РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2017Справа №910/270/17

За позовом Військової частини НОМЕР_1
до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський»
за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Росінтек-Україна"про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.
Представники сторін:
від позивача: Матієнко О.Б. за довіреністю від 29.12.2016 року
від відповідача: не з`явились
від третьої особи: не з`явились

В судовому засіданні 30 січня 2017 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.
СУТЬ СПОРУ:
У січні 2017 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 (позивач) до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» (відповідач) про стягнення 12 897,20 грн. основного зобов`язання, 7 065,09 грн. інфляції, 663,59 грн. 3% річних.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2017 року суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/270/17. Розгляд справи призначено на 30.01.2017 року. Залучено до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Росінтек-Україна".
Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв`язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції у випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.
Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об`єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:
18.09.2014 року між Військовою частиною НОМЕР_1 (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Росінтек-Україна (постачальник) укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти №175/14 (далі по тексту договір), за умовами якого (п. 1.1. договору) постачальник зобов`язується у 2014 році поставити замовникові товар, зазначений у пункті 1.2. та у специфікації товару (додаток № 1 до договору), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такий товар.
У п. 1.2. договору зазначено найменування товару: авіаційні колеса кн-27 (680x260) (далі - товар)), код 30.30.5 частини повітряних і космічних літальних апаратів, інші: дк 016:2010. кількість товару зазначена у специфікації товару (додаток № 1 до договору).
Кількість одиниць товару - 4, термін постачання товару - до 01.12.2014 року, після відправлення замовником постачальнику повідомлення про готовність до виконання умов договору (додаток №1 специфікація до договору).
Пунктом 1.3. договору передбачено, що істотною умовою договору є можливість зменшення замовником обсягів закупівлі залежно від реального фінансування видатків на цілі, що передбачені специфікацією товару (додаток № 1 до договору). У цьому випадку, замовник у 10-денний строк від дати отримання інформації про зменшення бюджетних призначень письмово повідомляє постачальника про зменшення обсягів закупівлі, на підставі чого сторони укладають додаткову угоду відповідно до пункту 11.4. цього договору.
Згідно з п. 1.4. договору, постачальник здійснює постачання товару після відправлення замовником (командиром військової частини НОМЕР_1 ) письмового повідомлення про готовність до виконання умов договору, яким замовник визначає обсяги закупівлі товару. У разі планування закупівлі за рахунок коштів спеціального фонду, дане письмове повідомлення надається постачальнику замовником виключно після надходження коштів на рахунки замовника на вищевказані цілі.
Відповідно до п. 5.1. договору, строк постачання товару: товар постачається до 01.12.2014 року. Товар постачається після відправлення замовником постачальнику письмового повідомлення про готовність до виконання умов договору.
Пунктом 5.4. договору передбачено, перехід права власності та ризиків на товар відбувається після розвантаження на склад та передачі його в розпорядження вантажоотримувача замовника. При передачі товару повинні бути оформленні (надані) наступні приймально-здавальні документи:
- видаткова накладна постачальника, яка виписується в чотирьох примірниках;
- акт прийому (форма № 4, затверджена наказом Міністра оборони України від 24.12.2010 № 690) в чотирьох примірниках;
- копія Сертифікату якості (Сертифікат відповідності) підприємства-виробника;
- оригінал або нотаріально завірена копія документа, який підтверджує виготовлення товару підприємством-виробником.
Відповідно до п. 5.5. договору датою виконання зобов`язань постачальника з постачання товару є дата затвердження замовником (командиром військової частини НОМЕР_1 ) акту прийому поставленого товару (форма - додаток № 4 до договору). Зазначений акт затверджується замовником у термін не пізніше ніж п`ять днів від дати отримання військовою частиною НОМЕР_2 документів, які визначено у пункті 4.1. договору.
Згідно з п. 6.2.1 договору замовник має право зменшити обсяги закупівлі товару та загальну суму договору в залежності від реального фінансування видатків на цілі, передбачені специфікацією товару. Замовник у 10 (десятиденний) строк з дня отримання інформації про зменшення бюджетних призначень на цілі, передбачені умовами договору, письмово повідомляє постачальника про зменшення обсягу закупівлі товару, у такому випадку сторони вносять відповідні зміни до договору.
Пунктом 11.6. договору передбачено, що постачальником внесено забезпечення виконання умов договору в розмірі 12 897,20 грн. Вид надання забезпечення виконання договору про закупівлю: гарантія (безвідклична, безумовна банківська гарантія, оформлена відповідно до вимог постанови Правління Національного банку України від 15.12.2014 №639).
Так, судом встановлено, що Публічним акціонерним товариством Банк Михайлівський надано Військовій частині НОМЕР_1 гарантійний лист від 18.09.2014 року №24-05-2557 Гарантія забезпечення виконання договору про закупівлю № 303/09-Г (далі - Гарантія/Гарантійний лист).
