ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2017 р.Справа № 922/4404/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Кудревичу М.О.

розглянувши справу

за позовом Державної екологічної інспекції у Харківській області, м. Харків
до Приватного акціонерного товариства "Колос", смт. Пересічна, Дергачівський р.-н, Харківська обл.
про стягнення 72124,53 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2 (довіреність № 01/01-25/08-18 від 04.01.2016 р.);

відповідача - ОСОБА_3 (довіреність № 14 від 06.01.2017 р.);

ОСОБА_4 (довіреність № 16 від 06.01.2017 р.).

ВСТАНОВИВ:

Державна екологічна інспекція у Харківській області, м. Харків (далі за текстом - позивач) звернулась до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Колос", смт. Пересічна, Дергачівський р.-н, Харківська обл. (далі за текстом - відповідач) шкоду, заподіяну внаслідок порушення природоохоронного законодавства в розмірі 72124,53 грн.

Позов обґрунтовано з посиланням на порушення відповідачем умов природоохоронного законодавства щодо спеціального водокористування, за порушення якого Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачена відповідальність у вигляді відшкодування шкоди.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.12.2016 р. зазначений позов прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 10.01.2017 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.01.2017 р. розгляд справи відкладено на 24.01.2017 р.

В судових засіданнях 24.01.2017 р., 14.02.2017 р. та 21.02.2017 р. оголошувалась перерва.

В процесі розгляду справи відповідач надав суду відзив на позовну заяву (вх. № 472 від 10.01.2017 р.), в якому заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що ним вживалися передбачені законом заходи з метою отримання спеціального дозволу на користування надрами, проте такий дозвіл не було надано в звязку зі зволіканням у вирішення зазначеного питання відповідними державними органами - Державною службою геології та надр України, Харківською обласною радою, Міністерством екології та природних ресурсів України. З урахуванням викладеного, відповідач вважає, що такий дозвіл він фактично отримав за принципом мовчазної згоди в порядку, визначеному Постановою Кабінету міністрів України від 27.01.2010 р. № 77 «Деякі питання застосування принципу мовчазної згоди»

Окрім цього, відповідач також зазначає, що з метою добровільного відшкодування збитків відповідачем самостійно нараховано та сплачено до Державного бюджету України рентну плату за користування надрами для видобування корисних копалин із застосування коефіцієнту рентабельності гірничодобувного підприємства за відсутності спеціального дозволу на користування надрами, що підтверджується податковими деклараціями з рентної плати від 08.08.2016 р. та від 01.11.2016 р. (ІІ-ІІІ квартал 2016 року). Сума самостійно нарахованих та сплачених грошових коштів становить 3958,27 грн.

Позивач надав суду запереченнях на відзив (вх. № 1262 від 169.01.2017 р.) в яких наполягає на безпідставності доводів відповідача стосовно отримання спеціального дозволу на користування надрами за принципом мовчазної згоди в порядку, визначеному Постановою Кабінету міністрів України від 27.01.2010 р. № 77 «Деякі питання застосування принципу мовчазної згоди». Позивач вважає, що до правовідносин по використанню надр (підземні води) не можливо застосувати принцип мовчазної згоди.

Крім того, позивач також зазначає, що сплата відповідачем підвищеної рентної плати за користування надрами не звільняє його від відповідальності за порушення природоохоронного законодавства у вигляді відшкодування заподіяної шкоди.

Відповідач надав суду додаткові пояснення (вх. № 2094 від 23.01.2017 р.) в яких зазначає вказує про всі вжиті ним заходи з метою отримання спеціального дозволу на користування надрами. При цьому, відповідач вважає, що оскільки в його діях відсутня вина у вчасному неотриманні зазначеного дозволу, відповідно позивач не має правових підстав вимагати від нього відшкодування шкоди за порушення природоохоронного законодавства України.

Позивач надав суду додаткові письмові пояснення (вх.. № 4744 від 10.02.2017 р.) в яких зазначає, що вина відповідача в порушенні природоохоронного законодавства засвідчена відповідним актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 07.10.2016 р. № 530/01-04/02-09, який відповідачем жодним чином не оскаржений, та таким чином зобовязаний відшкодувати державі заподіяну шкоду.

