РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2017Справа №910/3394/16

За позовом Приватного підприємства «Контент Україна»

до Приватного підприємства «Туристична компанія «Бітско»

про стягнення 125 295,50 грн.

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін

від позивача: Тимченко Т.А. - по дов.

від відповідача: Соколик Д.І. - по дов., Лисовець Т.В. - по дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Контент Україна» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства «Туристична компанія «Бітско» про стягнення 100 598, 33 грн. - заборгованості, 10 059, 8 грн. - штрафу, 13 703, 37 грн. - пені, 934 грн. - 3% річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.07.2016р. у справі №910/3394/16, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.10.2016р., у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.01.2017р. частково задоволено касаційну скаргу Приватного підприємства «Контент Україна», рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2016р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.10.2016р. у справі № 910/3394/16 скасовано, справу № 910/3394/16 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва в іншому складі суду.

Скасовуючи попередні судові рішення, Вищим господарським судом України наголошено на тому, що Господарським судом міста Києва та Київським апеляційним господарським судом не надано належної оцінки взаємовідносин сторін за договором №СІ-197 від 01.10.2011р. та не враховано, що договори з окремими клієнтами було укладено відповідачем від імені позивача. Одночасно, судом касаційної інстанції наголошено, що при новому розгляді справи суду слід дослідити обставини щодо оформлення клієнтами наступних замовлень на надання туристичних послуг за рахунок коштів, сплачених згідно замовлень №227472855 та №227639146.

Згідно автоматизованого розподілу справи між суддями від 23.01.2017р. справу №910/3394/16 передано на розгляд судді Спичаку О.М.

Ухвалою від 24.01.2017р. справу №910/3394/16 було прийнято до свого провадження суддею Спичаком О.М. та призначено її розгляд на 10.02.2017р.

07.02.2017р. представником позивача через відділ діловодства було подано письмові пояснення по справі та заяву про долучення доказів до матеріалів справи, яку судом розглянуто та задоволено.

10.02.2017р. представником відповідача подано письмові пояснення по суті справи.

У судовому засіданні 10.02.2017р. представником позивача було надано усні пояснення по суті справи, відповідно до яких позовні вимоги підтримано в повному обсязі.

Представником відповідача під час розгляду справи у судовому засіданні 10.02.2017р. проти задоволення позовних вимог надано заперечення.

Згідно приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 10.02.2017р. було оголошено перерву до 27.02.2017р.

27.02.2017р. представником відповідача було подано клопотання про долучення доказів, яке судом розглянуто та задоволено.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, за висновками суду, справа може бути розглянута по суті за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 27.02.2017р.

В судовому засіданні 27.02.2017р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як свідчать матеріали справи, 01.10.2011р. між Приватним підприємством «Контент Україна» (туроператор) та Приватним підприємством «Туристична компанія «Бітско» (агент) було укладено агентський договір №СІ-197 на реалізацію туристичних послуг, відповідно до п.2.1 якого агент зобов'язується надавати посередницькі послуги туроператору, спрямовані на реалізацію туристичних послуг, від імені та в інтересах туроператора та під його контролем, шляхом укладання договорів про надання туристичних послуг, замовлення (бронювання) цих послуг відповідно до узгоджених сторонами регламентів (умов), а також вчиняти інші фактичні та юридичні дії, визначені цим договором, із забезпечення реалізації туристичних послуг.

За умовами п.2.2 договору №СІ-197 від 01.10.2011р. предметом договорів про надання туристичних послуг можуть бути як окремі туристичні послуги, заброньовані агентом, так і комплекс туристичних послуг (туристичний продукт).

У розділі 1 вказаного правочину визначено, що туристичними послугами є послуги з тимчасового розміщення туристів у готелях та інших засобах розміщення, а також інші характерні та супутні туристичні послуги (в тому числі, та не обмежуючись: трансфери, екскурсії, інше), що надаються туроператором, в тому числі, шляхом залучення співвиконавців (третіх осіб, резидентів та нерезидентів, які залучені туроператором на підставі окремих договорів і які є постачальниками туристичних послуг); системою бронювання Content Inn є комп'ютерна система туристичної інформації та дистрибуції, включаючи сайт www.contentinn.com, яка містить інформацію про наявність, вартість туристичних послуг та через яку можуть здійснюватись бронювання та/або виписуватись ваучери й інші документи; ваучер - це інформаційний документ, що містить інформацію про бронювання; бронювання - це замовлення (резервування) агентом туристичних послуг для клієнтів, що підтверджується окремим записом про резервування, обробленим в системі бронювання Content Inn, який буде підтвердженим та незавершеним; заявка агента - заповнений агентом бланк довільної форми, направлений туроператору через систему Content Inn, в оригіналі, за допомогою факсу або електронною поштою для бронювання туристичних послуг.

