ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2017 року Справа № 923/1327/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пінтеліної Т.Г. при секретарі Крутьковій В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Херсонської міської ради м.Херсон

до Відповідача : Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( Місце реєстрації: 75722, АДРЕСА_2 ) ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу тимчасової споруди

За участю представників сторін:

від позивача - Зеленіна С.М. дов. вих. № 9-1538-9/21 від 27.12.2016

від відповідача - Соколовський С.А., адвокат, договір про надання правової допомоги від 06.02.2017, ордер ХС № 87596 від 06.02.2017р.

в с т а н о в и в :

08.12.2016р. Херсонська міська рада (в подальшому Позивач) звернулась з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (в подальшому Відповідач) та просить господарський суд прийняти рішення, яким зобов'язати Відповідача фізичну особу - підприємця ОСОБА_1

звільнити земельну ділянку комунальної власності від самовільно встановленої тимчасової споруди - літнього майданчику, на прилеглий території до будинку АДРЕСА_3 шляхом її демонтажу.

Позов мотивовано тим, що Відповідач без будь-яких дозвільних документів самовільно встановив на прилеглий території до будинку АДРЕСА_3 тимчасову споруду літній майданчик, тому Позивач звертається до суду з позовом про зобов'язання Відповідача звільнити земельну ділянку комунальної власності шляхом демонтажу самовільно встановленої тимчасової споруди .

Ухвалою від09.12.2016р. суд прийняв позовну заяву та порушив провадження у справі, на вмотивоване клопотання Позивача надав йому відстрочення сплати судового збору до 21 грудня 2016р., призначив справу до розгляду на 21 грудня 2016 р., явку в засідання представників сторін з доказами про повноваження, визначеними ст. 28 ГПК України, визнав обов'язковою, зобов'язав сторони до 21.12.2017 р. подати:

Позивачу: оригінали усіх доданих до позову документів для огляду у судовому засіданні, документи на обгрунтування клопотання про надання відстрочки сплати судового збору та докази сплати судового збору, документи та пояснення щодо :

- на підставі яких даних Позивачу стало відомо, що спірна тимчасова споруда встановлена та належить саме Відповідачу (та саме як приватному підприємцю), коли встановлена тимчасова споруда

- подальше використання Позивачем постанови адмін.комісї від 31.08.2016р. № 13 (до якого органу направлена, вжиті заходи тощо), докази оплати Відповідачем штрафу згідно протоколу № 000090 про адмін.порушення від 25.08.3026р., чи направлялись Позивачем повідомлення до податкового органу за місцезнаходженням Відповідача щодо виявленої тимчасової споруди та торгівельної діяльності у даній споруді, належні докази проживання Відповідача у АДРЕСА_1, з яких наявних у Позивача документів вбачається місце фактичного проживання Відповідача

Суд зобов'язав Відповідача надати письмовий відзив на позов з документальним обґрунтуванням викладених в ньому обставин, копії статутних та реєстраційних документів.

Суд також зобов'язав ДПІ у Скадовському р-ні - відомості щодо Відповідача (чи перебуває на податковому обліку, з якого часу, чи має податковий борг, чи звітував про торгівельну діяльність у тимчасовій споруді у АДРЕСА_3)

Ухвалою від21.12.2016р., у зв'язку з неявкою Відповідача, суд розгляд справи відклав на 18 січня 2017р., явку в засідання представників сторін визнав обов'язковою, зобов'язав Позивача подати - "Правила благоустрою території, забезпечення чистоти і порядку у м.Херсоні", відомості щодо відкриття та здійснення виконавчого провадження за адмін. постановою від 31.08.2016р. № 29/183 (про накладення штрафу на гр.ОСОБА_1), Відповідачу: письмовий відзив на позов з документальним обґрунтуванням викладених в ньому обставин, копії статутних та реєстраційних документів, ДПІ у Скадовському р-ні - письмові відомості щодо Відповідача (чи перебуває на податковому обліку, з якого часу, чи має податковий борг, чи звітував про торгівельну діяльність у тимчасовій споруді у АДРЕСА_3)

Ухвалою від19.01.2017р. суд призначив розгляд справи на 07 лютого 2017 р., повторно зобов'язав сторони надати документи, витребувані попередніми ухвалами.

В судовому засіданні 07.02.2017р. представник Херсонської ОДПІ надав документи на виконання вимог ухвали суду та повідомив, що Відповідач ФОП ОСОБА_1 протягом 2013-2017р.р. не звітував про торгівельну діяльність у спірній тимчасовій споруді (а.с.55-58).

Відповідачем станом на 07.02.2017р. не надано письмового відзиву по суті позову.

