РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року Справа № 913/53/17

Провадження №7/913/53/17

Господарський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Тацій О.В.,

за участю секретаря судового засідання помічника судді Лотох І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця», м. Дніпро до Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля», м. Сєвєродонецьк про стягнення штрафу у розмірі 52590 грн.

У засіданні брали участь:

Від позивача ОСОБА_2, НОМЕР_1, довіреність № 2515 від 02.12.2016.

Від відповідача ОСОБА_3, паспорт ЕК № 746134, довіреність № 30 від 20.05.2016.

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця» звернулося до господарського суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля», в обґрунтування якого зазначено, що 02.08.2016 відповідачем за залізничною накладною № 49112501 зі станції Краснодон Донецької залізниці на станцію Запоріжжя-Ліве ОСОБА_1 залізниці у залізничних вагонах № 56850555, № 52797396 було відправлено вантаж - концентрат вугільний, завантаження «шапкою». При проведені зважування зазначених вагонів на станції Запоріжжя-Ліве ОСОБА_1 залізниці 03.08.2016 було встановлено невідповідність маси вантажу, встановленої відправником, про що складено комерційні акти. Розмір провізної плати за кожний вагон складає 5259 грн. Оскільки чинним законодавством передбачена відповідальність за неправильно зазначені у накладній масі вантажу, відповідачем нараховано штраф за вказані порушення у розмірі пяти провізних плат за кожний вагон, що складає 52590 грн., яку останній просить стягнути з відповідача.

Вказану позовну заяву 11.01.2017 розподілено судді Тацій О.В. відповідно до вимог ст.2-1 ГПК України.

11.01.2017 ухвалою судді Господарського суду Луганської області було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 26.01.2017.

26.01.2017 розгляд справи було відкладено на 09.02.2017 у звязку з неявкою представника позивача у судове засідання та ненадання останнім витребуваних судом доказів.

09.02.2017 розгляд справи відкладено на 28.02.2017 за клопотанням представника відповідача.

В судове засідання 28.02.2017 зявилися представники сторін.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, до відділу документального забезпечення суду останнім подано відзив на позовну заяву від 20.01.2017 № 12/9 (вх. № 601/17 від 26.01.2017), в якому він просить зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій у пять разів.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд установив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи у червні 2016 року відправником Приватним акціонерним товариством «Краснодонвугілля» за залізничною накладною № 49112501 зі станції Краснодон Донецької залізниці на станцію Запоріжжя-Ліве ОСОБА_1 залізниці у вагонах № 56850555 та № 52797396 було відправлено вантаж концентрат вугільний, завантаження «шапкою» (а.с.13). Відповідно до накладної перевезення у відкритому вагоні з отримувачем узгоджено, маркування призведено катком.

Статтею 908 Цивільного кодексу України передбачено, що перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За правилами ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Згідно ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Наведена норма свідчить про те, що залізниця не зобовязана перевіряти дані, зазначені у накладних, фактичним даним при прийнятті вантажу до перевезення.

При проходженні вагонів № 56850555 та № 52797396 через станцію Запоріжжя-Ліве ОСОБА_1 залізниці, на підставі ст. 24 Статуту залізниць України було проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу, вказана відправником у зазначених вагонах не відповідає масі вантажу, встановленої на станції Запоріжжя-Ліве, а саме: маса вантажу вагону № 56850555, що зазначена у накладній № 49112501 складає 70000 кг, тоді як маса нетто при перевірці складає 61550 кг, таким чином різниця склала 8450 кг. За фактом даного порушення станцією Запоріжжя ОСОБА_1 залізниці 03.08.2016 було складено комерційний акт РА № 014304/1014 (а.с.14)., в якому також зазначено, що завантаження шапкою на рівні бортів ущільнене, маркування катком, не порушено, виїмки та поглиблення відсутні. В технічному стані вагон справний, двері відсутні, люки зачинені, розсипання вантажу відсутнє. При повторному переважуванні дані не змінилися.

Маса вантажу вагону № 52797396, що зазначена у накладній № 49112501 складає 70000 кг, тоді як маса нетто при перевірці складає 67800 кг, таким чином різниця склала 2200 кг. За фактом даного порушення станцією Запоріжжя ОСОБА_1 залізниці 03.08.2016 було складено комерційний акт РА № 014303/1013 (а.с.15), в якому також зазначено, що завантаження шапкою на рівні бортів, ущільнене, маркування катком, що відповідає перевізному документу. Маркування не порушено, виїмки та поглиблення відсутні. В технічному відношенні вагон справний, двері відсутні, люки зачинені, розсипання вантажу відсутнє. При повторному переважуванні дані не змінилися.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів (зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083) передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Переважування вантажу у вагонах № 56850555 та № 52797396 проводилось на вагонних вагах ст. Запоріжжя-Ліве, повірених 08.07.2016 (а.с.17), тобто таким же самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Вказані обставини підтверджують факт неправильного зазначення маси вантажу відправником - Приватним акціонерним товариством «Краснодонвугілля» у відповідних графах накладної № 49112501.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п. 1.1. розділу 4 "Правила оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 (далі за текстом - Правила № 765/19503), а також ст. 23 Статуту залізниць України передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Накладна згідно з Правилами № 765/19503 може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Відповідно п. 2.1 та п. 2.2 Правил 765/19503 відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту залізниць України та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 N 644 (далі за текстом Правила № 861/5082), визначається відправником.

