ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2017 р. Справа № 914/1658/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Зварич О.В.

суддів Хабіб М.І.

ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства Львівський автоцентр КАМАЗ (надалі ПП Львівський автоцентр КАМАЗ) б/н від 19.01.2017р. (вх. № 01-05/382/17 від 26.01.2017р.)

на рішення господарського суду Львівської області від 03.01.2017р.

у справі № 914/1658/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Львівський автоцентр КАМАЗ (надалі ТзОВ Львівський автоцентр КАМАЗ)

до відповідача-1: ПП Львівський автоцентр КАМАЗ

до відповідача-2: Львівської міської ради

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області

про визнання недійсною ухвали Львівської міської ради № 1057 від 15.12.2011р., договору оренди земельної ділянки № 3-1891 від 28.12.2011р. та визнання за ТзОВ Львівський автоцентр КАМАЗ права постійного користування земельною ділянкою,

за участю:

від позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність б/н від 17.02.2017р.);

від відповідача-1: ОСОБА_3 представник (довіреність б/н від 01.11.2016р.);

від відповідача-2: не зявився;

від третьої особи: не зявився,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 03.01.2017р. у справі №914/1658/15 (головуючий-суддя Крупник Р.В. судді: Березяк Н.Є., Синчук М.М.) позов задоволено частково. Визнано недійсною ухвалу Львівської міської ради від 15.12.2011р. №1057 Про користування ПП Львівський автоцентр КАМАЗ земельною ділянкою на вул.Конюшинній,4. Визнано недійсним договір оренди землі від 28.12.2011р., укладений між Львівською міською радою та ПП Львівський автоцентр КАМАЗ, зареєстрований в Управлінні Держкомзему у м. Львові 23.01.2012р. за №00712 та зареєстрований у Львівській міській раді 28.12.2011р. №3-1891, про що у книзі записів реєстрації договорів оренди землі 3-3 вчинено запис. Відмовлено в решті позовних вимог. Стягнуто з ПП Львівський автоцентр КАМАЗ та Львівської міської ради на користь ТзОВ Львівський автоцентр КАМАЗ по 1218,00 грн. судового збору.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що до ТзОВ Львівський автоцентр КАМАЗ як правонаступника Обласного автоцентру «Камаз» перейшло право постійного користування земельною ділянкою згідно Державного акта від 1990 року. Відповідач-1, придбавши обєкт незавершеного будівництва за адресою: м. Львів, вул.Конюшинна, 4, не набув права на земельну ділянку і відповідне право позивача не припинялось. Львівська міська рада прийняла ухвалу № 1057 від 15.12.2011р. «Про користування ПП «Львівський автоцентр КАМАЗ» земельною ділянкою на вул.Конюшинній, 4» без належного попереднього вилучення цієї земельної ділянки у позивача. З наведених підстав суд задоволив позовні вимоги про визнання недійсною цієї Ухвали та укладеного на її підставі договору оренди землі від 28.12.2011р. Суд відмовив у задоволенні позовної вимоги про визнання за позивачем права постійного користування земельною ділянкою площею 4,1 га в м. Львові по вул. Конюшинна, 4 згідно Акту на право користування землею серії Б №083115, враховуючи те, що при поданні позову позивач для відновлення порушеного права заявив вимоги про визнання недійсними оскаржуваної ухвали та укладеного між відповідачами договору, які задоволені судом. Матеріали справи не містять доказів, котрі б свідчили, що відповідачі не визнають або оспорюють право позивача на користування спірною земельною ділянкою. При цьому, суд погодився з доводами позивача про існування поважних обставин, які з об'єктивних, незалежних від нього причин унеможливлювали своєчасне подання даного позову, та визнав порушене право позивача таким, що підлягає захисту.

Відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим. Вказує, що у даній справі строк позовної давності сплив в кінці грудня 2014 року, а даний позов подано значно пізніше у 2015 році, що свідчить про порушення судом приписів ч. 5 ст. 267 ЦК України. Звертає увагу на те, що на спірній земельній ділянці розташовані обєкти незавершеного будівництва, тобто нерухоме майно, яке придбане Підприємством на підставі відповідного договору купівлі-продажу. Стверджує, що на момент придбання Підприємством нерухомості (17.03.2010р.) діяла чинна редакція ст.120 ЗК України, яка в поєднанні з абз. е ч. 1 ст. 141 ЗК України свідчила про те, що право користування ділянкою (якщо воно було на той час)) припиняється у звязку із придбанням такої нерухомості. Вважає безпідставним висновок суду про необхідність вилучення земельної ділянки у позивача, оскільки таке здійснюється з інших підстав, аніж у наявних правовідносинах. Крім того, покликається на недоведеність факту правонаступництва позивачем від Обласного автоцентру Камаз права постійного користування спірною земельною ділянкою. Просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 03.01.2017р. у справі №914/1658/15 в частині визнання недійсними ухвали Львівської міської ради від 15.12.2011р. №1057 Про користування ПП Львівський автоцентр КАМАЗ земельною ділянкою на вул.Конюшинній,4 та договору оренди землі від 28.12.2011р., укладеного між Львівською міською радою та ПП Львівський автоцентр КАМАЗ, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

У відзиві за підписом генерального директора ТОВ «Львівський автоцентр КАМАЗ» ОСОБА_4 (вх.№ 01-04/1289/17 від 20.02.2017) на апеляційну скаргу позивач визнає її доводи. Вважає, що в силу приписів ст.ст. 120, 141 ЗК України його право користування спірною земельною ділянкою, на якій знаходиться відчужений обєкт незавершеного будівництва, припинилось. Визнає законним факт переходу права користування земельною ділянкою в м. Львові по вул.Конюшинна, 4 до ПП Львівський автоцентр КАМАЗ, яке оформлене шляхом укладення договору оренди землі від 28.12.2011р. Стверджує, що Львівська міська рада при прийняттті ухвали № 1057 від 15.12.2011р., як власник спірної земельної ділянки, діяла у відповідності до вимог законодавства та не потребувала жодних погоджень від Товариства, як колишнього землекористувача.

Відповідач-2 та третя особа не надавали письмових відзивів на апеляційну скаргу, не забезпечили явки уповноважених представників. Обізнані з датою і місцем проведення судового засідання, про що свідчать повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень від 22.02.2017 року (а.с.24, 25, т.4).

В судове засідання прибув ОСОБА_5 та заявив, що він представляє інтереси позивача на підставі довіреності № 11 від 03.10.2016р., підписаної керівником ТОВ «Львівський автоцентр КАМАЗ» ОСОБА_6

Водночас, від імені позивача заявлено клопотання б/н від 20.02.2017р. (вх. № 01-04/1291/17 від 20.02.2017р.) про те, що єдиним представником Товариства у справі №914/1658/15 є ОСОБА_2 на підставі виданої їй 17.02.2017р. довіреності за підписом генерального директора ТзОВ Львівський автоцентр КАМАЗ ОСОБА_4 Довіреності на інших представників, у тому числі, але не виключно, видані на імя представників ОСОБА_5 та ОСОБА_7, скасовані на підставі наказу № 31/01 від 31.01.2017р. (а.с.9, т.4).

Враховуючи вищевказане, а також те, що згідно даних ОСОБА_8 з ЄДРЮОФОПтаГФ за № НОМЕР_1 станом на 02.03.2017р. (а.с.28-35,т.4) керівником ТзОВ Львівський автоцентр КАМАЗ значиться ОСОБА_4, колегія суддів дійшла висновку про те, повноваження ОСОБА_5 щодо представництва інтересів позивача у даній справі на момент проведення судового засідання не підтверджені належним чином.

В судовому засіданні представники відповідача-1 та позивача підтримали вимоги апеляційної скарги, просили скасувати рішення господарського суду Львівської області від 03.01.2017р. у справі №914/1658/15 в частині визнання недійсними ухвали Львівської міської ради від 15.12.2011р. №1057 та договору оренди землі від 28.12.2011р., прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Відповідач-2 та третя особа не забезпечили явки в судове засідання уповноважених представників. ОСОБА_8 повідомлень про вручення рекомендованих поштових відправлень від 22.02.2017р. обізнані з датою, часом і місцем розгляду апеляційної скарги.

Суд не визнавав обовязковою явку в судове засідання учасників судового процесу. Отже, в силу положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто при відсутності відповідача-2 та третьої особи.