При цьому, позивач також зазначає, що спеціальний дозвіл на користування надрами відповідач отримав лише 29.12.2016 р. за № 6171, що на думку позивача також засвідчує факт користування відповідачем надрами без відповідного спеціального дозволу.

Відповідач надав суду додаткові пояснення (вх.. № 5019 від 13.02.2017 р.) в яких зазначає про отримання ним спеціального дозволу на користування надрами № 6171 від 29.12.2016 р., та наполягає на тому, що раніше такий дозвіл він фактично отримав за принципом мовчазної згоди в порядку, визначеному Постановою Кабінету міністрів України від 27.01.2010 р. № 77 «Деякі питання застосування принципу мовчазної згоди».

В інших додаткових поясненнях (вх.. № 6079 від 21.02.2017 р.) відповідач наполягає на добровільному відшкодуванні заподіяної шкоди у вигляді сплати підвищеної рентної плати, та ін.

Позивач на виконання вимог суду надав пояснення (вх.. № 6379 від 23.02.2017 р.) в яких зазначив про обсяг спожитої відповідачем води без спеціального дозволу.

Відповідач на виконання вимог суду надав клопотання про залучення доказів по справі (вх.. № 7025 від 28.02.2017 р.) в яких зазначив про обсяг спожитої води в певний період часу.

На судове засідання 28.02.2017 р. прибули представники позивача та відповідача.

Представник позивача підтримує вимоги, викладені в позовній заяві, та просить суд їх задовольнити повністю.

Представники відповідача заперечують проти задоволення позову , просять в його задоволенні відмовити.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив:

Як свідчать матеріали справи, основним видом діяльності підприємства відповідача є виробництво олії та тваринних жирів, яку останній проводить на території Дергачівського району.

В період з 19.09.2016 р. по 07.10.2016 р. Державною екологічною інспекцією у Харківській області (позивачем) на підставі ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. ст. 4, 5, 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та наказу Держекоінспекції № 530/01-04 від 14.09.2016 р. здійснено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в діяльності Приватного акціонерного товариства «Колос» (відповідач).

За результатами даної перевірки позивач склав акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження із відходами та небезпечними хімічними речовинами № 530/01-04/02-09 від 07.10.2016 р., який отримано головою правління ПрАТ «Колос» ОСОБА_1 (далі за текстом акт; т. 1 а. с. 13-22).

Даним актом встановлено наступні обставини.

На балансі підприємства відповідача знаходяться дві артезіанських свердловини, які розташовані в смт. Пересічне, Дергачівський р.-н, Харківська обл.

Користування водними ресурсами, які містять вказані свердловини, відповідач здійснює на підставі дозволу на спеціальне водокористування Укр. № 04.01-10-833А/Хар. від 07.04.2016 р.

Дія попереднього дозволу на спеціальне водокористування Укр. № 6320А/Хар у відповідача закінчилась 31.03.2016 р.

Таким чином, відповідач в період з 01.03.2016 р. по 07.04.2016 р. здійснював самовільне водокористування з артезіанських свердловин.

Відповідно до Журналу обліку водоспоживання водовимірювальними приладами та обладнаннями (свердловина №1) ПОД-11 з свердловини № 1 у період з 01.04.2016 по 07.04.2016 р. було забрано підземних вод в обсягу 215 м3.

Відповідно до Журналу обліку водоспоживання водовимірювальними приладами та обладнаннями (свердловина №2) ПОД-11 з свердловини № 2 у період з 01.04.2016 по 07.04.2016 р було забрано підземних вод в обсягу 85 м3.

На підставі викладеного вбачається, що у період з 01.04.2016 по 07.04.2015 відповідачем самовільно використано підземних вод в обсягу 300,0 м3.

Крім того, зазначеним актом також встановлено, що відповідач перевищує встановлений ч. 1 ст. 23 Кодексу України про надра 300м3 обсяг видобування підземних вод, тобто має отримати спеціальний дозвіл на користування надрами в порядку, визначеному ст. 19 зазначеного кодексу.