Представник відповідача надав суду копії реєстраційних документів ФОП ОСОБА_1 та заявив клопотання про розгляд справи у більш тривалий строк, ніж передбачено ст.69 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Ухвалою від 07.02.2017р. суд задовольнив заяву представника відповідача про продовження строку розгляду спору в межах ст. 69 ГПК України на п'ятнадцять днів, до 23.02.2017р., розгляд справи відклав на 21 лютого 2017р., повторно зобов'язав сторони надати документи, витребувані попередніми ухвалами, зокрема, Відповідача - письмовий відзив на позов з документальним обґрунтуванням викладених в ньому обставин.

До дня судового засідання 21.02.2017р. Позивач надав витребувані документи та пояснення, окрім доказів стягнення штрафу з Відповідача.

Відповідач письмового відзиву не надав. Представник Відповідача адвокат Соколовський С.А., що діє на підставі ордеру серія ХС № 87596 від 06.02.2017рр. та договору про надання правової допомоги та представництво від 06.02.2017р. (а.с.59-65) усно пояснив, що самовільно встановлена тимчасова споруда - літній майданчик, на прилеглій території до будинку АДРЕСА_3 встановлена та належить батькові Відповідача, який і має бути належним відповідачем у даній справі. Адвокат заявив клопотання залучити до участі у справі належного відповідача, батька ОСОБА_1 - ФОП ОСОБА_4

До клопотання про залучення іншого відповідача адвокат додав копію договору оренди нежитлових приміщень від 01.08.2013р., укладеного Херсонською обласною організацією фізкультурно-спортивного товариства "Динамо" (ХОФСТ Динамо) та ФОП ОСОБА_5, акту прийому-передачі об'єкту оренди від 01.08.2013р., договору № 40 від 24.06.2014р. строком дії до 30.09.14р. між ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6 про вивіз сміття з кафе біля буд. № АДРЕСА_3.

Клопотання адвоката розглянуто у судовому засіданні. З наданої копії договору оренди вбачається, що ФОП ОСОБА_5 орендував по 30.07.2016р. 16 кв.м. всередині приміщення, належного на праві власності ХОФСТ Динамо , що знаходиться за адресою м.Херсон вул.Перекопська,4. Відтак, станом на день розгляду справи 21.02.2017р. строк дії договору оренди від 01.08.2013р. закінчився, доказів його продовження адвокатом суду не надавалось. Крім того, з вказаного договору оренду слідує, що ФОП ОСОБА_5 орендував по 30.07.2016р. 16 кв.м. всередині приміщення, а предметом спору є земельна ділянка комунальної власності, що знаходиться біля буд.№ АДРЕСА_3,

Судом в засіданні перевірено відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та у присутності представників сторін встановлено, що підприємницька діяльність ФОП ОСОБА_5 припинена. Відтак, в силу приписів ст.ст.1,2,21,24 ГПК України фізична особа без статусу підприємця ОСОБА_5 не може бути залучений до участі у справі в якості належного іншого відповідача.

Крім того, договір № 40 від 24.06.2014р. строком дії до 30.09.14р., укладений між ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6 про вивіз сміття з кафе біля буд. № АДРЕСА_3, свідчить про належність саме ФОП ОСОБА_5 самовільно встановленої тимчасової споруди - літнього майданчику, на прилеглий території до будинку АДРЕСА_3

За таких обставин суд залишив без задоволення клопотання адвоката про залучення до участі у справі в якості відповідача фізичну особу без статусу підприємця.

В судовому засіданні 21.02.2017р. представник Позивача повністю підтримує позовні вимоги, представник Відповідача усно заперечує проти заявленого позову, оскільки стверджує, що Відповідач не є власником спірної тимчасової споруди, а лише орендував її у свого батька ФОП ОСОБА_5 та діяв від імені батька на підставі довіреності. Разом з тим, договору або довіреності суду адвокатом надано не було.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги повністю обгрунтовані, позов підлягає задоволенню.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Так, згідно частини 1 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі -Закон), територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Частиною 3 вказаної статті зазначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Частиною 5 статті 16 даного Закону встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Пунктом а) статті 12 Земельного кодексу України визначено повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин. Відповідно до зазначеної статті, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Згідно частини 1 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон), територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, ..., рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Частиною 3 вказаної статті зазначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Частиною 5 статті 16 даного Закону встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Статтею 12 Земельного кодексу України (на далі - ЗК України) визначено повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин. Відповідно до зазначеної статті, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЗК України , у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Земельна ділянка, на якій Відповідач по справі самовільно, без отримання необхідних дозвільних документів та без укладення відповідного договору з Херсонською міською радою на прилеглий території до будинку №4, по вул. Перекопській («Динамо») встановлена тимчасова споруда - літній майданчик, належить до комунальної власності територіальної громади міста Херсона.