Пунктом 3.2 договору №СІ-197 від 01.10.2011р. визначено, що агент укладає договори надання туристичних послуг на підставі цього договору, від імені та за дорученням туроператора. Предметом зазначених договорів є послуги, що зазначені у бронюванні або у письмовій заявці агента, за умови їх підтвердження туроператором.

У п.3.4.3 укладеного між сторонами правочину передбачено обов'язок агента на підставі побажань клієнта здійснити бронювання туристичних послуг або оформити належним чином письмову заявку агента та направити її туроператору. Всі заявки, направлені агентом електронною поштою або факсом з підтвердженням про отримання мають чинність заявок, оформлених письмово. Письмова заявка агента повинна містити списки туристів із зазначенням прізвища, імені та по-батькові, громадянства, тривалості відпочинку, обраних умов проживання та харчування, року і дати народження туристів, а також, за необхідності, інших відомостей, достовірні дані та реквізити агента, та його контактної особи.

Пунктами 4.1, 4.2, 4.4, 4.8 агентського договору №СІ-197 від 01.10.2011р. передбачено, що агент, що використовує форму «попередня оплата», після здійснення бронювання створює та роздруковує рахунок на сайті позивача. За домовленістю сторін агенту може бути надане відстрочення виконання грошових зобов'язань з оплатою бронювань у строки, визначені п. 4.8 цього договору. Фактом реалізації туристичної послуги за цим договором є факт настання дати початку подорожі туриста, а у разі реалізації окремих туристичних послуг - дати заїзду туриста до готелю (check-in date). У випадку досягнення домовленості щодо оплати з відстроченням платежів, кошти за бронювання мають бути перераховані туроператору без зустрічної вимоги потягом 5 робочих днів з дати закінчення відповідного розрахункового періоду шляхом банківського переводу на рахунок туроператора.

За умовами п.4.6 договору №СІ-197 від 01.10.2011р. звітними періодами є: перший звітний період - з 1-го по 15-й день місяця (включно); другий розрахунковий період - з 16-го числа по останній день місяця (включно).

Пунктом 4.12 договору №СІ-197 від 01.10.2011р. передбачено, що у випадку виникнення будь-яких претензій по відношенню до будь-яких рахунків чи сум оплат за бронювання, повна інформація щодо претензії повинна бути повідомлена оператору протягом 5 днів з дня закінчення звітного розрахункового періоду, в якому відбулося бронювання, що оскаржується.

Відповідно до умов п.6.1 агентського договору №СІ-197 від 01.10.2011р. агент гарантує виконання (є поручителем перед туроператором) клієнтом усіх грошових зобов'язань , що виникають у клієнта за договором про надання туристичних послуг.

Згідно п.10.1 договору №СІ-197 від 01.10.2011р. останній набуває чинності з моменту його підписання кожною зі сторін і діє протягом одного року (початковий строк дії). Якщо більш ніж за 30 днів до моменту спливу строку дії цього договору жодна зі сторін не направить іншій стороні письмову заяву про свій намір припинити співпрацю, цей договір вважається автоматично продовженим на наступний рік (продовжений строк дії), при чому, кількість продовжень не обмежується.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір №СІ-197 від 01.10.2011р. як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи, в межах укладеного між сторонами агентського договору, 22.09.2015р. та 23.09.2015р. між Приватним підприємством «Контент Україна» в особі агента Приватного підприємства «Туристична компанія Бітско» (туроператор) та ОСОБА_4 (турист), між Приватним підприємством «Контент Україна» в особі агента Приватного підприємства «Туристична компанія Бітско» (туроператор) та ОСОБА_5 (турист) було укладено договори №01 та №02 про надання туристичних послуг, за умовами яких згідно із заявками туристів туроператор зобов'язався надати туристам та особам, які подорожують з туристами туристичні послуги з розміщення в готелі Trieste Boutique Suites Neve Tezdek, який знаходиться за адресою: Israel, Tel Aviv 4, Ahad Ha am st., у період проживання з 16.10.2015р. по 24.10.2015р., а туристи зобов'язались своєчасно оплатити надані послуги. Вартість послуг за вказаними договорами становить 48360 грн. (за договором №01 від 22.09.2015р.) та 59696 грн. (за договором №02 від 23.09.2015р.).

