхування предмета іпотеки, збитків, завданих порушенням умов кредитного договору або даного договору.

Згідно з п. 1.2. Договору іпотеки, іпотекодавець-майновий поручитель передає в іпотеку іпотеко держателю, в якості забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, наступне майно (предмет іпотеки):

- квартиру АДРЕСА_3

- квартиру АДРЕСА_4

Місцевим господарським судом встановлено, що 27.06.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І., на підставі ст. 73 Закону України "Про нотаріат" та у зв'язку з посвідченням цього договору іпотеки, накладено заборону відчуження зазначених у договорі квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4) до припинення чи розірвання договору, що зареєстровано в реєстрі за №4554 та №4555.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що спірний договір іпотеки містить неправильні реєстраційні дані щодо предмету іпотеки, а саме площа квартири АДРЕСА_1, збільшена внаслідок об'єднання квартири та коридору. В зв'язку з чим, об'єкта, який передано в іпотеку, не існувало на момент укладення такого договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно зі ст.576 Цивільного кодексу України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема, річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, є іпотекою (ст.575 Цивільного кодексу України).

Статтею 5 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього, відповідно до законодавства, може бути звернено стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором. Вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи квартира АДРЕСА_1 належить іпотекодавцю-майновому поручителю на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Русанюком З.З., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 04.12.2006 за №8048. Витяг про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів №3258633 від 04.10.2006, та зареєстрованого у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 11.12.2006, про що зроблено запис у реєстрову книгу №293-245 за реєстровим №41726.

Квартира АДРЕСА_4, належить іпотекодавцю-майновому поручителю на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Русанюком З.З., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 04.12.2006 за №8044. Витяг про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів №3258609 від 04.10.2006, та зареєстрованого у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 11.12.2006, про що зроблено запис у реєстрову книгу №293-244 за реєстровим №41726.

При цьому, відповідно до Технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1, копія якого долучена до відзиву відповідача, у розділі "Технічна характеристика квартири" вказано відомості про те, що загальна площа квартири складає 73,9 кв.м.

За приписами ст.6 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець зобов'язаний до укладення іпотечного договору попередити іпотекодержателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку. У разі порушення цього обов'язку іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання та відшкодування іпотекодавцем завданих збитків.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до листа від 11.03.2016 №2857 (И-2016) Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна квартира АДРЕСА_2 об'єднана міжквартирним коридором, який на підставі договору оренди від 01.06.2013 переданий в оренду ОСОБА_9.

При цьому, колегія суддів зазначає, що здійснення після передачі нерухомого майна в іпотеку його перебудови, переобладнання чи реконструкції, в результаті яких збільшено площу об'єкту, не є підставою для визнання договору іпотеки недійсним, а може лише впливати на правовідносини сторін в частині володіння, користування і збереження предмету іпотеки.

В той же час, як вірно встановлено місцевим господарським судом, доказів на підтвердження зміни технічних характеристик квартири АДРЕСА_1, зокрема, її площі, станом на момент укладення договору іпотеки від 27.06.2007, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Д.І. Башлай та зареєстрованого у реєстрі за №4553 матеріали справи не містять.

Так, позивачем надано копію договору №1 оренди приміщення міжквартирного коридору від 01.06.2003, за яким Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дев'ятий вал" передав, а ОСОБА_9 прийняв у довгострокове володіння частину міжквартирного коридору (тамбур) за адресою АДРЕСА_5, 7 під'їзд, 1 поверх, площею 8 кв.м. Термін оренди складає 50 років з моменту прийняття приміщення, що орендується, за актом приймання-передачі.

Тобто, предметом договору №1 оренди приміщення міжквартирного коридору від 01.06.2003 є окремий об'єкт - частини міжквартирного коридору за адресою АДРЕСА_5. Відомостей щодо зміни технічних характеристик, зокрема площі, квартири НОМЕР_1 зазначений договір оренди не містить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку що відповідачем передано в іпотеку нерухоме майно, що перебувало у його приватній власності, зареєстроване за ним у встановленому законом порядку як окремий виділений в натурі об'єкт права власності, яким він мав право розпоряджатися у встановлений законом спосіб.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності підстав для визнання договору іпотеки недійсним.

Беручи до уваги, що вимоги про скасування внесених на підставі даного договору записів в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про заборону відчуження квартир НОМЕР_1 та НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_5, а також записів у Державному реєстрі іпотек про обтяження квартир НОМЕР_1 та НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_5 є похідними від вимог про визнання недійсним договору іпотеки, місцевий господарський суд обґрунтовано відмовив в задоволенні останніх.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Міруаль" та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2016 по справі №910/19691/16.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міруаль" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2016 по справі №910/19691/16 залишити без змін.

2.Матеріали справи №910/19691/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.А. Пашкіна

Г.А. Жук