ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2017 р.Справа № 923/771/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Будішевської Л.О.,

Суддів: Мишкіної М.А., Таран С.В.,

при секретарі судового засідання Станковій І.М.

за участю представників сторін:

Від позивача- Лебедева Н.В., за довіреністю, ОСОБА_1, за довіреністю,

Від відповідача- Коновалов О.Б., за довіреністю, директор ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної Азовської морської екологічної інспекції

на рішення господарського суду Херсонської області від 18 жовтня 2016 року

у справі №923/771/16

за позовом Державної Азовської морської екологічної інспекції

до Комунального підприємства Комунсервіс Щасливцевської сільської ради

про стягнення 1389897,48 грн.

У судовому засіданні 24.01.2017 оголошувалася перерва до 16.02.2017

Встановив:

У липні 2016 Державна Азовська морська екологічна інспекція звернулась до господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Комунального підприємства «Комунсервіс» Щасливцевської сільської ради про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок самовільного користування водними ресурсами без дозволу на спеціальне водовикористання у сумі 1389897грн. 48 коп.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 18 жовтня 2016 у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Зазначене судове рішення обґрунтовано відсутністю доказів, які свідчать про наявність всіх необхідних елементів для притягнення відповідача до відповідальності за заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу, зокрема, відсутні докази, що свідчать про наявність причинного зв'язку між правопорушенням та шкодою завданою навколишньому природному середовищу.

Не погоджуючись із рішенням суду від 18 жовтня 2016 року, Державна Азовська морська екологічна інспекція звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовані наступним.

Позивачем в період з 11.11.2013 по 29.11.2013 проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства у галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами КП «Комунсервіс» Щасливцевської сільської ради.

За результатами проведення перевірки встановлено, що Відповідач самовільно здійснював спеціальне водокористування без відповідних дозвільних документів.

Вказане порушення зафіксовано Актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами КП «Комунсервіс» Щасливцевської сільської ради № 63 від 11.11.2013-22.11.2013.

На думку скаржника, судом при винесенні оскаржуваного судового рішення поверхнево досліджені докази, надані Позивачем.

Не враховано факту несвоєчасного отримання дозволу на спеціальне водокористування, що є наслідком неправомірних дій Відповідача.

Судом зроблені хибні висновки щодо недоведеності Позивачем всіх необхідних елементів для притягнення відповідача до відповідальності за заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу.

14.02.2017 до суду від скаржника надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги.

16.02.2017 до суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення по справі.

У судовому засіданні 02.03.2017 представники позивача наполягали на задоволенні апеляційної скарги з підстав, викладених у ній.

Представники відповідача в засіданні суду заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вимоги, викладені в ній безпідставними, а рішення господарського суду Херсонської області від 18.10.2016 законним та обґрунтованим.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, Комунальне підприємство «Комунсервіс» Щасливцевської сільської ради використовує підземну воду (водний об'єкт) для задоволення господарсько-питних потреб населення с. Щасливцеве, с. Генічеська Гірка, с. Приозерне Херсонської області.

На балансі відповідача перебувають артезіанські свердловини №№ 7-657, 7-484, 7-485, 7-490, 7-665, 7-666, 7-486, 7-478, 7-594, 7-625, що підтверджується даними, наявними у матеріалах справи.

Право відповідача на здійснення спеціального водокористування виникло на підставі дозволу на спеціальне водокористування № Укр 6511-ХРС, який виданий Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Херсонській області 24 листопада 2010 року, і термін дії якого встановлений до 01.10.2013р.

30.12.2013р. Комунальне підприємство «Комунсервіс» отримало новий Дозвіл на спеціальне водокористування № Укр 7.16.Хрс терміном дії з 30.12.2013р. до 01.01.2017р.

В період часу з 01.10.2013 року по 30.12.2013 року відповідачем забрано 28227 м.куб. підземної води.

Право відповідача на здійснення централізованого водопостачання та водовідведення підтверджується ліцензією, виданою Херсонською обласною державною адміністрацією терміном дії з 06.04.2012р. по 05.04.2017 року.

Відповідно до наказу Державної Азовської морської екологічної інспекції від 16.10.2013р. № 374 "Про проведення планового заходу", Державною Азовською морською екологічною інспекцією проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами комунального підприємства "Комунсервіс" Щасливцевської сільської ради.

Зазначену перевірку проведено у період з 11.11.13 по 29.11.13, за результатами якої був складений акт перевірки дотримання природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами КП "Комунсервіс" Щасливцевської сільської ради № 37 від 11.11.2013-22.11.201,.