Вказаний факт було встановлено працівниками Інспекції з контролю за благоустроєм та санітарним станом м. Херсона Херсонської міської ради, про що складено відповідний Акт за результатами обстеження (а.с.11), та Протокол про адміністративне правопорушення № 000090 від 25.08.2016р. у присутності та за участю Відповідача, про що свідчить його особистий підпис. Факт особистого підпису Відповідача та його участі у складенні акту та протоколу про адміністративне правопорушення № 000090 від 25.08.2016р. адвокатом представником Відповідача підтверджується.

В судовому засіданні досліджено надану Позивачем Постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Херсонської міської ради від 31.08.2016р. № 29/183 про притягнення Відповідача до адміністративної відповідальності за виявлені порушення (а.с.9), викладене у вищезазначених Акті, протоколі про адміністративне правопорушення № 000090 від 25.08.2016р., Постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Херсонської міської ради від 31.08.2016р. № 29/183 адвокатом представником Відповідача підтверджується, не заперечується і не оспорюється. Адвокат пояснив, що дані документи Відповідачем дійсно отримані і не оскаржувались до суду.

У подальшому Відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на суму 1700 грн.

Частиною 1 статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Приписами статті 124 названого Кодексу унормовано, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продаж права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Статтею 125 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з пунктом 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Тобто, способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади, з регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесією.

Крім того, питання розміщення зазначених вище тимчасових споруд (об'єктів благоустрою) для провадження підприємницької діяльності врегульовано Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 розділу 2 даного Положення підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив'язки тимчасової споруди.

Замовник, який має намір встановити тимчасову споруду, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС.

Пунктом 2.32 цього Положення встановлено, що розміщення ТС самовільно забороняється.

Проте Управлінням містобудування та архітектури департаменту містобудування та землекористування міської ради не оформлювалися паспорти прив'язки тимчасової споруди а саме - літній майданчик на прилеглий території до будинку АДРЕСА_3). Таким чином, Відповідач не мав жодних законних підстав як займати земельну ділянку, так і розміщувати на ній тимчасові споруди.

Згідно абз. 16 ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням і охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутністю вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до ч. 4 статті 373 Цивільного кодексу України (на далі - ЦК України), власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а ст. 126 цього Кодексу встановлюється порядок оформлення речових прав на земельну ділянку відповідно до Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-ІУ).

16 березня 2010 року набрав чинності Закон України від 11 лютого 2010 року № 1878-УІ «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України», яким статті 18 та 20 Закону № 161-XIV виключені, а ст. 6 доповнена ч. 5, згідно з якою право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

У відповідності до частин 2, 3 статті 152 та статті 212 ЗК України, захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Власник земельної ділянки або землекористувач має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Суд зазначає, що статтею 4-3 ГПК України встановлює, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Принцип змагальності є визначальним принципом судового процесу взагалі та господарського зокрема. Відповідно до ст. 129 Конституції України змагальність віднесено до основних засад судочинства.

Змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності власної правової позиції. Спір повинен вирішуватися на користь тієї сторони, яка за допомогою відповідних процесуальних засобів переконала суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень. Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи обстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об'єктивного з'ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень, звільнення суду від обов'язку збирання доказів.

Принцип змагальності вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав, тобто обумовлює мотивацію поведінки сторін під час розгляду справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, активно впливають на судову діяльність, оскільки їхні розпорядчі волевиявлення можуть бути обов'язковими для суду.

Суд роз'яснював сторонам їх права та роз'яснив, що сторонам необхідно враховувати приписи ст. 32 ГПК України, за якими доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Відповідно до ст.33 ГПК України обов'язок доказування і подання доказів покладено саме на сторони, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд згідно ст. 34 ГПК України, приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Підстави звільнення від доказування встановлені ст. 35 ГПК України. Письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Відтак, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, заслухавши представників сторін , суд дійшов висновку про повну обгрунтованність позовних вимог та безпідставність і недоведеність усних заперечень Відповідача.

В частині розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини другої статті 49 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. У разі відмови у задоволенні позовних вимог судовий збір позивачеві не відшкодовується.

За таких обставин судові витрати, в порядку статті 49 ГПК України, суд покладає на Відповідача.

Вступна та резолютивна частини рішення, прийнятого у нарадчій кімнаті, оголошена представникам сторін у судовому засіданні 21.07.2017р.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю. Зобов'язати фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 ( Місце реєстрації: 75722, АДРЕСА_2 ) ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 ) звільнити земельну ділянку комунальної власності від тимчасової споруди - літнього майданчику, на прилеглий території до будинку № 4, по вул. Перекопській («Динамо»), шляхом її демонтажу.

2 Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( Місце реєстрації: 75722, АДРЕСА_1 ) ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1) користь Херсонської міської ради (м.Херсон проспект Ушакова,37, , Банк платника ГУДКСУ у Херсонській області, код банку 852010, рахунок 0513 ) 1378 (Одна тисяча триста сімдесят вісім ) гривень судових витрат.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано.

Повне рішення складено

27.02.2017р.

Суддя Т.Г. Пінтеліна