ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року Справа № 921/892/15-г/5

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П. - головуючого, Гольцової Л.А., Іванової Л.Б.,

за участю представників сторін: позивача - Конопліцького І.В. дов. №14-10 від 14 липня 2015 року, відповідача - Панчука С.М. дов. № 3 від 10 січня 2017 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27 жовтня 2016 року у справі Господарського суду Тернопільської області за позовом ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до ПАТ по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" про стягнення суми,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач) звернулось до ПАТ по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" (далі - відповідач) з позовом про стягнення основного боргу у сумі 2978442 гривні 57 коп., втрат коштів від інфляції у сумі 2288715 гривень 31 коп., 7 % штрафу у розмірі 252059 гривень 11 коп., 262332 гривень 40 коп. - 3 % річних та 266112 гривень 01 коп. пені.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов'язань з оплати вартості поставленого природного газу відповідно до умов договору купівлі-продажу природного газу № 5/1-2012-ТКЕ(Б) від 31 липня 2012 року.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 16 листопада 2015 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24 лютого 2016 року та постановою Вищого господарського суду України від 15 червня 2016 року, позов задоволено частково.

З ПАТ по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" стягнуто 2978442 гривні 57 коп. боргу, 2284311 гривень 67 коп. втрат коштів від інфляції, 262314 гривень 87 коп. - 3 % річних, 133023 гривень 50 коп. пені.

У решті позову відмовлено.

У серпні 2016 року ПАТ по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" звернулось до місцевого господарського суду з заявою, у якій просило розстрочити виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 16 листопада 2015 року про стягнення на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 2978442 гривні 57 коп. боргу, 2284311 гривень 67 коп. втрат коштів від інфляції, 262314 гривень 87 коп. - 3 % річних, 133023 гривень 50 коп. пені та 69979 гривень 90 коп. витрат по сплаті судового збору, всього 5728072 гривень 51 коп. строком на 18 (вісімнадцять) місяців шляхом сплати рівними частинами в сумі 318226 гривень 25 коп., починаючи з листопада 2016 року.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 19 вересня 2016 року заяву ПАТ по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" про розстрочку виконання рішення задоволено частково.

Виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 16 листопада 2015 року, яким на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" стягнуто 2978442 гривні 57 коп. боргу, 2284311 гривень 67 коп. втрат коштів від інфляції, 262314 гривень 87 коп. - 3 % річних, 133023 гривень 50 коп. пені та 69979 гривень 90 коп. витрат по сплаті судового збору, розстрочено строком на 12 місяців шляхом сплати рівними частинами щомісячно по 477339 гривень 38 коп., починаючи з листопада 2016 року.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 27 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 19 вересня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" просить скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 19 вересня 2016 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27 жовтня 2016 року, прийняти нове рішення, яким відмовити у наданні розстрочки виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 16 листопада 2015 року.

Посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм ст. 124 Конституції України, ст. ст. 4-5, 43, 115, 121 Господарського процесуального кодексу України, Закону України "Про виконавче провадження".

Зазначає, що зазначені у заяві про розстрочку виконання рішення суду підстави не є тими виключними обставинами, за наявності яких суд має право розстрочити виконання рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 115 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист, а невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до положень ст. 121 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній на час прийняття господарським судом ухвали від 19 вересня 2016 року, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може, зокрема, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Таким чином, підставою для відстрочки, розстрочки рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає та не обмежує право господарського суду певними обставинами, за наявності яких суд може відстрочити чи розстрочити виконання прийнятого ним рішення.

При цьому господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Водночас, при винесені ухвали про розстрочку виконання рішення суд бере до уваги не тільки доводи відповідача про те, що виконання судового рішення може призвести боржника до стану, який унеможливить здійснення ним господарської діяльності, а й матеріальний інтерес позивача та ступінь вини боржника (відповідача) у виникненні спору, а також той факт, що важке фінансове становище відповідача утворилось внаслідок його власної господарської діяльності, а не в силу якихось об'єктивних, незалежних від відповідача обставин.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доведення існування таких обставин процесуальним законом покладається на особу, яка звертається з відповідною вимогою.

Обгрунтовуючи заяву про надання розстрочки виконання рішення суду, ПАТ по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" посилається на те, що одночасне повне виконання рішення суду у даній справі є неможливим у зв'язку з відсутністю у заявника коштів на погашення боргу, в тому числі штрафних санкцій, оскільки з 1 липня 2015 року товариство не здійснює діяльність з постачання природного газу, що складало 58,8% з врахуванням вартості природного газу дохідної частини товариства за результатами 2014 року, єдиним джерелом доходу у підприємства є тариф на транспортування природного газу розподільними газопроводами.