Згідно ст. 122 Статуту залізниць України підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст. 129 Статуту.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що акти загальної форми та комерційні акти складаються для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності сторін.

Провізна плата вантажу визначається на підставі Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ним послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 № 317.

За залізничною накладною № 49112501 розмір провізної плати за один вагон складає 5259 грн.

Згідно п. 28 Правил № 861/5082 вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Згідно ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену в накладній масу вантажу з відправника стягується штраф в розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Представник відправника своїм підписом підтвердив правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п 2.3 Правил № 765/19503, а саме: у графі «Правильність внесених відомостей підтверджую» відправник 28.06.2016 поставив електронний цифровий підпис (а.с.13).

У звязку з наведеним порушенням позивач нарахував штрафну санкцію, встановлену чинним законодавством, яка складає: 5259 х 5 =26295 грн. за вагон № 52797396 та 5259 х 5 = 26295 грн. за вагон № 56850555, а всього 52590 грн.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця» є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та неспростовними відповідачем.

Разом з тим, відповідач у відзиві заявив клопотання, за яким просить зменшити розмір штрафу у пять разів, посилаючись на ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України та ст. 83 Господарського процесуального кодексу України та, обґрунтовуючи звітом про фінансовий стан за 2015 рік, звітом про фінансові результати за 1 півріччя 2016 року, податковою декларацією за 1 півріччя 2016 року, висновком про настання обставин непереробної сили від 01.09.2014 за № 2758/05-4 та витягом з ухвали про затвердження реєстру вимог кредиторів від 24.02.2016 по справі № 21/52 б.

Відповідно до ст.ст.230, 233 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання; у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Виходячи з системного аналізу вищевказаних норм законодавства зменшенню підлягають штрафні санкції, встановлені як за згодою сторін, так і законом.

Згідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Позивач не зазнав збитків від неправильного зазначення маси вантажу (яка є фактично меншою, ніж вказано в накладній).

Відповідно до п.3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Застосування положень п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України та встановлення, при цьому, розміру зменшення є правом суду, та застосовується ним виходячи з обставин справи та внутрішнього переконання суду щодо встановлення достатнього розміру неустойки, що підлягає стягненню.

Так, вказана процесуальна норма разом з нормою ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України застосовуються на розсуд суду першої інстанції, який розглядає спір.

Викладене щодо можливості зменшення судом на підставі ст. 233 Господарського кодексу України та п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України штрафу, передбаченого ст. 122 Статуту залізниць України, відповідає правовій позиції Вищого господарського суду України, наведеній у постановах від 06.03.2008 по справі №13/544, від 31.07.2008 по справі № 17/23, від 13.03.2008 по справі № 1/594, тощо.

За таких обставин, приймаючи до уваги ступінь виконання зобовязання відповідачем, його майновий стан, відсутність завдання зазначеним правопорушенням позивачу будь-яких збитків або настання негативних наслідків, суд реалізує своє право на зменшення розміру штрафних санкцій, застосованих позивачем відповідно до ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України, до суми 31554 грн.

На підставі викладеного, господарський суд визнає позов обґрунтованим повністю, але вважає за можливе зменшити розмір штрафу, у звязку з чим позов слід задовольнити частково у розмірі 31554 грн., у задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Така ж правова позиція про необхідність відмови у задоволенні вимог про стягнення решти штрафних санкцій у звязку зі зменшенням розміру заявлених до стягнення санкцій наведена у п. 9.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року N 6 «Про судове рішення».

Судові витрати у розмірі 1378 грн. 00 коп. покладаються на відповідача у справі відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у звязку з обґрунтованістю вимоги позивача про стягнення суми штрафу.

Керуючись ст.ст. 551, 908, 909 Цивільного кодексу України; ст.ст. 230, 233 Господарського кодексу України; ст.ст. 2, 5, 6, 23, 24, 37,122, 129 Статуту залізниць України; ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця» задовольнити частково.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» () на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» () в особі регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця» () штраф у сумі 31554 грн. (тридцять одну тисячу пятсот пятдесят чотири гривні), витрати зі сплати судового збору в сумі 1378 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 28.02.2017.

Суддя О.В. Тацій