Відповідач мав спеціальний дозвіл на користування надрами від 28.05.2013 №4373 зі строком дії до 28.05.2016 року.

Як наслідок, актом встановлено, що з 29.05.2016 р. по 02.10.2016 р. відповідно до Журналів обліку водоспоживання водовимірювальними приладами та обладнаннями (свердловини № 1 та № 2) ПОД-11 відповідачем забрано 21026 м3 води без наявності відповідного дозволу на користування надрами, що є порушенням вищезазначених положень Закону.

В звязку з виявленими порушеннями, позивачем з урахуванням норм передбачених Методикою розраховано шкоду заподіяну державі внаслідок самовільного водокористування в розмірі 1014,60 грн.

Крім того, позивачем з урахуванням норм передбачених Методикою розраховано шкоду заподіяну державі внаслідок самовільного користування надрами (підземними водами) в розмірі 71109,93 грн.

З метою відшкодування відповідачем шкоди в добровільному порядку, позивачем направлено на його адресу претензією № 188 від 03.11.2016 року та претензію № 184 від 02.11.2016 р.

Відповідач дані претензії отримав, проте вимог викладених в ній не виконав.

Обставини щодо стягнення з відповідача на користь держави шкоди заподіяної державі внаслідок самовільного водокористування в розмірі 1014,60 грн. та шкоди заподіяної державі внаслідок самовільного користування надрами (підземними водами) в розмірі 71109,93 грн. стали підставами для звернення позивача до суду з позовом по даній справі.

Однак, відповідач проти зазначеного позову заперечує, зазначаючи наступне.

Шкоди заподіяну державі внаслідок самовільного водокористування в розмірі 1014,60 грн. відповідач відшкодував в добровільному порядку самостійно нарахувавши та сплативши до Державного бюджету України рентну плату за спеціальне використання води в пятикратному розмірі (стаття 251, 252, 255 Податкового кодексу України) за здійснення забору води в період з 01.04.2016р. по 07.04.2016р. з свердловин № № 1, 2 за відсутності дозволу на спеціальне водокористування.

Суд констатує, що згідно з податковою декларацією з рентної плати від 08.08.2016 р. (ІІ квартал 2016 року.) відповідач сплатив рентну плату за спеціальне використання води в сумі 1014,60 грн.

Також відповідач вказує на те, що ним вжито всіх передбачених законом заходів з метою отримання спеціального дозволу на користування надрами після сплину терміну дії дозволу від 28.05.2013 № 4373 зі строком дії до 28.05.2016 року.

Як зазначає відповідач, на виконання вимог ст. 19. 21 Кодексу України про надра відповідачем проведено підготовку документів, необхідних для отримання Спеціального Дозволу на користування надрами. Станом на 01.01.2016р. проведено Детально геолого-економічна оцінка експлуатаційних запасів питних підземних вид водоносного горизонту на водозаборі ПрАТ «Колос», розташованого за адресою: 62364. Харківська область, Дергачівський район, смт. Пересічне. У лютому 2016 р. на засіданні Державної комісії України по запасах корисних копалин затверджено запаси питних підземних вод родовища «Пересічне» (Протокол ДКЗ № 3521 від 04.02.2016р.).

Як зазначає відповідач, та водночас свідчать матеріали справи, після затвердження запасів питних підземних вод родовища, 06.04 2016 року відповідачем укладено агентський договір щодо отримання документів дозвільного характеру № 99К з TOB «НВО «Екоальянс», а саме на комплекс виконання передбачених діючим законодавством України заходів, щодо отримання спеціального дозволу на користування надрами.

Пунктом 4.1. Договору встановлено строк виконання зобовязань щодо отримання для відповідачем спеціального дозволу на користування надрами - до 31.05.2016р.

13.04.2016 року відповідач здійснив передачу ТОВ «НВО «Екоальянс» необхідного для отримання дозволу пакету документів згідно з актом приймання-передачі документів, необхідних для розробки матеріалів для отримання спеціального дозволу на користування надрами.