У підтвердження відсутності можливості сплатити усю суму боргу одночасно відповідачем надано постанову про арешт майна боржника ВП № 51571125 від 21 липня 2016 року, якою накладено арешт на все майно, що належить ПАТ по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" та постанову про арешт коштів боржника ВП № 51877218 від 5 серпня 2016 року, якою накладено арешт на кошти, що містяться на всіх рахунках останнього у банківських установах. Також встановлено, що на виконанні в органах державної виконавчої служби знаходяться накази господарського суду по інших справах щодо стягнення з ПАТ по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" близько 20166000 гривень, в межах виконання яких також накладено арешт на майно та кошти заявника.

Судами встановлено, що згідно довідки ПАТ "Приватбанк" залишок коштів на рахунках відповідача № 2039 станом на 1 серпня 2016 року становить 9616 гривень 15 коп.; згідно довідки філії ПАТ "Укрексімбанк" залишок коштів на поточному рахунку заявника №0755/980 станом на 5 серпня 2016 року становить 234 гривень 64 коп.

За результатами діяльності в 2015 році та першому кварталі 2016 року ПАТ по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" зазнало збитків на загальну суму понад 31 млн. гривень, що підтверджується копією балансу за звітний період.

Також встановлено, що споживачі природного газу несвоєчасно проводять розрахунки з ПАТ по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" за поставлений природній газ і станом на 1 серпня 2016 року дебіторський борг складає 75376000 гривень, в тому числі борг бюджетних установ 775000 гривень, борг фізичних осіб за природний газ 49105300 гривень.

Крім того, згідно довідки щодо розрахунків ПАТ по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", заявник протягом II півріччя 2015 року та I півріччя 2016 року перерахував в рахунок погашення боргу перед ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за природний газ, отриманий до 1 липня 2015 року, 78,4 млн. гривень.

На підтвердження можливості сплати суми боргу рівними частинами протягом строку, зазначеного у заяві, відповідачем надано суду прогнозований розрахунок доходів та витрат ПАТ по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" на 12 місяців з 1 вересня 2016 року, відповідно до якого сума прибутку за рік становить 14042,83 тис. гривень.

Також відповідач зазначає, що виконання рішення суду шляхом одночасного примусового стягнення боргу призведе до зупинення діяльності підприємства.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, необхідно враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При вирішенні питання про надання розстрочки виконання рішення суду місцевим та апеляційним господарськими судами перевірено та враховано наведені обставини, а також те, що ПАТ по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" є єдиною газорозподільною організацією на території м. Тернопіль та Тернопільського району, що здійснює стратегічну функцію в межах території ліцензованої діяльності по безперебійному та своєчасному забезпеченню споживачів природним газом, а вжиття примусових заходів щодо стягнення боргу зупинить підприємство та може унеможливити належне здійснення вказаної діяльності, та, як наслідок, ще більше може ускладнити важке фінансове становище підприємства, може призвести до банкрутства та поставити під загрозу безперебійне проходження опалювального сезону, у зв'язку з чим суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність визначених ст. 121 Господарського процесуального кодексу України підстав для розстрочки виконання рішення суду.

Водночас місцевий та апеляційний господарські суди дійшли мотивованого висновку про часткове задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду, а саме, на 12 місяців зі сплатою щомісяця 477339 гривень 38 коп., починаючи з листопада 2016 року, врахувавши, що такий строк виконання рішення надасть можливість боржнику погашати борг перед стягувачем за судовим рішенням та виконувати інші зобов'язання без ризику припинення господарської діяльності, а розстрочення виконання рішення на більш тривалий термін може призвести до порушення інтересів стягувача.

З огляду на викладене, посилання заявника касаційної скарги на порушення судами попередніх інстанцій норм ст. ст. 4-5, 43, 115 Господарського процесуального кодексу України необґрунтовані та не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду справи.

За таких обставин ухвала місцевого та постанова апеляційного господарських судів законні та обгрунтовані, а тому підстави для зміни чи скасування прийнятих у справі судових рішень відсутні.

Керуючись ст. ст. 111-5, 111-7 - 111-9, 111-11, 111-13 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27 жовтня 2016 року - без зміни.

Головуючий Т. Козир

Судді Л. Гольцова

Л. Іванова