ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2017 Справа №917/1756/16

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр - Агро",

вул. Ямська, 8, м. Київ, 03038

до Селянського фермерського господарства "Криниця",

с. Пашківка Козельщинський район Полтавська область, 39143

про стягнення 678 580,32 грн. курсової різниці, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Селянського фермерського господарства "Криниця" про стягнення 378 580,32 грн. курсової різниці.

Ухвалою господарського суду порушено провадження у справі, задоволено клопотання позивача про розгляд справи в режимі відеоконференціїї та призначено до розгляду на 28.11.2016.

28.11.2016 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує, зокрема вказує, що відповідно до п. 2.11. Договору відсотки за користування товарним кредитом нараховуються постачальником щомісячно. До 5 (пятого) числа місяця, наступного за розрахунковим, сторони підписують акт надання (приймання-передачі) послуг товарного кредитування. Акт про надання послуг товарного кредитування надсилається постачальником на адресу покупця. Покупець зобовязується підписати акт та повернути його протягом 1 дня з дати отримання. Сплата нарахованих відсотків відбувається одночасно з оплатою платежів, відповідно до затвердженого порядку оплати в додатку №1 до Договору. З моменту підписання Договору до подачі цього позову позивачем за весь час не було направлено на адресу відповідача жодного акту, між сторонами Договору станом на сьогодні будь-які акти надання (приймання-передачі) послуг товарного кредитування не підписувалися, будь-які погоджувальні чи інші фінансові документи щодо зміни ціни товару, розміру відсотків за користування товарним кредитом або нарахування інших платежів тощо не укладалися.

05.12.2016 позивачем надано письмові пояснення в яких позивач зазначає, що посилання відповідача на неправомірність стягнення курсової різниці (гривневої різниці піни договору) суперечать нормам чинною законодавства та умовам укладеного Договору, оскільки сторони визначили іноземну валюту - долар США, зміна курсу якої впливає на коригування гривневої ціни отриманого товару; позивач має право нараховувати курсову різницю (гривневу різницю ціни договору), оскільки курс долара США (іноземна валюта погоджена сторонами договору) на день укладення договору, додатків є значно нижчим від курсу долара США на день фактичної сплати коштів. Здійснена відповідачем оплата грошового зобов'язання вчинялася без урахування зміни курсу долара США по відношенню до гривні.

19.12.2016 відповідач подав доповнення до відзиву в яких стверджує, що позивач намагається стягнути з відповідача саме курсову різницю (вирахувану гривневу різницю ціни Договору) як самостійну вимогу, однак згідно п.2.3. Договору ця сума може бути нарахована позивачем виключно як плата за користування товарним кредитом, що може бути предметом позовних вимог; сторонами Договору передбачено оплату відсотків (плату) за користування товарним кредитом згідно п. п. 2.1, 2.4, 2.6, 2.11, 3.5.3 Договору, відповідно сума цих відсотків увійшла до ціни товару (Додаток № 1 до Договору) та у загальну заборгованість встановлену рішенням суду від 18.08.2011; після винесення господарським судом Полтавської області рішення, всі зобов'язання за Договором припиняються, а відповідальність виникає лише за невиконання цього рішення суду (грошового зобов'язання за рішенням суду); згідно п.п. 1.2., 2.7. Договору строк користування товарним кредитом, терміни оплати товару та нарахованих відсотків, визначені в Додатку №1 до Договору, і визначені конкретною датою їх сплати: 15.10.2010 року, тобто після цієї дати не передбачено нарахування відсотків як плату за користування товарним кредитом, а передбачена лише відповідальність за невиконання грошового зобовязання, що свідчить про сплив в такому випадку трирічного терміну позовної давності щодо таких вимог в порядку ст.ст. 256, 257 ЦК України; позивач звернувшись до суду із цим позовом, предметом якого є стягнення курсової різниці ціни Договору, фактично в односторонньому порядку намагається змінити ціну Договору як істотну його умову; курсова різниця не може бути нарахована та стягнута у звязку із тим, що в структурі ціні товару та у самому товарі відсутня імпортна складова; позивачем в порядку п. 2.11. Договору не був виконаний обовязок щодо надіслання Актів про надання послуг товарного кредитування на адресу Відповідача.