Апеляційний господарський суд, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, здійснивши аналіз наявних у справі письмових доказів, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення господарського суду господарського суду суду Львівської області від 03.01.2017р. у справі №914/1658/15.

Як вбачається з наявних у справі копій документів, в 1990 році виконавчий комітет Пустомитівської районної ради депутатів трудящих видав Обласному автоцентру Камаз мЛьвова державний акт серії Б № 083115 на право користування землею площею 4,1 га на території радгоспу «Львівський» Пустомитівського району Львівської області для будівництва автоцентру по обслуговуванню автомобілів (а.с.119-122, т.1).

Вказаний Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 444.

В пункті 1.1 Статуту ТзОВ «Львівський атоцентр Камаз» зазначено, що до даного Підприємства в порядку правонаступництва переходять права та обовязки Львівського обласного автоцентру Камаз (а.с.123-129, т.1).

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 23.07.2004р. визнано ТзОВ «Львівський атоцентр Камаз» власником недобудованого приміщення автоцентру, що знаходиться по вул. Конюшинній, 4 у м. Львові (а.с.92, т.1).

ОСОБА_8 даних ОСОБА_8 про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №11269007 від 19.07.2006р. ТзОВ «Львівський атоцентр Камаз» на підставі акту про право власності на земельну ділянку (Б № 083115), виданого 20.08.1990р. Пустомитівською районною радою та рішення Франківського районного суду м. Львова від 23.07.2004р. належать на праві колективної власності обєкти незавершеного будівництва, що знаходяться за адресою: м.Львів, вул. Конюшинна, 4. Право власності зареєстровано 17.07.2006р. (а.с.93, т.1).

В подальшому, 29.10.2009р. між ТзОВ «Львівський атоцентр Камаз» (продавець) та ОСОБА_9 (покупець) укладено договір купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва, відповідно до якого ТзОВ «Львівський атоцентр Камаз» продає, а ОСОБА_9 купує обєкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул.Конюшинна, 4 та складається з адміністративного будинку готовністю 6%, позначеного за планом земельної ділянки літ. П та складу-навісу, готовністю 8%, позначеного за планом земельної ділянки літ. Л. Площа земельної ділянки 41000,00кв.м. Обєкт незавершеного будівництва належить продавцеві на підставі Державного акту на право користування землею серії Б № 083115, виданого 20.08.1990р. виконавчим комітетом Пустомитівської районної ради народних депутатів, зареєстрованого в книзі записів Державних актів на право користування землею за №444 та рішення Франківського районного суду м. Львова від 23.07.2004р., справа №2-10377/04 (а.с.107,т.1).

ОСОБА_8 про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24305064 від 30.10.2009р. та ОСОБА_8 з Реєстру прав власності на нерухоме майно №24420621 від 11.11.2009р. право приватної власності на обєкти незавершеного будівництва по вул..Конюшинній,4 у м.Львові зареєстровано за ОСОБА_9 (а.с.108-109, т.1).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.02.2010р. у справі №2-2689/10 визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 Зобовязано ОСОБА_9 передати у власність ОСОБА_10 в рахунок погашення заборгованості обєкти незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул.Конюшинна, 4 та складається з адміністративного будинку (літера «П») готовністю 6%, і складу-навісу (літера «Л»), готовністю 8%, який належить ОСОБА_9 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва від 29.10.2009р. № 9055 (а.с.111, т.1).

17.03.2010р. ОСОБА_10 відчужила вказані вище обєкти незавершеного будівництва Приватному підприємству «Львівський автоцентр Камаз» на підставі за договору купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_11 та зареєстрованого в реєстрі за №2834 (а.с.115, т.1).

ОСОБА_8 даних ОСОБА_8 про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №25615653 від 18.03.2010р. ПП «Львівський атоцентр Камаз» на підставі договору купівлі-продажу від 17.03.2010р. № 2834, посвідченого приватним нотаріусом Львіського МНО ОСОБА_11 належать на праві приватної власності обєкти незавершеного будівництва: адмінбудинок літ.П готовністю 6%, склад-навіс літ.Л готовністю 8%, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Конюшинна, 4. Право власності зареєстровано 18.03.2010р. (а.с.117, т.1).

