ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2017 р. Справа № 925/172/17

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Волна С.В., за участі представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2 - за довіреністю;

від третьої особи НІКЗ "Чигирин": ОСОБА_3 - за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Міністерства культури України до Чигиринської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про визнання права власності держави Україна, в особі органу управління державним майном - Міністерства культури України, на нерухоме майно, а саме адмінбудинок по вул. П.Дорошенка, 84 у м. Чигирин.

Заявою про уточнення позовних вимог позивач просить суд визнати право власності на нерухоме майно, а саме: адмінбудинок з прибудовою (літера А-2, а за планом) по вулиці П. Дорошенка, 84, м. Чигирин Черкаської області.

Суд ухвалює прийняти заяву про уточнення позовних вимог до розгляду, оскільки вона подана в порядку ст. 22 ГПК України і не змінює підстави та предмет позову.

В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги визнав повністю, про що надав відзив на позов.

Ухвалою від 02.03.2017 до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Національний історико-культурний заповідник "Чигирин" в порядку ст. 27 ГПК України, на території якого знаходиться спірний об'єкт.

Представник третьої особи не заперечив проти задоволення позову.

Заслухавши доводи та пояснення представників сторін, третьої особи і дослідивши наявні у справі документи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного:

У відповідності до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З матеріалів справи вбачається наступне :

Відповідно до п. 1.1. Статуту Національного історико - культурного заповідника "Чигирин" - це науково - дослідний, науково - методичний, культурно - освітній заклад, створений на базі комплексу пам'яток історії, культури та природи м. Чигирин, с. Суботова і урочища Холодний Яр та призначений для здійснення їх комплексного наукового дослідження та охорони.

Заповідник створено відповідно до ОСОБА_4 Міністрів Української РСР від 07.03.1989 № 77 "Про оголошення комплексу пам'яток історії, культури та природи м. Чигирина, с. Суботова і урочища Холодний Яр у Черкаській області державним історико-культурним заповідником" та ОСОБА_4 Кабінету Міністрів України від 19.05.1992 № 254 "Про Чигиринський державний історико-культурний заповідник".

Статус національного надано Заповіднику згідно з Указом Президента України "Про надання статусу Національного Чигиринському державному історико- культурному заповіднику" від 23.09.1995 № 864.

Місцезнаходження Заповідника: Україна, 20901, м. Чигирин, вул. Грушевського, 26 (п. 1.3 Статуту) .

Заповідник є об'єктом державної власності, перебуває у сфері управління Міністерства культури України (Орган управління майном). Заповідник має особливу історико - культурну та наукову цінність ( п. 1.4. Статуту).

Пунктами 6.2.-6.4. Статуту також передбачено, що майно Заповідника є державною власністю і закріплене за ним на праві оперативного управління. Майно, передане Заповіднику, використовується відповідно до мети і завдань, визначеним цим Статутом. Заповідник володіє, користується і розпоряджається закріпленим за ним майном відповідно до законодавства України. Землі, на яких розташовано Заповідник, відносяться до земель історико-культурного призначення, перебувають у державній власності і надаються Заповіднику у постійне користування у встановленому законодавством порядку.

Доказів визнання недійсними вказаних положень Статуту у справу не подано.

Нерухоме державне майно, що знаходиться на балансі Заповідника (як у балансоутримувача державного майна), зареєстровано в Єдиному реєстрі об'єктів державної власності, що підтверджується витягом з єдиного реєстру об'єктів державної власності щодо державного майна № 10-15-18098 від 23.09.2016, наданим Фондом державного майна України (а.с. 21).

Згідно із цим Витягом, органом управління вищезазначеного майна є Міністерство культури України.

Зазначене нерухоме майно відноситься до сфери управління Міністерства згідно із Законом України "Про управління об'єктами державної власності" від 21.09.2006 № 185-V (із змінами та доповненнями) та розпорядженням Кабінету Міністрів України "Про передачу до сфери управління Міністерства культури і туризму підприємств, установ та організацій" від 10.06.2005 № 192-р (із змінами та доповненнями).

Згідно з Указом Президента України "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" від 09.12.2010 № 1085/2010 утворено Міністерство культури України та Державне агентство України з питань кіно, реорганізувавши Міністерство культури і туризму України.

Чигиринський державний історико-культурний заповідник Черкаської області створений у 1989 році. Указом Президента України "Про надання статусу національного Чигиринському державному історико-культурному заповіднику" від 23.09.1995 № 864/95 заповіднику було надано статус національного, який іменується Національний історико-культурний заповідник "Чигирин".