В судовому засіданні 11.01.2017 представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях, посилаючись на те, що суму основної заборгованості, яка встановлена рішенням господарського суду від 18.08.2011 у справі №18/2049/11 (за неналежне виконання договору поставки №1203/10-4 на умовах товарного кредиту від 12.03.2010р.), СФГ "Криниця" остаточно було сплачено лише 28.09.2016, у зв'язку з чим ТОВ "Спектр-Агро" здійснило нарахування суми заборгованості з урахуванням курсової різниці, як це передбачено п.2.3. Договору.

Представник відповідача проти позову заперечив з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву та доповненнях до відзиву, посилаючись на те, що підстави для здійснення нарахування курсової різниці відсутні, оскільки нормами чинного законодавства взагалі не передбачено право позивача на стягнення такого платежу як курсова різниця. Крім того, відповідач вважає, що після винесення судом рішення про стягнення заборгованості відсутні підстави для нарахування курсової різниці.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що 12.03.2010 між ТОВ "Спектр-Агро" (надалі позивач) та Селянським фермерським господарством "Криниця" (надалі відповідач) було укладено Договір поставки №1203/10-ч (надалі Договір).

При цьому сторони узгодили наступне:

- в строки, визначені договором, постачальник зобов'язується передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення (надалі - товар), а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його вартість, сплативши за нього визначену договором грошову суму, а також сплатити відсотки за користування товарним кредитом в сумі, визначеній відповідно до умов договору (п. 1.1. договору);

- найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки покупцю та базис поставки, гривнева ціна товару та її грошовий еквівалент в іноземній валюті, порядок та термін оплати товару, та нарахування відсотків, інші умови, визначені в додатку №1 до договору, який є невід'ємною частиною цього договору (п. 1.2 Договору);

- ціна договору становить загальну вартість товару, що передається за цим договором та суму належних до сплати відсотків за користування товарним кредитом. Сторони встановлюють ціну договору в гривнях, а також визначають її грошовий еквівалент в іноземній валюті, вказаній в додатку №1 (п. 2.1 Договору);

- сторони погодили, що сума у національній валюті, що підлягає сплаті покупцем на виконання ним зобов'язань по Договору, визначається шляхом множення еквіваленту ціни договору в іноземній валюті, вказаній у додатку до Договору, на комерційний курс гривні до іноземної валюти, діючого на день підписання даного Договору (п. 2.2 Договору);

- у випадку коли комерційний курс гривні до іноземної валюти, встановлений на день фактичної оплати покупцем ціни Договору (її неоплаченої частини), буде вищим за комерційний курс гривні до іноземної валюти, який існував на день укладення Договору, постачальник має право виставити рахунок на сплату вирахуваної гривневої різниці ціни Договору, як плату за користування товарним кредитом, а покупець зобов'язується сплатити даний рахунок не пізніше трьох банківських днів з дня виставлення рахунку (п. 2.3 Договору);

- покупець проводить оплату вартості (ціни) товару та відсотків за користування товарним кредитом шляхом перерахування коштів в національній валюті, вирахуваної відповідно до положень п. 2.2., на банківський рахунок постачальника (п. 2.4 Договору);

- термін оплати вартості (ціни) частини товару, яка оплачується покупцем, вказаний в додатку №1 до Договору (п. 2.5 Договору);

- за користування товарним кредитом, покупець сплачує на користь постачальника відсотки, розмір яких передбачений додатком №1 до Договору (п. 2.6 Договору);

- строк користування товарним кредитом починається з дня, наступного за днем отримання товару покупцем та закінчується днем, в якій згідно договору підлягає оплаті сума (або її частина) відстроченого платежу (п. 2.7 Договору);

- відсотки за користування товарним кредитом нараховуються постачальником щомісячно. До 5(пятого) числа місяця, наступного за розрахунковим, сторони підписують акт надання (приймання-передачі) послуг товарного кредитування. Акт про надання послуг товарного кредитування надсилається постачальником на адресу покупця. Покупець зобовязується підписати акт та повернути його протягом 1 дня з дати отримання. Сплата нарахованих відсотків відбувається одночасно з оплатою платежів, відповідно до затвердженого порядку оплати в додатку №1 до даного Договору (п. 2.11 Договору);

- покупець зобов'язаний провести оплату за товар та сплатити відсотки за користування товарним кредитом, в наступні терміни:

3.5.1. - частину вартості (ціни) товару, яка оплачується авансом: в термін, визначений в додатку № 1, - тобто у строк до 01.04.2010року.

