ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2017 Справа №917/2056/16

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватної фірми "Нессе - Україна",

вул. Фальківська, 1, с. Княгининок (Маяки), Луцький район Волинська область, 45630

до Колективного підприємства "Полтавський м'ясокомбінат",

вул. Харчовиків, 6, м. Полтава, 36014

про стягнення 7 845,01 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Приватна фірма "Нессе - Україна" звернулась до господарського суду Полтавської області з позовом до Колективного підприємства "Полтавський м'ясокомбінат" про стягнення 7 845,01 грн. заборгованості, з яких 4512,40 грн. - основного боргу, 3 046,01 грн. - інфляційних втрат, 286,69 грн. - 3 % річних, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов'язання за укладеним між сторонами 02.01.2013 договором купівлі-продажу №03/02-2.

Ухвалою суду від 27.12.2016 порушено провадження у даній справі та задоволення клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

24.01.2017 розгляд справи відкладено на 08.02.2017, в зв'язку з неявкою представника відповідача та невиконання ним вимог ухвали суду.

В судовому засіданні 08.02.2017 (в режимі відеоконференції) представник позивача виклав зміст позовних вимог та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач представництво у судове засідання вдруге не забезпечив, вимог суду не виконав, причин щодо цього суду не повідомив. Останній відповідно до пп. 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України та пп. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" за місцезнаходженням згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців був належним чином та завчасно повідомлений про дату, час і місце проведення судових засідань, а також про покладені на нього обов'язки, про що свідчать матеріали справи. Крім того п. 3.9.2 містить рекомендацію, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відтак, обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні судом не було встановлено. За таких обставин, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що 2 січня 2013року між Колективним підприємством "Полтавський мясокомбінат" (надалі Покупець, відповідача), та Приватною фірмою "Нессе-Україна" (надалі Продавець, позивач) було укладено Договір купівлі-продажу №03/02-2 (надалі Договір).

Відповідно до вимог 1.1. Договору Продавець зобовязувався передати у власність Покупця товар партіями згідно накладних, а Покупець зобовязувався проводити оплату товару на умовах даного договору.

Згідно з п. 1.3 загальна вартість даного Договору становить суму всіх накладних на відпуск товару за весь період дії даного Договору.

Передача (прийом-передача) товару здійснюється на складі Продавця за супровідними документами. Відпуск товару Продавець проводить на підставі предявленої Покупцем довіреності на товар. При цьому Продавець зобовязується надати всі необхідні супровідні документи на товар (п. 4.1 Договору).

У п. 4.6 сторони узгодили, що у разі недотримання умов оплати Покупцем і перевищення суми заборгованості за суму попередньої поставки повару Продавець має право односторонньо, без повідомлення Покупця, призупинити поставку товару до того часу, як буде погашена попередня заборгованість.

Ціна товару погоджується сторонами та зазначається в накладних, які є невід'ємною частиною договору (п. 5.1 Договору.

Відповідно до вимог п. 5.6. Договору, суму в розмірі 100% від вартості кожної товарної партії Покупець зобовязувався перерахувати на банківський рахунок Продавця протягом 14 календарних днів з моменту підписання Покупцем накладної і отримання товару.

Згідно п. 6.2.2 Покупець зобов'язаний оплатити товар в розмірах і терміни, установлені даним Договором.

Відповідно до п. 8.1. даний Договір діє до 31 грудня 2013р., але в будь-якому випадку до моменту його остаточного виконання.

25 грудня 2013 року Колективне підприємство "Полтавський мясокомбінат" та Приватна фірма "Нессе-Україна" підписали Додаткову угоду №25/12-1 до Договору купівлі-продажу №03/02-2 від 02 січня 2013 р., згідно якої домовились продовжити дію Договору купівлі-продажу №03/02-2 від 02.01.2013 до 31.12.2014 на тих же умовах.

Позивач зазначає, що ним в повному обсязі виконувались зобовязання щодо передачі Покупцю товару, відповідно до його замовлень. Однак, КП ''Полтавський мясокомбінат", в порушення вимог п. 5.6. Договору, несвоєчасно здійснювало розрахунки за отриманий товар. Зокрема, по даний час Покупець не розрахувався з Продавцем за товар на суму 4 512 грн. 40 коп., отриманий по видатковій накладній №Б0000159 від 17 жовтня 2014р., представником відповідача ОСОБА_2 по довіреності №723 від 8 жовтня 2014р.

З метою досудового врегулювання даного спору, Приватна фірма "Нессе-Україна" 26 вересня 2016 року відправило рекомендованим листом Колективному підприємству "Полтавський мясокомбінат" претензію на суму 4 512 грн. 40 коп., в якій просило в добровільному порядку сплатити вказаний борг. Відповідь на претензію не надійшла, відповідач в добровільному порядку не сплатив вказану заборгованість, що стало приводом для звернення до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами Договору, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору поставки.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 Цивільного Кодексу України). Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару (ст. 692 Цивільного Кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку з оплати отриманого товару по видатковій накладній №Б0000159 від 17 жовтня 2014 р., вимоги позивача про стягнення з відповідача 4 512,40 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі. Доказів сплати вартості отриманого товару відповідачем не надано.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 3 046,01 грн. інфляційних втрат за період з листопада 2014 року по листопад 2016 року та 286,69 грн. 3% річних за період з 1 листопада 2014 року по 12 грудня 2016 року.

Оскільки, за товар на суму 4 512,40 грн., отриманий 17 жовтня 2014 року по видатковій накладній №Б0000159 КП "Полтавський мясокомбінат" мало повністю розрахуватися протягом 14 календарних днів, то з 01 листопада 2014 року позивачем здійснено нарахування інфляційних та 3% річних (детальний розрахунок а.с. 3-5).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Судом враховано викладене у пункті 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", а саме те, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не спростував.

Відповідно до статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судовий збір відповідно до вимог статті 49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Колективного підприємства "Полтавський м'ясокомбінат" (вул. Харчовиків, 6, м. Полтава, 36014, ідент. код 00424214) на користь Приватної фірми "Нессе - Україна" (вул. Фальківська, 1, с. Княгининок (Маяки), Луцький район Волинська область, 45630, ) 4 512,40 грн. основного боргу, 3 046,01 грн. інфляційних, 286,69 грн. 3% річних та 1 378,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ з набранням рішенням законної сили.

3. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області на протязі 10 днів.

Суддя Кульбако М.М.