ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року Справа № 911/5/16
Вищий господарський суд України у складі колегії:

Головуючого:Студенця В.І.,
суддів:Бондар С.В., Вовка І.В.
за участю представників сторін позивача - не з'явився, відповідача - Палькевич Н.С.,
розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі структурного підрозділу Трипільської теплової електростанції
на постановуКиївського апеляційного господарського суду
від17.11.2016
у справі№ 911/5/16
за позовомПублічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі структурного підрозділу Трипільської теплової електростанції
доПублічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз"
провизнання правочину недійсним

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Центренерго" в особі структурного підрозділу Трипільської теплової електростанції (далі - ПАТ "Центренерго" в особі структурного підрозділу Трипільської ТЕС) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" (далі - ПАТ "Київоблгаз") про визнання недійсним правочину - акту приймання-передачі природного газу за листопад 2014, складеного на виконання договору № 2013/Т-ПР--260000 від 01.02.2013, укладеного між ПАТ "Київоблгаз" та ПАТ "Центренерго" в особі структурного підрозділу Трипільської ТЕС.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.01.2016 порушено провадження у справі № 911/5/16 за позовом ПАТ "Центренерго" в особі структурного підрозділу Трипільської ТЕС до ПАТ "Київоблгаз" про визнання правочину недійсним.

Справа розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням Господарського суду Київської області (суддя Карпечкін Т.П.) від 21.09.2016 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: Зубець Л.П. - головуючий суддя, судді Мартюк А.І., Алданова С.О.) від 17.11.2016 рішення Господарського суду Київської області від 21.09.2016 залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.11.2016, ПАТ "Центренерго" в особі структурного підрозділу Трипільської ТЕС подало касаційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції скасувати і прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права, а саме ст. 202, ч. 5 ст. 203 ЦК України.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 01.02.2017 касаційну скаргу ПАТ "Центренерго" в особі структурного підрозділу Трипільської ТЕС прийнято до провадження та призначено до розгляду на 01.03.2017.

ПАТ "Київоблгаз" подало до суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні касаційної скарги ПАТ "Центренерго" в особі структурного підрозділу Трипільської ТЕС, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.11.2016 з даної справи залишити без змін.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального і процесуального права вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено господарськими судами між ПАТ "Київоблгаз" (газорозподільне підприємство) та ПАТ "Центренерго" в особі Трипільської ТЕС (замовник) 01.02.2013 укладено договір №2013/Т-ПР--260000 на розподіл природного газу (на транспортування природного газу газорозподільними мережами, далі - ГРМ) для потреб промислових споживачів, відповідно до умов якого газорозподільне підприємство зобов'язується надати замовнику послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єкта замовника або його споживачів згідно з "Актами розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін", а замовник зобов'язується сплатити газорозподільному підприємству вартість послуги з транспортування газу ГРМ у розмірі, у строки та у порядку, передбаченому умовами вказаного договору.

Планові обсяги транспортування газу ГРМ замовника визначаються в додатку "Договірні обсяги транспортування природного газу ГРМ" до вказаного договору по кожному об'єкту замовника або його споживачу (п.2.1 договору).

Згідно з п. 2.6 договору послуги з транспортування газу ГРМ підтверджуються підписаними сторонами актом наданих послуг з транспортування газу ГРМ, що оформляється за даними вузлів обліку, визначених у додатку "Перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживаючого обладнання".

Відповідно до п. 2.7 договору газорозподільне підприємство до 5-го числа, наступного за звітним місяцем, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, які підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газорозподільного підприємства.

Як визначено у п. 2.8 договору, замовник протягом двох днів з моменту одержання акта наданих послуг зобов'язується повернути газорозподільному підприємству один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до законодавства.

До вирішення спірних питань обсяг та сума послуг з транспортування газу ГРМ встановлюється у відповідності до даних газорозподільного підприємства.

Представниками відповідача 19.11.2014 було виконано перевірку вузла обліку газу Трипільської ТЕС, в результаті якої, на з'єднанні кранів та труб, що знаходяться від точки балансового розмежування до місця встановленого комерційного вузла обліку газу Трипільської ТЕС, були виявлені незначні витоки газу, а саме утворення мильних бульбашок при їх "обмилюванні", про що відображено в акті №601336 від 25.11.2014.

ПАТ "Київоблгаз" направив на адресу Трипільської ТЕС акт приймання-передачі природного газу за листопад 2014, в якому розмір транспортування газу за вказаний місяць визначено в об"ємі 33 281 073 куб.м., у той час як, за даними контрольно-вимірювальних приладів позивача, розмір транспортування природного газу у листопаді 2014 складав 32 633 864 куб.м.