Рішенням Чигиринської районної ради народних депутатів від 13.12.1990 № 210 (а.с. 22) районному відділу народної освіти наказано передати безкоштовно на баланс Чигиринського державного історико-культурного заповідника приміщення Чигиринської СШ №2 по вул. Леніна, 84 в м. Чигирин (балансова вартість 25 315 крб.), сарай (балансова вартість 3 322 крб.) та туалет (балансова вартість 1 220 крб.), загальною сумою 29 857 крб. для будівництва адмінбудинку та бази заповідника.

Також представником третьої особи надано суду копію рішення виконкому Чигиринської районної ради народних депутатів № 34 від 26.01.90 про передачу на баланс Чигиринському історико-культурному заповіднику підсобного приміщення школи № 2 по вул. Леніна, 84 у м. Чигирин з надвірними будовами для будівництва адмінбудинку та бази заповідника (із фундаментами, які закладені на цій земельній ділянці). При цьому дирекція заповідника повинна відшкодувати вартість фундаментів Чигиринській кіновідеомережі.

З доводів представників позивача та третьої особи вбачається, що фактично передача відбулася, Адмінбудинок збудовано та використовується Заповідником, але акт приймання-передачі цього нерухомого майна втрачений, право власності за державою не оформлено через правоустановчі документи.

Чигиринська міська рада Черкаської області рішенням ХХХІІ сесії міської ради "Про перейменування вулиць в м. Чигирині" від 02.10.2008 №32-3 (а.с. 23) перейменувала вулицю Леніна, на якій розміщений спірний адмінбудинок Заповідника, на вулицю ОСОБА_5.

Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-ІV (із змінами та доповненнями), реєстрація прав власності здійснюється органом державної реєстрації прав, утвореним Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Третя особа намагалася зареєструвати право власності на приміщення адмінбудинку, однак дане питання вирішено не було, з чого і виник спір.

Так, 03.11.2016 державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_6 розглянула заяву про державну реєстрацію прав та обтяжень, прийняту 31.10.2016 за реєстраційним №19301884, яку подала ОСОБА_3, що діє на підставі довіреності № 402 від 31.10.2016, виданою Національним історико-культурним заповідником "Чигирин" та вирішила відмовити у державній реєстрації права власності (а.с. 24). З відомостей про відмову у реєстрації вбачається, що підставою для відмови стала наявність інформації у реєстрі про те, що форма власності на спірне майно є комунальна (на будівлю, що розташована Черкаська область, Чигиринський район, м. Чигирин, вул. Петра Дорошенка, будинок 84) за суб'єктом: Національний історико-культурний заповідник "Чигирин". Реєстратором також вказано, що подані документи для реєстрації вимогам встановленим Законом не відповідають, заявник не пред'явив документ, який є підставою для державної реєстрації за ним права власності на адмінбудинок.

Враховуючи такий висновок реєстратора, позивач вказав відповідачем ОСОБА_7 міську раду, як власника комунального майна територіальної громади.

Відповідно до частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 326 Цивільного кодексу України передбачено, що у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами.

Тобто, ст. 326 Цивільного кодексу України є загальною нормою, яка визначає порядок здійснення права власності.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.п. 1, 13 Положення про Міністерство культури України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 495, Міністерство є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та є особою публічного права. Згідно п.п. 111 п. 4 Положення, Міністерство відповідно до покладених на нього завдань здійснює функції з управління об'єктами державної власності, що належать до сфери його управління.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" від 21.09.2006 № 185-V, управління об'єктами державної власності - це здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб'єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об'єктів, пов'язаних з володінням, користуванням і розпорядженням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Згідно відомостей з виготовленої інвентаризаційної справи на адмінбудинок по вул. П.Дорошенка, 84 у м. Чигирин Черкаської області, спірним приміщенням є адмінбудинок з прибудовами (літ. А-2, а), на які і просить визнати право власності позивач.

Відповідач не надав доказів правомірності перебування у комунальній власності спірної адмінбудівлі, що знаходиться на території Національного історико-культурного заповідника "Чигирин", все майно якого є державним майном та обліковується Фондом державного майна України за Міністерством культури України, як за суб'єктом управління цим майном (а.с. 21).

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає до повного задоволення.

На підставі ст. 49 ГПК України судові витрати за вирішення спору слід покласти на позивача, як на сторону, яка повинна була вжити своєчасних заходів для оформлення права власності держави на спірне майно та недопущення спору.

Керуючись ст. 49, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати право власності держави Україна в особі органу управління державним майном - Міністерства культури України на нерухоме майно, а саме, адмінбудинок з прибудовою (літ А-2, а) по вул. П. Дорошенка, 84 у м. Чигирин Черкаської області.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом 10 днів.

Повне рішення складено 07 березня 2017 року

Суддя Н.М. Спаських