На виконання умов договору № 99К, ТОВ «НВО «Екоальянс», як представник відповідача, 04.05.2016 року подано відповідну заяву на отримання Спеціального дозволу на користування надрами у Державну службу геології та надр України (дата та номер реєстрації заяви: від 04.05.2016р. №7573/13/12-16).

Державною службою геології та надр України 10.05.2016 року направлено листи на адресу Харківської обласної ради (вих. №8381/13/12-16 - вх. №3803/01-16 від 18.05.16р.) та Міністерства екології та природних ресурсів України (вих. №8380/13/12-16 - вх. № 12204/5-16 від 17.05.16 р.) з проханням розглянути питання щодо погодження видачі спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування питних підземних вод родовища «Пересічне» (свердловини № № 1.2), що знаходяться в Дергачівському районі Харківської області.

Міністерством екології та природних ресурсів України та/або Харківською обласною радою не надана позитивна або негативна відповідь щодо погодження (за результатами розгляду) видачі спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування питних підземних вод родовища «Пересічне» (свердловини №№ 1, 2).

На думку відповідача, зазначені обставини свідчать про погодження надання дозволу в порядку визначеному абз. 7 п. 9 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 р. № 615 та Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.2010 р. № 77 «Про деякі питання застосування принципу мовчазної згоди».

Крім того, як свідчать матеріали справи, відповідач листом № 636 від 04.08.2016 року направив на адресу ТОВ «ПВО «Екоальянс» претензію щодо грубого порушення термінів надання послуг з отримання спеціального дозволу на користування надрами за договором № 99К від 06.04.2016 р.

Відповідач зазначає, що відповіді на вказану претензію ним не отримано.

Разом з тим, матеріали справи також свідчать про те, що листом Державної служби геології та надр України від 22.11.2016 року № 21784/13/12-16 Відповідача проінформовано про прийняте відповідно до наказу Держгеонадр від 20.10.2016 року № 361 рішення надати спеціальний дозвіл на користування надрами, з метою видобування питних підземних вод родовища «Пересічне» Харківської області.

На виконання п. 13 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженому постановою КМУ від 30.05.2011 року № 615, Відповідачем здійснено перерахування збору у розмірі 107000 грн., відповідно до платіжного доручення № 13151 від 01.12.2016 року, та направлено підписану з боку відповідача угоду про умови користування надрами з метою видобування корисних копалин в двох примірниках.

Вказані документи, разом з іншими передані Державній службі геології та надр України (вих. № 1010 від 09.12.2016 року, вх. № 20177/02/12-16 від 12,12.2016 року).

В подальшому, як свідчать матеріали справи, відповідно до наказу № 361 від 20.10.2016 р. Державної служби геології та надр України відповідач отримав спеціальний дозвіл на користування надрами № 6171 від 29.12.2016 р.

Згідно з даним дозволом надано наступні погодження:

Харківської міської ради - відповідно до Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженому постановою КМУ від 30 травня 2011р. № 615 (за принципом мовчазної згоди);

Мінприроди України - відповідно до наказу № 212 від 06.06.2016 року (протокол від 27.05.2016 року № 3)

На думку відповідача, зазначені обставини свідчать про факт отримання ним спеціального дозволу за принципом мовчазної згоди згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 р. № 615 та Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.2010 р. № 77 «Про деякі питання застосування принципу мовчазної згоди», та користування надрами в період за який позивачем нараховується шкода на підставі зазначеного дозволу.

Крім того, відповідач також зазначає, що ним в межах допустимої добровільної юридичної відповідальності, з метою дотримання передбачених діючим законодавством України обовязків щодо сплати встановлених податковим законодавством ставок рентної плати за спеціальне водокористування та рентної плати за користування надрами застосовано підвищений коефіцієнт рентабельності гірничо-добувного підприємства.

Загальна сума сплачених Відповідачем до державного бюджету грошових коштів (за підвищеним коефіцієнтом) в період затримки видачі спеціального дозволу на користування надрами становить 6 968,25 грн. з них:

II квартал: 1 522,82 грн.