3.5.2 - відстроченні платежі по товарному кредитуванню - в терміни, визначені сторонами у відповідній таблиці додатку № 1 до Договору, тобто у строк до 15.10.2010 року.

3.5.3. - відсотки за користування кредитом - в терміни, встановлені в Договорі (п. 3.5 Договору);

- за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті у встановлені договором терміни вартості ціни товару та/або відсотків за користування товарним кредитом, покупець сплачує за кожен день прострочення на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу, за кожен день такого прострочення (п. 7.3 Договору);

- покупець відшкодовує збитки, завдані Постачальнику невиконанням або неналежним виконанням грошових зобов'язань по цьому Договору. Сторони встановлюють розмір збитків Постачальника в твердій сумі в розмірі 20 відсотків неоплаченої вартості (ціни) товару. Збитки відшкодовуються в повній сумі понад неустойки (штраф) (п. 7.4 Договору);

- у випадку прострочення грошових зобов'язань по оплаті вартості товару та сплаті відсотків, покупець сплачує на користь постачальника штраф за неправомірне користування коштами в розмірі 28 відсотків річних з простроченої суми (п. 7.5 Договору).

На виконання Договору та Додатків до нього позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 724415,35 грн. Відповідач оплатив поставлений йому товар лише в сумі 382948,85 грн. Заборгованість відповідача становила 341466,50 грн., в зв'язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення із Селянського фермерського господарства "Криниця" заборгованості та штрафних санкцій, за договором поставки на умовах товарного кредиту №1203/10-4 від 12.03.2010.

За результатом розгляду позовних вимог, 18.08.2011 Господарським судом Полтавської області винесено рішення по справі №18/2049/11.

Вказаним рішенням стягнуто з Селянського фермерського господарства "Криниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" 341 466 грн. 50 коп. основного боргу, 45 056 грн. 53 коп. пені, 85 855 грн. 62 коп. штрафу у вигляді 28 % річних, 4723 грн. 79 коп. витрат з оплати держмита, 191 грн. 16 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Позивач зазначає, що на сьогоднішній день, СФГ "Криниця" виконало взяті на себе зобовязання та сплатило на користь ТОВ "СПЕКТР-АГРО", попередньо існуючу заборгованість у загальному розмірі 477 293,60 грн., наступним чином:

27.10.2011 - 50 000,00 грн.

02.11.2011 - 50 000,00 грн.

26.12.2011 - 20 000,00 грн.

19.01.2012 - 10 000,00 грн.

02.04.2012 - 15 000,00 грн.

02.10.2012 - 677,38 грн.

02.10.2013 - 20 000,00 грн.

23.10.2013 - 10 000,00 грн.

12.02.2016 - 7 356.59 грн.

01.09.2016 - 9 900,00 грн.

02.09.2016 - 10 000,00 грн.

14.09.2016 - 10 000,00 грн.

16.09.2016 - 119 209,91 грн.

20.09.2016 - 70 000,00 грн.

28.09.2016 - 75 149,72 грн.

Відповідно до п. 2.3 Договору у випадку, якщо комерційний курс гривні до іноземної валюти, встановлений на день фактичної оплати Покупцем ціни договору (її недоплаченої частини), буде вищим за комерційний курс гривні до іноземної валюти, який існував на день укладення договору, Постачальник має право виставити рахунок на сплату вирахуваної гривневої різниці ціни договору, як плату за користування товарним кредитом, а Покупець зобовязується сплатити даний рахунок не пізніше 3 банківських днів з дня виставлення рахунку. У цьому випадку ціна договору, що вказується в рахунку підлягає розрахунку за формулою: Ц2=Ц1хК2/К1, де Ц2 - ціна договору (її неоплачена частина), що вказується у рахунку; ЦІ - ціна договору (її неоплачена частина), що вказується у Додатку; К1 - комерційний курс гривні до іноземної валюти на дату укладення договору; К2 - комерційний курс гривні до іноземної валюти на дату оплати.

Таким чином на підставі вказаного пункту позивачем нараховано та заявлено до стягнення курсову різницю? яка становить 678 580,32 грн. Згідно додатків до укладеного договору максимальний курс гривні до долара США становить 8,00 грн. за 1 долар США. Розрахунок наведений позивачем у позовній заяві.