На виконання укладених договорів відповідачем в системі бронювання позивача Content Inn сформовано та видано туристам ваучери на проживання в замоленому готелі із зазначенням адреси готелю Trieste Boutique Suites Neve Tezdek: Israel, Tel Aviv 4, Ahad Ha am st.

Відповідно до представлених до матеріалів справи пояснень відповідача, співробітник Приватного підприємства «Туристична компанія «Бітско» отримав грошові кошти в сумі 105056 грн. у готівковій формі в якості оплати туристичних послуг за договорами №01 від 22.09.2015р. (замовлення 227472855) та №02 від 23.09.2015р. (замовлення №227639).

Про отримання грошових коштів в якості оплати за означеними замовленнями представником відповідача було складено розписку б/н від 16.10.2015р.

Керуючись умовами договору №СІ-197 від 01.10.2011р. та посилаючись на належне надання туристичних послуг туристам згідно договорів №01 від 22.09.2015р. та №02 від 23.09.2015р., Приватне підприємство «Контент Україна» звернулось до Господарського суду міста Києва з розглядуваним позовом до Приватного підприємства «Туристична компанія «Бітско».

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 1000 Цивільного кодексу України визначено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Відповідно до статті 295 Господарського кодексу України, комерційне посередництво (агентська діяльність) є підприємницькою діяльністю, що полягає в наданні комерційним агентом послуг суб'єктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок суб'єкта, якого він представляє.

Положеннями статті 297 Господарського кодексу України визначено, що за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб'єкта і за його рахунок.

Статтею 5 Закону України «Про туризм» встановлено, що туристичні оператори - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність.

Туристичні агенти - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб'єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг.

Статтею 19-1 Закону України «Про туризм» встановлено, що будь-яка інформація, надана туроператором (турагентом), повинна містити достовірні відомості про умови договору на туристичне обслуговування. Інформація про умови надання туристичних послуг, яку туроператор (турагент) поширює до укладення договору на туристичне обслуговування, має доводитися у доступній, наочній формі, бути розбірливою, зрозумілою та містити відомості, зокрема, про характеристику готелів та інших об'єктів, призначених для надання послуг з тимчасового розміщення, у тому числі місце їх розташування, категорію, строки і порядок оплати готельного обслуговування.

Стаття 20 вказаного Закону України передбачає, що за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов'язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов'язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом.

Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону. У договорі на туристичне обслуговування зазначаються істотні умови договору, в тому числі і готелі та інші аналогічні засоби розміщення, їх місце розташування, категорія, а також строк і порядок оплати готельного обслуговування.

Нормами ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. У разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, - споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що якщо після укладення договору стане очевидним, що роботи (послуги), зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача, виконавець зобов'язаний негайно повідомити про це споживача.

Як зазначено вище, 22.09.2015р. та 23.09.2015р. між Приватним підприємством «Контент Україна» в особі агента Приватного підприємства «Туристична компанія Бітско» (туроператор) та ОСОБА_4 (турист), між Приватним підприємством «Контент Україна» в особі агента Приватного підприємства «Туристична компанія Бітско» (туроператор) та ОСОБА_5 (турист) було укладено договори №01 та №02 про надання туристичних послуг, за умовами яких згідно із заявками туристів туроператор зобов'язався надати туристами та особам, які подорожують з туристами туристичні послуги з розміщення в готелі Trieste Boutique Suites Neve Tezdek, який знаходиться за адресою: Israel, Tel Aviv 4, Ahad Ha am st., у період проживання з 16.10.2015р. по 24.10.2015р., а туристи зобов'язались своєчасно оплатити надані послуги. Вартість послуг за вказаними договорами становить 48360 грн. (за договором №01 від 22.09.2015р.) та 59696 грн. (за договором №02 від 23.09.2015р.).

На виконання вказівок Вищого господарського суду України, що наведені у постанові від 18.01.2017р., та які у відповідності до приписів ст.11112 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи, судом встановлено наступне.

Як свідчать представлені до матеріалів справи документи, відповідачем в системі бронювання позивача Content Inn було сформовано та видано туристам за договорами №01 від 22.09.2015р. та №02 від 23.09.2015р. ваучери на проживання в замоленому готелі із зазначенням адреси готелю Trieste Boutique Suites Neve Tezdek: Israel, Tel Aviv 4, Ahad Ha am st.