У Гарантійному листі зазначено, що Публічне акціонерне товариство Банк Михайлівський, як гарант, зобов`язується виплатити Військовій частині НОМЕР_1 , як бенефіціару, будь-яку суму в межах загальної суми цієї гарантії, що 12 897,20 грн., літерний код валюти - UAH, після одержання гарантом викладеної на українській мові та підписаної уповноваженою особою письмової вимоги бенефіціара, який бенефіціар заявляє щодо невиконання або несвоєчасного виконання принципалом своїх зобов`язань за договором закупівлі та/або порушення якості (комплектності) та/або кількості товару.
Гарант в десятиденний строк з моменту отримання письмової вимоги бенефіціара (з доданими до неї документами) розглядає та перевіряє її відповідність умовам даної Гарантії, та перераховує на рахунок бенефіціара суму, яка визначена в цій Гарантії.
Гарант має право відмовити бенефіціарові, якщо вимога або додані до неї документи:
- не відповідають умовам Гарантії;
- подані гарантові по закінчення строку дії Гарантії.
Письмова вимога бенефіціара повинна бути відправлена на поштову адресу гаранта: 01001, м. Київ, провулок Рильський, буд. 10-12/3, разом з:
- копією(ями) засвідченою(ними) бенефіціаром відповідного(них) документа(ів), яка(і) підтверджують, що принципал Товариство з обмеженою відповідальністю РОСІНТЕК-УКРАЇНА не виконало свої зобов`язання за договором;
- карткою із зразками підпису посадової особи бенефіціара, що підписала вимогу, що посвідчена нотаріально або іншим способом, передбаченим законодавством.
Термін банківської гарантії до 31 січня 2015 року включно.
Зобов`язання гаранта за цією Гарантією припиняються, зокрема, закінченням строку, на який видана Гарантія.
Відповідно до статті 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управленої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України.
Згідно із статтею 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
У розділі І Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 639, (далі - Положення) визначено, що гарантійний лист - це гарантія, що оформлена належним чином на паперовому носії. Гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов`язань у повному обсязі або їх частину в разі пред`явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від основного зобов`язання принципала (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на таке зобов`язання безпосередньо міститься в тексті гарантії.
Так, судом встановлено, що позивач у строк, встановлений банківською гарантією, звернувся до відповідача з листом-вимогою від 04.12.2014 року № 350/129/138/3084/пс, у якому зазначив, що принципалом Товариством з обмеженою відповідальністю Росінтек-Україна не поставлено товар, що є несвоєчасним виконанням останнім своїх зобов`язань за договором, а тому бенефіціар вимагав від гаранта виплатити 12 897,20 грн. Вимогу підписано тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 Сідаш В.В.
До вказаної вимоги від від 04.12.2014 року № 350/129/138/3084/пс позивачем додано: 1) засвідчена копія повідомлення № 350/129/138/2111/пс; 2) засвідчена копія доповіді про порушення строків постачання; 3) засвідчена копія картки із зразками підписів; 4) засвідчена копія гарантії.
За результатами розгляду вимоги позивача, викладеної у листі від 04.12.2014 року №350/129/138/3084/пс, відповідачем листом № 24-02-49341 від 19.12.2014 року відмовлено бенефіціарові у її задоволенні, оскільки до вимоги не додано всіх належних чином оформлених документів, передбачених Гарантією, а саме: 1) картки із зразками підпису посадової особи бенефіціара, що підписала вимогу, що посвідчена нотаріально або іншим способом, передбаченим законодавством; 2) копії документів, посвідчені бенефіціаром, які підтверджують, що принципал не виконав зобов`язання за договором закупівлі, яким крім іншого є: договір № 175/14 від 18.09.2014 року, що повинен містити предмет, який відповідає умовам Гарантії та строки виконання поставки товарів, що є простроченими, як вказано у вимозі.
Позивач звернувся до відповідача з повторною вимогою, викладеною у листі від 20.01.2015 року №350/129/138/128/пс, про виплату грошових коштів у сумі 12 897,20 грн., встановлених Гарантією. Дану вимогу підписано уповноваженою особою командиром військової частини НОМЕР_1 Байдак Ю.А.
До листа від 20.01.2015 року №350/129/138/128/пс позивачем додано: 1) лист Головного управління Державної казначейської служби у Вінницькій області щодо підтвердження підпису та печатки уповноваженої особи; 2) засвідчену копію договору від 08.09.2014 року №175/14.
За наслідками розгляду відповідачем вимоги позивача, гарант у своєму листі від 03.02.2015 року №24-05-1553 зазначив, що бенефіціар не дотримався умов Гарантії та не надав банку всіх належним чином оформлених документів, передбачених Гарантією, а саме: 1) картку із зразками підпису посадової особи бенефіціара (оригінал), що підписала вимогу, що посвідчена нотаріально або іншим способом, передбаченим законодавством; 2) копії документів, посвідчених бенефіціаром, які підтверджують, що принципал не виконав зобов`язання за договором. Як зазначив гарант у даному листі, відповідно до умов договору принципал повинен був поставити товар у термін до 01.12.2014 року, після відправлення бенефіціаром принципалу повідомлення про готовність виконання умов договору. Однак, позивачем надано копію такого повідомлення, але не надано доказів його відправлення у зв`язку із чим не вбачається можливим зробити висновок, що строк виконання зобов`язань за договором настав і з боку принципала існує порушення.