III квартал: 2 435,45 грн.

IV квартал: 3 009,98 грн.

Таким чином, з урахуванням сплачених відповідачем коштів згідно з податковою декларацією з рентної плати від 08.08.2016 р. (ІІ квартал 2016 року.) в сумі 1014,60 грн., загальна сума добровільно сплачених коштів в якості рентної плати за користування надрами та за спеціальне водокористування становить 7982,85 грн.

Відповідач зазначає, що сплата цих коштів є добровільною сплатою грошових коштів, які позивач просить суд стягнути з нього в якості відшкодування заподіяної шкоди в межах даної справи.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з Положенням про Державну екологічну інспекцію України, затвердженою Указом Президента України від 13 квітня 2011 року за № 454/2011, Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Відповідно до вказаного Положення, Державна екологічна інспекція у Харківській області (далі - Інспекція) є територіальним органом Державної екологічної інспекції України і входить до сфери його управління, в межах своїх повноважень Інспекція забезпечує реалізацію державної політики в галузі охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання природних ресурсів, поводження з відходами, забезпечення екологічної та у межах своєї компетенції радіаційної безпеки на території області.

Статтею 1 Водного кодексу України передбачено, що використання води - процес вилучення води для використання у виробництві з метою отримання продукції та для господарсько-питних потреб населення, а також без її вилучення для потреб гідроенергетики, рибництва, водного, повітряного транспорту та інших потреб.

Відповідно до ст. 38 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища в порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

За змістом приписів ст. 48 Водного кодексу України, спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Згідно з ст. 44 Водного кодексу України, водокористувачі зобов'язані здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Згідно ст. 49 Водного Кодексу України, спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу. Дозвіл на спеціальне водокористування видається:

- радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською. Севастопольською міськими державними адміністраціями - у разі використання води водних об'єктів загальнодержавного значення;

- органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за погодженням із Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями - у разі використання води водних об'єктів місцевого значення.

Статтями 19, 21 Кодексу України про надра передбачено, що користування надрами, у тому числі видобування підземних прісних вод, здійснюється на підставі спеціального дозволу на користування надрами.

Отже, чинним законодавством передбачено обов'язок отримання господарюючими суб'єктами як дозволу на спеціальне водокористування, так і спеціального дозволу на користування ділянкою надр. При цьому спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування - право на їх використання.

Відповідно до ст. 110 Водного кодексу України, порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Водокористувачі звільняються від відповідальності за порушення водного законодавства, якщо вони виникли внаслідок дії непереборних сил природи чи воєнних дій. Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні у недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування.

В пункті 4.5.2. роз'яснення Вищого господарського суду України від 27 червня 2001 року № 02-5/744 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища» вказано, що використання природних ресурсів без відповідною дозволу є самовільним. За змістом статей 68, 69 Закону «Про охорону навколишнього природного середовища» з заподіяні державі внаслідок такого використання збитки підлягають відшкодуванню незалежно від сплати збору за спеціальне використання природних ресурсів. Розмір цих збитків обчислюється на підставі затверджених у встановленому порядку такс і методик.

В пунктах 1.2., 1.6. зазначений розяснень також вказано, що відповідно до статті 69 Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення природоохоронного законодавства, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення цього законодавства, повинна відшкодовуватись у розмірах, які визначаються на підставі затверджених у встановленому порядку такс і методик обрахування розмірів шкоди, що діють на час здійснення порушення або, у разі неможливості встановлення часу здійснення порушення, - на час його виявлення.

Вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарському суду слід виходити з презумпції вини правопорушника (статті 440 та 442 Цивільного кодексу). Отже позивач не повинен доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, навпаки, відповідач повинен довести, що у діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди.

Відповідно до ч 4,5 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», підприємства, установи, організації та громадяни зобовязані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Згідно ст. 69 даного Закону, шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 року № 389 затверджено «Методику розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів» (наказ зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 серпня 2009 р. за № 767/16783). (далі за текстом Методика.)