Також, позивач вказує, що з урахуванням того, що суму основної заборгованості СФГ "Криниця" остаточно було сплачено лише 28.09.2016, ТОВ "СПЕКТР-АГРО" здійснило нарахування курсової різниці (вирахуваної гривневої різниці ціни договору) після вказаної дати.

05 жовтня 2016 року, ТОВ "СПЕКТР-АГРО" надіслало на адресу СФГ "Криниця" вимогу вих. №345 від 03 жовтня 2016 року, про сплату курсової різниці (вирахуваної гривневої різниці ціни договору) з проханням сплатити на протязі трьох банківських днів, з моменту отримання даної вимоги та додатків до неї, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО" курсову різницю (вирахувану гривневу різницю ціни договору) у розмірі 678 580,32 грн. Як додаток до вказаної вимоги було додано рахунок на сплату курсової різниці (вирахуваної гривневої різниці ціни договору) на суму 678 580,32 грн. Зазначені документи відповідачем отримано 11 жовтня 2016 року, доказом чого є роздруківка із офіційного сайту УДППЗ "Укрпошта".

Однак, з моменту отримання зазначених вимоги та рахунку, відповідач на протязі трьох банківських днів не сплатив курсової різниці (вирахуваної гривневої різниці ціни договору), що і стало приводом для звернення до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги не позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами Договору, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору поставки.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 Цивільного Кодексу України). Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару (ст. 692 Цивільного Кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог статті 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України та статті 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Як вже зазначалось, на виконання Договору та Додатків до нього позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 724415,35 грн. Відповідач оплатив поставлений йому товар лише в сумі 382948,85 грн. Заборгованість відповідача становила 341466,50 грн., в зв'язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення із Селянського фермерського господарства "Криниця" заборгованості та штрафних санкцій, за договором поставки на умовах товарного кредиту №1203/10-4 від 12.03.2010.

Рішенням Господарського суду Полтавської області №18/2049/11 від 18.08.2011 стягнуто з Селянського фермерського господарства "Криниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" 341 466 грн. 50 коп. основного боргу, 45 056 грн. 53 коп. пені, 85 855 грн. 62 коп. штрафу у вигляді 28 % річних, 4723 грн. 79 коп. витрат з оплати держмита, 191 грн. 16 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На сьогоднішній день, СФГ "Криниця" виконало взяті на себе зобовязання та сплатило на користь ТОВ "СПЕКТР-АГРО", попередньо існуючу заборгованість у загальному розмірі 477 293,60 грн.

Відповідно до п. 2.3 Договору у випадку, якщо комерційний курс гривні до іноземної валюти, встановлений на день фактичної оплати Покупцем ціни договору (її недоплаченої частини), буде вищим за комерційний курс гривні до іноземної валюти, який існував на день укладення договору, Постачальник має право виставити рахунок на сплату вирахуваної гривневої різниці ціни договору, як плату за користування товарним кредитом, а Покупець зобовязується сплатити даний рахунок не пізніше 3 банківських днів з дня виставлення рахунку.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладення договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Курсова різниця - це різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти за різних валютних курсів.

Стаття 524 ЦК України визначає, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно зі статтею 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Положення чинного законодавства не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни Національним банком України курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Однак, після винесення рішення Господарського суду Полтавської області №18/2049/11 від 18.08.2011, яким визначено суму заборгованості, у відповідача виникло грошове зобов'язання, невиконання якого допускає можливість застосування до боржника лише положень ч. 2 стаття 625 ЦК України, що повністю узгоджується із пунктом 8.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013, відповідно до якого якщо за умовами договору сума платежу, що визначена в іноземній валюті, на день виникнення у відповідача грошового зобов'язання перераховується у гривню і в подальшому на день фактичної сплати коштів згідно з таким перерахунком не змінюється, тобто залишається гривневим, то з моменту перерахунку боржник відповідно до частини другої статті 625 ЦК України зобов'язаний на вимогу кредитора сплатити борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання даного зобов'язання.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

При вирішення даного спору судом приймається до уваги те, що під належністю доказу розуміється наявність об'єктивного зв'язку між змістом судових доказів і фактами, що є об'єктом судового дослідження. Належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Виходячи із змісту статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Судовий збір відповідно до вимог статті 49 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Відмовити в задоволенні позову.

2. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області на протязі 10 днів.

Суддя Кульбако М.М.