За поясненнями відповідача, які з боку позивача підтверджені, при заселенні туристів у заброньовані номери в готелі Trieste Boutique Suites Neve Tezdek було з'ясовано, що заброньовані номери знаходяться не за адресою, вказаною у ваучерах, а за іншою адресою, про що туристи повідомили Приватне підприємство «Туристична компанія «Бітско», а також службу підтримки позивача, що також не заперечувалось представниками обох сторін та підтверджується, зокрема, листом позивача від 11.12.2015р., згідно якого по спірним замовленням було отримано запит стосовно відсутності за зазначеною у ваучері адресою готелю.

З пояснень представників сторін та матеріалів справи, зокрема листування туроператора й агента, нотаріально засвідчених пояснень туристів та листів від готелю Trieste Boutique Suites Neve Tezdek вбачається, що туристи, у зв'язку з тим, що інформація стосовно розташування готелю не відповідала дійсній інформації, відмовились від отримання туристичних послуг за договорами №01 від 22.09.2015р. та №02 від 23.09.2015р., при цьому, заселення в готельні номери за спірними ваучерами не відбулось. При цьому, судом прийнято до уваги, що туристи скористались послугами означеного готелю та оселились в його номерах, проте, не на підставі ваучерів, які було виписано у системі бронювання Content Inn Приватного підприємства «Контент Україна», а на підставі власного замовлення, яке було здійснено безпосереднього в готелі.

За поясненнями відповідача, які також з боку відповідача не заперечувались, з огляду на наведене туристами було в односторонньому порядку розірвано договори №01 від 22.09.2015р. та №02 від 23.09.2015р. та заявлено вимогу про повернення грошових коштів, переданих співробітнику Приватного підприємства «Туристична компанія «Бітско» у відповідності до розписки від 16.10.2015р.

Наразі, суд зауважує, що умовами п.2.4.4 договорів №01 від 22.09.2015р. та №02 від 23.09.2015р. передбачено, що у випадку невиконання умов цього договору з боку туроператора, турист має право вимагати повернення оплачених коштів за ненадані послуги, або компенсувати витрати останнього у інший спосіб.

Одночасно, вказаними правочинами передбачено обов'язок туроператора надавати туристу повну і достовірну інформацію, передбачену чинним законодавством України, зокрема, ст.20 Закону України «Про туризм».

Як неодноразово зазначалось судом, у ваучерах на надання туристичних послуг було зазначено, що адресою заброньованого готелю є саме: Israel, Tel Aviv 4, Ahad Ha am st, тобто з огляду на наведене, поселення туристів у разі належного виконання умов договорів про надання туристичних послуг повинно було відбутись саме у готелі Trieste Boutique Suites Neve Tezdek за означеною адресою.

При цьому, судом прийнято до уваги наявний в матеріалах справи лист від 15.10.2015р. готелю Trieste Boutique Suites Neve Tezdek, в якому вказано про доведення вчасно до відома Приватного підприємства «Контент Україна» інформації стосовно того, що номери , заброньовані для ОСОБА_4 та ОСОБА_5, розташовані не за адресою: Israel, Tel Aviv 4, Ahad Ha am st, а за адресою: 8, Hevrat shas st., Tel-Aviv.

За таких обставин, оскільки адреса готелю, зазначена у ваучері та договорах на туристичне обслуговування відрізнялась від фактичної адреси розташування готелю, туристи, у зв'язку з отриманням недостовірної інформації щодо замовленої послуги, скористались своїм правом на розірвання договорів на туристичне обслуговування та відповідно відмовились оплачувати вказані послуги з туристичного обслуговування, при цьому, туристами послуги за вказаними договорами не споживались, заселення по ваучерам не відбулось.

Одночасно, на виконання вказівок суду касаційної інстанції, Господарським судом міста Києва встановлено, що у подальшому туристами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 туристичні послуги у відповідача, як агента позивача, не замовлялись.

До того ж, з представлених до матеріалів справи пояснень представника Приватного підприємства «Туристична компанія «Бітско» вбачається, що грошові кошти які було отримано в якості оплати за договорами №01 від 22.09.2015р. та №02 від 23.09.2015р. у готівковій формі, на рахунок відповідача покладено не було та не обліковано. Обставини, щодо ненадходження означених грошових коштів на рахунок відповідача підтверджується представленими суду банківськими виписками з рахунку Приватного підприємства «Туристична компанія «Бітско».

Одночасно, у заяві від 10.02.2017р. представника Приватного підприємства «Туристична компанія «Бітско» Андрійко Н.А., підпис якої посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коновал З.Ф., вказано, що 28.10.2015р. грошові кошти в сумі 108 056 грн. було повернуто особі, яка їх вносила готівкою, а останньою в свою чергу повернуто розписку від 16.10.2015р.