Відповідно до Методики самовільне водокористування - використання водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів.

Згідно з п. 1 Методики, ця мелодика встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, зокрема у разі самовільного використання водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів.

При цьому, зазначена методика містить формули, за допомогою яких здійснюється розрахунок шкоди в т.ч. спричинених державі у разі самовільного використання водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів.

Як свідчать матеріали справи, відповідач у період з 01.04.2016 р. по 07.04.2016 р. без дозволу на спеціальне водокористування самовільно використав підземні води об'ємом 300 куб. м., що підтверджується копіями витягів з журналів обліку водоспоживання водовимірювальними приладами та обладнаннями відповідача (т.с. 2, а.с. 15-36), а також актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження із відходами та небезпечними хімічними речовинами № 530/01-04/02-09 від 07.10.2016 р.

В звязку з виявленими порушеннями, Держекоінспекцією з урахуванням норм передбачених Методикою, розраховано шкоду заподіяну державі внаслідок самовільного водокористування в розмірі 1014,60 грн.

Відповідач правомірність зазначеного розрахунку не спростовує.

Крім того, як свідчать матеріали справи, відповідач до 28.05.2013 р. здійснював відбір вод на підставі спеціального дозволу на користування надрами від 28.05.2013 № 4373 зі строком дії до 28.05.2016 року.

В подальшому з 29.05.2016 р. такий відбір останній здійснював без такого дозволу.

Як зазначає позивач, такий відбір без наявності спеціального дозволу відбувався з 29.05.2016 р. по 02.10.2016 р., за який відповідач забрав 21026 м. куб. води.

Однак, як вже було зазначено вище, з метою отримання спеціального дозволу на користування надрами представник відповідача - ТОВ «НВО «Екоальянс» 04.05.2016 року подав відповідну заяву на отримання такого дозволу у Державну службу геології та надр України (дата та номер реєстрації заяви: від 04.05.2016р. №7573/13/12-16).

Державною службою геології та надр України 10.05.2016 року направлено листи на адресу Харківської обласної ради (вих. №8381/13/12-16 - вх. №3803/01-16 від 18.05.16р.) та Міністерства екології та природних ресурсів України (вих. №8380/13/12-16 - вх. № 12204/5-16 від 17.05.16 р.) з проханням розглянути питання щодо погодження видачі спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування питних підземних вод родовища «Пересічне» (свердловини № № 1.2), що знаходяться в Дергачівському районі Харківської області.

Міністерством екології та природних ресурсів України та/або Харківською обласною радою тривалий час не надана позитивна або негативна відповідь щодо погодження (за результатами розгляду) видачі спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування питних підземних вод родовища «Пересічне» (свердловини №№ 1, 2).

Постановою Кабінету міністрів України від 27.01.2010 р. № 77 «Про деякі питання застосування принципу мовчазної згоди» встановлено, що в разі ненадання у визначений законом строк суб'єкту господарювання документа дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі суб'єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без одержання документа дозвільного характеру.

Інакше кажучи, принцип мовчазної згоди - принцип, згідно з яким субєкт господарювання набуває права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо субєктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видачі.

Постановою Кабінету Міністрів України № 615 від 30.05.2011 р. затверджено Порядок надання спеціальних дозволів на користування надрами.

Пунктом 9 зазначеного порядку передбачено, що надання надр у користування, за винятком надання надр на умовах угод про розподіл продукції, погоджується з:

Радою міністрів Автономної Республіки Крим, відповідними обласними, Київською і Севастопольською міськими радами - на користування ділянками надр з метою геологічного вивчення, розробки родовищ корисних копалин загальнодержавного значення, а також для цілей, не пов'язаних з видобуванням корисних копалин;

відповідними районними, міськими, селищними, сільськими радами - на користування ділянками надр, що містять корисні копалини місцевого значення;

Мінприроди - на всі види користування надрами;

Видача дозволу здійснюється на підставі заяви і документів, зазначених у додатку 1, та погоджується органами, визначеними абзацами другим - четвертим цього пункту.