Відповідно до п. 12.10 Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 р. № 618 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 26 січня 2006 р. за № 67/11941, за будь-яких перевірок, у разі виявлення недоліків, що впливають на результати вимірювань об'єму газу (помилки в розрахунках об'єму протранспортованого газу, відсутність чи вихід з ладу вимірювальних перетворювачів параметрів газу і перепаду тиску, витоки газу в імпульсних лініях до перетворювачів тиску газу та перепаду тиску, виявлення факту несанкціонованого втручання в конструкцію чи в роботу вузла обліку, використання конфігурації обчислювача, яка не відповідає документації на комерційний вузол обліку газу та інше), представник сторони, яка здійснює перевірку комерційного вузла обліку газу, разом з відповідальною особою за його технічний стан, складає двосторонній акт про виявлені недоліки (форма акта довільна).

Акт, підписаний представниками сторін, може бути підставою для проведення перерахунків об'ємів прийнятого-переданого газу. Перерахунки здійснюються в порядку, передбаченому у пункті 5.13 цих Правил або умов договору, у випадках виявлення недоліків, які не передбачені цими Правилами.

У разі виникнення спірних питань під час підписання акта, представник сторони, яка перевіряється, підписує акт з викладенням окремої думки.

У разі відмови представника сторони договору, яка перевіряється, від підписування, акт підписується тільки представником сторони, яка здійснює перевірку комерційного вузла обліку газу, в односторонньому порядку. В акті робиться відмітка про відмову іншої сторони договору від підписування.

Акт приймання-передачі природного газу за листопад 2014 позивачем підписано із зауваженнями щодо отриманого обсягу природного газу, а саме, позивачем зазначено, що ним за період з 01.11.2014 по 30.11.2014 отримано природний газ в розмірі 32 633 864 куб.м.

Предметом позову у даній справі є матеріально-правова вимога ПАТ "Центренерго" в особі структурного підрозділу Трипільської ТЕС до ПАТ "Київоблгаз" про визнання недійсним правочину - акту приймання-передачі природного газу за листопад 2014, складеного на виконання договору № 2013/Т-ПР--260000 від 01.02.2013, укладеного між ПАТ "Київоблгаз" та ПАТ "Центренерго" в особі структурного підрозділу Трипільської ТЕС.

За твердженням позивача, вказаний акт приймання-передачі природного газу за листопад 2014 є правочином у розумінні ст. 202 ЦК України і підлягає визнанню недійсним, як вчинений з недодержанням вимог, які встановлені ч.1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України та ст. 215 ЦК України.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків є зокрема: договори та інші правочини.

За змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, шляхом визнання правочину недійсним.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що правовідносини між сторонами виникли за договором №2013/Т-ПР--260000 на розподіл природного газу (на транспортування природного газу газорозподільними мережами) для потреб промислових споживачів від 01.02.2013.

Акт приймання-передачі природного газу за листопад 2014, що є предметом позову у справі, є документом, який складений на виконання умов укладеного між сторонами договору на розподіл природного газу (на транспортування природного газу газорозподільними мережами) для потреб промислових споживачів та фіксує кількість переданого та прийнятого природного газу. При цьому, кожна із сторін зазначила свої показники обсягу газу, що передавався у листопаді 2014 і вказані показники є спірними.

Вказаний акт приймання-передачі не містить істотних умов, в ньому не зафіксовано, які права і обов'язки виникають між сторонами. Відповідний акт засвідчує лише факт отримання послуги, який відбувся на підставі укладеного між сторонами договору.

З огляду на те, що дія зазначеного акту не спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, а лише фіксує показники обсягу газу, що передавався за умовами договору на розподіл природного газу (на транспортування природного газу газорозподільними мережами) для потреб промислових споживачів, то колегія суддів вважає обгрунтованим висновок судів попередніх інстанцій, що вказаний акт приймання-передачі природного газу не є правочином в розумінні ст. 202 ЦК України.

Також, такий акт не може бути предметом позову у справі, оскільки предметом позову може бути матеріально-правова чи немайнова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен прийняти рішення. Предметом позову не можуть бути обставини, які виступають доказами у справі, зокрема, акти приймання-передачі, адже такі акти підтверджують наявність або відсутність юридичних фактів, які входять до підстав позову.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що спірний акт не є правочином і не може бути визнаний недійсним на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України, з огляду на положення ст. 16 ЦК України суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що позивачем не правильно було обрано спосіб захисту, у зв'язку з чим правомірно відмовили у задоволенні позову.

Доводи ПАТ "Центренерго" в особі структурного підрозділу Трипільської ТЕЦ, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та передусім зводяться до встановлення обставин справи та переоцінки доказів, а суд касаційної інстанції в силу положень ч. 2 ст. 1117 ГПК України не має права додатково перевіряти докази.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені судами попередніх інстанцій на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів в їх сукупності, висновки судів відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі структурного підрозділу Трипільської теплової електростанції залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.11.2016 та рішення господарського суду Київської області від 21.09.2016 у справі № 911/5/16 - без змін.

Головуючий - суддя Студенець В.І.

Судді: Бондар С.В.

Вовк І.В.