Таким чином, з наведеного у сукупності полягає, що фактично агентом повернуто туристам грошові кошти, сплачені на виконання договорів №01 від 22.09.2015р. та №02 від 23.09.2015р.

За змістом ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору чи юридичних фактів.

Згідно ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Юридичними фактами є такі факти, які тягнуть певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин. Аналогічну позицію наведено у постановах від 14.07.2014р. та від 26.06.2014р. Вищого господарського суду по справах №904/1378/14 та №911/4611/13.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, позивачем при зверненні до суду з вимогами про стягнення заборгованості, насамперед, повинно бути доведено факт виникнення між сторонами взаємних прав та обов'язків, в тому числі, визначено підставу виникнення правовідносин з оплати туристичних послуг, у розумінні ст.11 Цивільного кодексу України, факт їх надання та наявність обов'язку відповідача внести на рахунок позивача плату за послуги в узгодженому сторонами розмірі, строк виконання якого настав.

Як вказувалось вище, пунктами 4.1, 4.2, 4.4, 4.8 агентського договору №СІ-197 від 01.10.2011р. передбачено, що агент, що використовує форму «попередня оплата», після здійснення бронювання створює та роздруковує рахунок на сайті позивача. За домовленістю сторін агенту може бути надане відстрочення виконання грошових зобов'язань з оплатою бронювань у строки, визначені п. 4.8 цього договору. Фактом реалізації туристичної послуги за цим договором є факт настання дати початку подорожі туриста, а у разі реалізації окремих туристичних послуг - дати заїзду туриста до готелю (check-in date). У випадку досягнення домовленості щодо оплати з відстроченням платежів, кошти за бронювання мають бути перераховані туроператору без зустрічної вимоги потягом 5 робочих днів з дати закінчення відповідного розрахункового періоду шляхом банківського переводу на рахунок туроператора.

Проте, у зв'язку з відмовою туристів від послуг, їх оплати та фактичним ненаданням замовлених за договорами №01 від 22.09.2015р. та №02 від 23.09.2015р. послуг, у відповідача не виникло обов'язку ні щодо перерахування отриманих від туристів коштів за туристичні послуги, ні щодо оплати вказаних послуг в якості поручителя по агентському договору.

Крім того, судом враховано, що повернення грошових коштів, сплачених згідно договорів №01 від 22.09.2015р. та №02 від 23.09.2015р. відбулось до настання строку перерахування коштів за звітній період позивачу, в тому числі, і за спірними замовленнями, оскільки за умовами п.4.6 договору звітними періодами є: перший розрахунковий звітний період - з 1-го по 15-й день місяця (включно); другий розрахунковий період - з 16-го числа по останній день місяця (включно), тоді як грошові кошти було повернуто 28.10.2015р.

До того ж, суд зазначає, що стороною по договору на туристичне обслуговування є саме позивач, від імені якого діяв відповідач. Відповідач не є споживачем туристичних послуг позивача, та не є продавцем вказаних послуг, придбаних до цього у позивача, відповідно відсутній обов'язок щодо оплати вказаних замовлень саме відповідачем.

Крім того, посилання заявника на умови п. п 4.13 агентського договору, яким визначено алгоритм дій туриста у випадку залишення готелю раніше обумовленого строку, зміни умов перебування або неприбуття туриста до готелю, суд до уваги не приймає, оскільки у даному випадку туристи на заселились до готелю у відповідності до виписаних туроператором ваучерів, а отже, надання туристичних послуг не відбулось, що вказує на відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин умов п.4.13 укладеного між сторонами правочину.

За таких обставин, виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог Приватного підприємства «Контент Україна» до Приватного підприємства «Туристична компанія «Бітско» про стягнення основного боргу в сумі 100 598, 33 грн.

Позовні вимоги про стягнення 10 059, 8 грн. штрафу, 13 703, 37 грн. пені, 934 грн. - 3% річних підлягають залишенню без задоволення, як похідні.

Судовий збір згідно приписів ст.49 Господарського процесуального кодексу України залишається за позивачем.

Одночасно, відповідно до п.4.4 Постанови №7 від 21.02. 2013р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Враховуючи висновки суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог, судовий збір за подання апеляційної та касаційної скарги на рішення від 14.07.2016р. у справі №910/3394/16 також залишається за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

03.03.2017р.

Суддя О.М. Спичак