Дії щодо погодження видачі дозволу вчиняються без залучення особи, що звернулася за одержанням дозволу, в межах строку, встановленого для видачі дозволу.

Для здійснення погодження орган, який видає дозвіл, не пізніше ніж протягом шести робочих днів з дати реєстрації документів надсилає їх копії у паперовому або електронному (шляхом сканування) вигляді органам, зазначеним в абзацах другому - четвертому цього пункту, та встановлює строк розгляду зазначених документів.

За результатами розгляду документів, надісланих на погодження, органи, зазначені в абзацах другому - четвертому цього пункту, надають погодження, які у паперовому або електронному вигляді надсилають органу, який видає дозвіл.

У разі ненадання органами, зазначеними в абзацах другому і третьому цього пункту, позитивної або негативної відповіді щодо погодження за результатами розгляду на найближчій сесії (але у будь-якому разі не пізніше ніж через 90 календарних днів з дати отримання документів від органу з питань надання дозволу) вважається, що надання дозволу ними погоджено.

У разі ненадання Мінприроди погодження протягом 30-денного строку вважається, що надання дозволу ним погоджено.

Погодження надання надр у користування на виконання угод про розподіл продукції здійснюється у порядку та на умовах, визначених Законом України "Про угоди про розподіл продукції" і відповідними угодами про розподіл продукції.

У разі ненадання органами, зазначеними в абзацах другому, четвертому цього пункту, позитивної або негативної відповіді щодо погодження надання дозволу відповідно до підпункту 16 пункту 8 цього Порядку не пізніше ніж через 30 календарних днів з дати отримання документів від органу з питань надання дозволу вважається, що надання дозволу ними погоджено.

Таким чином, надання дозволу на спеціальне користування надрами погоджується одночасно як безпосередньо з Міністерством екології та природних ресурсів України, так відповідними районними, міськими, селищними, сільськими радами - на користування ділянками надр, що містять корисні копалини місцевого значення або Радою міністрів Автономної Республіки Крим, відповідними обласними, Київською і Севастопольською міськими радами - на користування ділянками надр з метою геологічного вивчення, розробки родовищ корисних копалин загальнодержавного значення, а також для цілей, не пов'язаних з видобуванням корисних копалин.

Без узгодження питання відповідного питання з Міністерством екології та природних ресурсів України та відповідною радою до відання якої належить вирішення відповідного питання, такий дозвіл надаватися не може.

Даним пунктом також передбачено, що у випадку протягом ненадання відповідною радою не пізніше ніж через 90 календарних днів з дати отримання документів від органу з питань надання дозволу, та Міністерством екології та природних ресурсів України протягом 30 днів позитивної або негативної відповіді щодо погодження видачі дозволу, вважається, що надання дозволу ними погоджено.

Лист щодо отримання погодження надання відповідачу спеціального дозволу на користування надрами від Державної служби геології та надр України Міністерство екології та природних ресурсів України отримало 17.05.16 р. за вх. № 12204/5-16, а Харківська обласна рада 18.05.16р. за вх. №3803/01-16.

Оскільки останні в передбачені строки не надали позитивної або негативної відповіді щодо зазначеного питання дозвіл на спеціальне користування надрами вважається таким, що погоджений Міністерством екології та природних ресурсів України з 17.06.2016 р., та Харківською обласною радою з 18.08.2016 р.

Таким чином, видача відповідачу спеціального дозволу на користування надрами вважається погодженою з 18.08.2016 р.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що відповідач здійснював відбір води без спеціального дозволу на користування надрами з 29.05.2016 р. по 17.08.2016 р.

Згідно з журналом обліку водоспоживання водовимірювальними приладами та обладнаннями (свердловина №1) ПОД-11 та журналом обліку водоспоживання водовимірювальними приладами та обладнаннями (свердловина №2) ПОД-11 в зазначений період часу відповідачем здійснено відбір 15334 м. куб. води.

Згідно з Методикою, розмір заподіяною шкоди в результаті такого відбору становить 51859,59 грн.