Рішенням господарського суду Львівської області від 08.08.2011р. у справі №5015/3156/11, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.10.2011р. встановлено, що 17.03.2011р. ПП «Львівський атоцентр Камаз» звернулось до Львівської міської ради із заявою про надання в оренду земельної ділянки площею 2,9668 га, кадастровий номер :05:018:0005, для будівництва та обслуговування будівель, що знаходиться у м. Львові по вул. Конюшинній, 4. Враховуючи відсутність доказів про розгляд заяви ПП «Львівський автоцентр Камаз», суд задоволив позов та зобовязав Львівську міську раду на найближчій сесії розглянути заяву ПП Львівський автоцентр КАМАЗ про надання в оренду земельної ділянки у м.Львові по вул.Конюшинній, 4, площею 2,9668 га та прийняти по ній рішення у відповідності до вимог закону (а.с.182-184, т.1).

Водночас, в матеріалах справи міститься копія припису прокурора м. Львова № 61-1261вих-11 від 02.06.2011р., адресованого Львівській міській раді, про усунення порушень вимог Земельного кодексу України, в якому зазначено про те, що прокуратурою м. Львова проведено перевірку за зверненням ОСОБА_6 з приводу неправомірних дій посадових осіб Львівської міської ради в частині вчинення дій, спрямованих на передачу у користування земельної ділянки по вул. Конюшинній, 4 у м. Львові. Прокурор вказує, що згідно довідки про правовий статус земельної ділянки, виданої управлінням Держкомзему у м. Львів, земельна ділянка по вул. Конюшинній, 4 у м. Львові входить у межі Державного акта серії Б № 083115 на право користування землею пл. 4.1 га, виданого Обласному автоцентру Камаз м. Львова, правонаступником якого є ТзОВ «Львівський автоцентр Камаз», і яке категорично заперечує проти вилучення частини земельної ділянки пл. 2,9 га по вул. Конюшинній, 4 у м. Львові на користь ПП «Львівський автоцентр Камаз» (а.с.199-200, т.1).

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази в розумінні ст.ст.32, 34 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження факту прийняття Львівською міською радою рішення про погодження Приватному підприємству «Львівський автоцентр Камаз» місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул.Конюшинній, 4 у м. Львові.

15.12.2011р. Львівською міською радою прийнято ухвалу №1057 Про користування ПП Львівський автоцентр КАМАЗ земельною ділянкою на вул.Конюшинній, 4, згідно якої ухвалено припинити право користування виробничою фірмою Камазавтоцентр земельною ділянкою площею 1,504 га на вул. Конюшинній,4 (п.1); передати ПП Львівський автоцентр КАМАЗ земельну ділянку площею 2,9668 га. на вул. Конюшинній, 4 в оренду терміном на 10 років для завершення будівництва та обслуговування будівель і споруд за рахунок земель промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення за функцією використання землі комерції (п.2) (а.с.35, т.2).

28.12.2011р. між Львівською міською радою (орендодавець) та ПП Львівський автоцентр Камаз (орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець на підставі ухвали Львівської міської ради № 1057 від 15.12.2011р. передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться у м.Львові на вул. Конюшинній, 4 для завершення будівництва та обслуговування будівель та споруд. В оренду передається земельна ділянка, кадастровий №:05:018:0005, загальною площею 2,9668 га. Договір укладено на 10 років до 15.12.2021р. (а.с.185-188, т.1).

Договір оренди землі від 28.12.2011р. зареєстровано в Управлінні Держкомзему у м.Львові, про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 23.01.2012р. за №00712 та 28.12.2011р. у Львівській міській раді, про що в книзі записів реєстрації Договорів оренди землі 3-3 вчинено запис.

Підставою звернення позивача до місцевого господарського суду з даним позовом слугувало надання відповідачу-1 в оренду земельної ділянки без вилучення її в Товариства, як правонаступника Львівського обласного автоцентру КАМАЗ, якому надано в постійне користування земельну ділянку площею 4,1 га, без встановлення в натурі меж, переданої в оренду відповідачу-1 земельної ділянки площею 2,9 га.