Таким чином, спір між сторонами справи виник внаслідок невиконання відповідачем, як гарантом, його зобов`язань за Гарантією у зв`язку із чим позивач звернувся до господарського суду з позовом у даній справі.
Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.
Частинами 1, 2, 3 статті 563 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.
Частиною 1 статті 565 Цивільного кодексу України передбачено, гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.
Отже, з умов Гарантійного листа та норм права слідує, що обов`язок гаранта сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, та направлення кредитором гаранту письмової вимоги разом із зазначеними в гарантії документами. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12.09.2011 року № 3-63гс11.
Так, як встановлено судом вище, за умовами Гарантійного листа до письмової вимоги, яка пред`являється бенефіціаром гарантові у зв`язку із невиконанням зобов`язань принципалом, має бути додано:
- по-перше, копія(ії) засвідчена(ні) бенефіціаром відповідного(них) документа(ів), яка(і) підтверджують, що принципал (Товариство з обмеженою відповідальністю РОСІНТЕК-УКРАЇНА) не виконав свої зобов`язання за договором;
- по-друге, картка із зразками підпису посадової особи бенефіціара, що підписала вимогу, що посвідчена нотаріально або іншим способом, передбаченим законодавством.
З наведених умов Гарантії, зокрема, вбачається, що картка із зразками підпису посадової особи бенефіціара надається бенефіціаром гарантові у вигляді оригіналу.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем при зверненні до відповідача із вимогою порушено правила, встановлені ч. 2 ст. 563 Цивільного кодексу України, та умови Гарантійного листа, а саме до даної вимоги не додано документи, вказані в Гарантії.
Щодо листа-вимоги від 20.01.2015 року №350/129/138/128/пс суд зазначає наступне.
Як встановлено судом вище, до вимоги від 20.01.2015 року №350/129/138/128/пс позивачем було додано: 1) лист Головного управління Державної казначейської служби у Вінницькій області щодо підтвердження підпису та печатки уповноваженої особи; 2)засвідчену копію договору від 18.09.2014 року № 175/14.
З наведеного переліку документів, доданих до другої вимоги, вбачається, що позивачем не надано відповідачеві жодного документу, які передбачені Гарантійним листом, тобто не надано ані оригіналу картки із зразками підпису посадової особи бенефіціара, що підписала вимогу, який посвідчено нотаріально або іншим способом, передбаченим законодавством, ані доказів порушення принципалом зобов`язань за договором закупівлі.
Підсумовуючи сукупність наведених вище обставин, які підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено і документально не підтверджено того факту, що ним було додано до своїх вимог ті документи, які передбачені Гарантійним листом та необхідні для задоволення гарантом вимог бенефіціара, зокрема, оригіналу картки із зразками підписів.
Щодо позовних вимог про стягнення 3 % річних та втрат від інфляції суд зазначає, що такі вимоги також задоволенню не підлягають, в силу їх похідної природи від основної позовної вимоги, яка є безпідставною.
Крім того, на підставі рішення Національного банку України від 23 травня 2016 року №14/БТ Про віднесення Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський до категорії неплатоспроможних Виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 23 травня 2016 року № 812 Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві Банк Михайлівський та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку та рішення від 13.06.2016 року № 991 Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у Приватному акціонерному товаристві Банк Михайлівський .
Згідно з даними рішеннями розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком з 23 травня 2016 року до 22 липня 2016 року включно.
Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві Банк Михайлівський було призначено Ірклієнка Юрія Петровича.
Рішенням Правління Національного банку України № 124-рш від 12.07.2016 року оголошено про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товаритсва Банк Михайлівський.
На підставі Рішення НБУ № 124-рш виконавчою дирекцією Фонду гарантування винесено Рішення № 1213 від 12.07.2016 року, згідно з яким з 13.07.2016 року розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський та призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський Ірклієнку Юрію Петровичу строком на два роки з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування № 1702 від 01.09.2016 року змінено Уповноважену особу фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський та призначено Волкова О.Ю.
В умовах здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації діяльність Банку регламентується спеціальним законодавством, зокрема, Законом України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.
Відповідно до абз. З п. 2 та п. З ст. 46 Закону з дня призначення Уповноваженої особи, строк виконання всіх грошових зобов`язань банку вважається таким, що настав. Під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.
Відповідно до ч. 1 статті 49 Закону Уповноважена особа припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.
Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.
У відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Враховуючи вищенаведене, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:
1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
2. Копію даного рішення направити відповідачу та третій особі у справі № 910/270/17.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст рішення складено 24.02.2017 року.

Суддя Ю.В. Цюкало