Оскільки відповідач не надав суду доказів відшкодування шкоди внаслідок самовільного водокористування без дозволу на спеціальне водокористування в розмірі 1014,60 грн. та шкоди внаслідок самовільного відбору вод без наявності спеціального дозволу на користування надрами в сумі 51859,59 грн., заявлений позивачем позов підлягає задоволенню частково, а з відповідача на користь держави підлягають стягненню 52874,19 грн. шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства.

При цьому, суд вважає безпідставними посилання відповідача на те, що він в добровільному порядку сплачував підвищену рентну плату за користування надрами та за спеціальне водокористування, таким чином добровільно відшкодувавши державі шкоду в сумі 7982,85 грн.

Пунктом 9.1.12 ст. 9 Податкового кодексу України встановлено, що до загальнодержавних податків та зборів відноситься збір за спеціальне використання води.

Згідно зі ст. 327 Податкового кодексу України у разі перевищення водокористувачами встановленого річного ліміту використання води забір обчислюється і сплачується у п'ятикратному розмірі, виходячи з фактичних обсягів використаної води понад встановлений ліміт використання води, ставок та коефіцієнтів. Так, за понадлімітне використання води забір обчислюється за кожним джерелом водопостачання окремо згідно з установленими ставками збору та коефіцієнтами. За відсутності у водокористувача дозволу на спеціальне водокористування із встановленими в ньому лімітами використання води збір справляється за весь обсяг використаної води, що підлягає оплаті як за понадлімітне використання.

Відповідно до ст. 30 Водного кодексу України збори на спеціальне водокористування справляються з метою стимулювання раціонального використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів і включають збір за спеціальне використання води та екологічний податок за скиди забруднюючих речовин у водні об'єкти, які встановлюються Податковим кодексом України.

Згідно з ч. 2 ст. 111 Водного кодексу України відшкодування збитків, завданих внаслідок порушень водного законодавства, не звільняє винних від збору за спеціальне водокористування, а також від необхідності здійснення заходів щодо ліквідації шкідливих наслідків.

Відповідно до ст. 47 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" заявлені до відшкодування кошти у зв'язку із заподіянням шкоди навколишньому природному середовищу, підлягають зарахуванню до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища, який утворюється у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди, про що зазначається у резолютивній частині судового рішення

Отже, враховуючи, що нормою ст. 327 Податкового кодексу України визначено збір, саме як загальнодержавний податок у підвищеному розмірі, а нормами Водного кодексу України та Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлена цивільно-правова відповідальність у вигляді обов'язку винних у порушенні природоохоронного законодавства відшкодувати завдану шкоду, а також, що за приписами ст. 111 Водного кодексу України сплата збору не звільняє від необхідності відшкодування збитків.

Таким чином, відповідач помилково ототожнює збір за спеціальне водокористування зі збитками, завданими порушенням природоохоронного законодавства.

Аналогічної правової позиції дотримується і Вищий господарський суд України, зокрема в постанові від 30.09.2014 р. по справі № 922/975/14.

З урахуванням вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягнення 1010,21 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 4-5, 22, 44, 49, 75, 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Колос» (адреса: 62364, Харківська обл., Дергачівський р.-н, смт. Пересічне, вул. Центральна, буд. 1; ) на користь держави (на р/р 0205 УК Дергачівського району (Пересічанська селищна рада), , МФО 851011, символ звітності 331 для зарахування по коду бюджетної кваліфікації 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності», в установі банку - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області) шкоду заподіяну державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства в розмірі 52874,19 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Колос» (адреса: 62362, Харківська область, Дергачівський район, смт. Пересічне, вул. Центральна, буд. 1; ) на користь Державної екологічної інспекції у Харківській області (адреса: 61022, м. Харків, м-н. Свободи, 5, Держпром, 1-й підїзд, 2 поверх; ; (на р/р 1164, УК ДКСУ у м. Києві, , МФО 820172)) судовий збір в розмірі 1010,21 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.03.2017 р.

Суддя ОСОБА_5