25.06.2015р. відповідач-1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про застосування позовної давності, в якій просив відмовити в позові ТзОВ Львівський автоцентр КАМАЗ з огляду на пропуск строку позовної давності (а.с.175-176, т.1).

Позивач в клопотанні б/н від 03.07.2015р. просив поновити строк позовної давності, як такий, що пропущений з поважних причин. Вказав, що в період з 29.10.2009р. по квітень 2014 року мали місце події (у звязку з прийняттям недійсних рішень до складу керівних органів Товариства були обрані особи, які не мали права представляти і не бажали захищати законні інтереси Товариства) (а.с.12-13, т.2).

При винесенні постанови колегія суддів враховує таке.

ОСОБА_8 ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 сатті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (ч.5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

ОСОБА_8 частини 1 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території (ч.1 ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Предметом спору в даній справі є, зокрема, визнання недійсною ухвали Львівської міської ради № 1057 від 15.12.2011р. Про користування ПП Львівський автоцентр КАМАЗ земельною ділянкою на вул. Конюшинній, 4, якою ухвалено припинити право користування виробничою фірмою Камазавтоцентр земельною ділянкою площею 1,504га на вул. Конюшинній, 4 (п.1); передати ПП Львівський автоцентр КАМАЗ земельну ділянку площею 2,9668 га. на вул. Конюшинній, 4 в оренду терміном на 10 років для завершення будівництва та обслуговування будівель і споруд за рахунок земель промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення за функцією використання землі комерції (п.2).

Відповідно до частини 1 статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Аналогічне положення унормовано в частині 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

З аналізу матеріалів справи судом встановлено, що на час прийняття Львівською міською радою ухвали № 1057 від 15.12.2011р. Про користування ПП Львівський автоцентр КАМАЗ земельною ділянкою на вул.Конюшинній, 4 позивачу, як правонаступнику Львівського обласного автоцентру Камаз, належала на праві постійного користування згідно державного акта серії Б № 083115 земельна ділянка площею 4,1 га на території радгоспу «Львівський» Пустомитівського району Львівської області, в межі якої входить спірна земельна ділянка. Наведеної обставини не заперечує жодна із сторін даної справи.

ОСОБА_8 частини 1 статті 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Відповідно до частини 1 статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Частинами 1, 2, 5 статті 116 Земельного кодексу України (в редакції станом на 15.12.2011р.) передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки (ч. 1 ст.124 Земельного кодексу України (в редакції станом на 15.12.2011р.).

Відповідно до приписів ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України (в редакції станом на 15.12.2011р.) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

ОСОБА_8 частин 1, 2 статті 149 Земельного кодексу України (в редакції станом на 15.12.2011р.) земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

З наведеного, прийняття Львівською міською радою про припинення права користування земельною ділянкою площею 1,504 га на вул. Конюшинній, 4 та надання ПП «Львівський автоцентр Камаз» земельної ділянки площею 2,9668 га на вул. Конюшинній, 4 в оренду могло відбутись лише за згоди позивача, як постійного користувача земельної ділянки. Однак, матеріали справи не містять згоди позивача на вилучення з його користування спірної земельної ділянки.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про наявність правових підстав для визнання недійсною оскаржуваної ухвали органу місцевого самоврядування, враховуючи те, що Львівська міська рада прийняла ухвалу №1057 від 15.12.2011р. Про користування ПП Львівський автоцентр КАМАЗ земельною ділянкою на вул. Конюшинній, 4 всупереч вимогам закону, зокрема, ст.116 та ст.149 Земельного кодексу України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції підставно відхилив твердження відповідача-2 про те, що ухвалу №1057 від 15.12.2011р. прийнято на виконання рішення господарського суду Львівської області від 08.08.2011р. у справі № 5015/3156/11, враховуючи те, що вказаним судовим рішенням було зобовязано Львівську міську раду на найближчій сесії розглянути заяву ПП Львівський автоцентр КАМАЗ про надання в оренду земельної ділянки у м. Львові по вул. Конюшинній, 4, площею 2,9668 га та прийняти по ній рішення у відповідності до вимог закону.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує відсутність у матеріалах справи доказів про прийняття органом місцевого самоврядування рішення щодо погодження Приватному підприємству «Львівський автоцентр Камаз» місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,9668 га на вул. Конюшинній, 4 у м. Львові.