21.11.2013 Державною Азовською морською екологічною інспекцією складено протокол про адміністративне правопорушення № 007275, яким зафіксовано порушення посадовою особою КП "Комунсервіс" Щасливцевської сільської ради ст. 44 Водного кодексу України та ст.ст. 19, 21, 23 Кодексу України про надра, тобто самовільне водокористування без спеціального дозволу і самовільне користування надрами (підземними водами).

За вказані порушення, позивачем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 817/007275 від 21.11.2013р., якою директора КП "Комунсервіс" Щасливцевської сільської ради ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене у тому числі приписами ст.ст. 47, .48 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1530,00 грн., який відповідач сплатив.

Позивачем на адресу відповідача направлено розрахунок розміру збитків обумовлених самовільним використанням водних ресурсів без дозволу на спеціальне водокористування та претензію № 4 від 13.02.2015р., з пропозицією добровільно відшкодувати шкоду, заподіяну державі внаслідок порушення ст.ст. 44, 49 Водного кодексу України, ст. 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища".

Дана претензія залишена відповідачем без відповіді та реагування.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не допустив порушення водного законодавства, здійснює спеціальне водокористування з відповідним дозволом та здійснює плату за спеціальне водокористування, а позивачем належними та допустимими доказами не доведено факт наявності шкоди.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком суду про відмову у позові, однак вважає, що ця відмова має грунтуватись на інших підставах.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно зі статтею 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" в порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 9 статті 44 Водного кодексу України водокористувачі зобовязані здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Пунктом 1 статті 111 Водного кодексу України встановлено, що підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобовязані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Згідно із ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Комунальне підприємство «Комунсервіс» Щасливцевської сільської ради, не оспорює факт здійснення спеціального водокористування за відсутності дозволу, проте, вважає, що таке порушення відбулося не з його вини.

У п. 9 ст. 44 Водного кодексу України передбачено, що водокористувачі зобов'язані здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу, який у разі використання води водних об'єктів місцевого значення відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 49 цього Кодексу видається, зокрема, обласними радами за погодженням із обласними державними адміністраціями.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Водного кодексу України, у редакції станом на момент звернення відповідача з заявою про отримання погодження, було встановлено, що у разі використання підземних вод видача дозволу на спеціальне водокористування здійснюється за клопотанням водокористувача з обґрунтуванням потреби у воді, погодженим з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр. Таким органом на той час була Державна служба геології та надр України (далі Держгеонадра).

Відповідно до п. 3 Порядку погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002р. № 321, у редакції станом на момент звернення відповідача з заявою про отримання погодження, дозволи видаються за клопотанням водокористувачів з обґрунтуванням потреби у воді, яке погоджується у разі використання підземних вод - з Держгеонадрами або дочірніми підприємствами НАК "Надра України", за переліком, який затверджує Мінприроди.

Отже, перед поданням пакету документів для отримання дозволу на спеціальне водокористування водокористувач обов'язково мав звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр - Держгеонадра із клопотанням про отримання погодження.

ОСОБА_4 клопотання відповідно до абз. 2, 3 п. 4 Порядку № 321, Держгеонадра зобов'язане було розглянути у місячний термін і у разі відмови у погодженні клопотання мало надати відповідь з обґрунтуванням причин відмови. Без отримання такого погодження або обґрунтованої відмови, яка могла бути оскаржена до суду, суб'єкт господарювання не мав можливість оформити відповідний дозвіл.

Судовою колегією встановлено, що Комунальне підприємство «Комунсервіс» двічі: 19.08.2013р. та 13.10.2013р. зверталося до Державної служби Геології та надр України з клопотаннями про погодження умов водокористування.

Проте, лише 18.12.2013 Державною службою Геології та надр України надано відповідь Комунальному підприємству "Комунсервіс» щодо погодження умов водокористування.

Доказів на підтвердження того, що клопотання відповідача про отримання погодження, було розглянуто у місячний термін, як це передбачено у абз. 3 п. 4 Порядку № 321, у редакції станом на момент звернення, суду не надано.

Наведені обставини свідчать, що відповідач зробив усе від нього залежне, щоб отримати своєчасно дозвіл.

Крім того, судовою колегією приймається до уваги наступне.

Згідно Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, відповідач не вправі був зупинити здійснення водопостачання населенню.

Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу правопорушення: протиправної поведінки; шкоди (збитків); причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що у діях відповідача не вбачається складу цивільного правопорушення.

За таких обставин відсутні підстави для задоволення позову.

Враховуючи, що при вирішенні спору суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Херсонської області від 18.10.2016р. у даній справі має бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105

Господарського процесуального кодексу України,

апеляційний господарський суд

постановив:

Рішення господарського суду Херсонської області від 18 жовтня 2016 року у справі № 923/771/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Повний текст постанови складено та підписано 07.03.2017.

Головуючий суддя: Будішевська Л.О.

Судді: Мишкіна М.А.

ОСОБА_4