Відповідно до приписів статті 123 Земельного кодексу України (в редакції станом на 15.12.2011р.) надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону; надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості). Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу. Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України. Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою. Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проекту він повертається заявнику у зазначений у цій частині строк. Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи відповідно до закону. У разі якщо місце розташування об'єкта, розміри і межі земельної ділянки, що пропонується до вилучення (викупу), та умови вилучення (викупу) цієї ділянки погоджені згідно з вимогами статті 151 цього Кодексу, які під час розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не змінилися, проект погодженню не підлягає. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування. Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва. Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність покликань відповідачів на положення статті 120 Земельного кодексу України, враховуючи таке.

Відповідно до приписів статті 120 Земельного кодексу України (в редакції станом на момент придбання відповідачем-1 обєктів незавершеного будівництва за адресою: м.Львів, вул. Конюшинна,4 17.03.2010р.) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти.

Однак, договір купівлі-продажу обєкту незавершеного будівництва від 17.03.2010р., укладений між відповідачем-1 та ОСОБА_10 не містить кадастрового номеру земельної ділянки, на якій розташований придбаний об'єкт.

Беручи до уваги те, що положення статті 120 Земельного кодексу України наділяють субєктивними майновими правами на земельну ділянку лише набувачів жилих будинків, будівель та споруд, а не набувачів обєктів незавершеного будівництва, колегія суддів констатує, що відповідач-1, придбавши обєкти незавершеного будівництва, не набув права на земельну ділянку і відповідне право позивача не припинялось.

У звязку з визнанням недійсною ухвали Львівської міської ради №1057 від 15.12.2011р. Про користування ПП Львівський автоцентр КАМАЗ земельною ділянкою на вул. Конюшинній, 4 колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд обгрунтовано та підставно задоволив похідну позовну вимогу та визнав недійсним укладений на її підставі договір оренди землі від 28.12.2011р. між Львівською міською радою та ПП Львівський автоцентр КАМАЗ.

Щодо позовної вимоги про визнання за позивачем права постійного користування земельною ділянкою площею 4,1 га в м. Львові по вул. Конюшинна, 4 згідно Акту на право користування землею серії Б №083115 слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів, котрі б свідчили, що відповідачі не визнають або оспорюють право позивача на користування спірною земельною ділянкою. Отже, суд правомірно відмовив у задоволенні вказаної частини позовних вимог.

Щодо заяви відповідача-1 про застосування позовної давності до даного позову, колегія суддів звертає увагу на таке.

У Цивільному кодексі України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому встановлення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і застосування норм матеріального права, і правила обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Визначення початку відліку позовної давності, наведеного у статті 261 Цивільного кодексу України, зокрема відповідно до частини 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що позовна давність є строком предявлення позову особою, право якої порушено.

ОСОБА_8 частин 3-5 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

В клопотанні про поновлення строку позовної давності, як такого, що пропущений з поважних причин, позивач не заперечує, що знав про оскаржувані ухвалу та договір з моменту їх винесення, укладення.

Разом з тим, суд встановив, що з 12.05.2011р. по 07.12.2012р. в ЄДРЮОФОП містився запис про припинення юридичної особи ТзОВ «Львівський автоцентр КАМАЗ» в результаті його ліквідації, зроблений на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасоване (а.с.131-134; 71-80, т.1).

З наведеного, колегія суддів констатує, що до 07.12.2012р. існували поважні обставини, які з об'єктивних, незалежних від позивача причин унеможливлювали своєчасне подання даного позову.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся до місцевого господарського суду з даним позовом 22.05.2015р., тобто в межах трирічного строку після усунення вищевказаних обставин, у звязку з чим право позивача підлягає захисту.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, наведених в оскаржуваному рішенні.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги слід покласти на скаржника згідно вимог ст.49 ГПК України.

Керуючись, ст. ст. 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Залишити без змін рішення господарського суду Львівської області від 03.01.2017р. у справі № 914/1658/15, апеляційну скаргу Приватного підприємства Львівський автоцентр КАМАЗ без задоволення.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

Головуючий суддя Зварич О.В.

судді Хабіб М.І.

ОСОБА_1