КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2017 р. Справа№ 910/15341/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Зубець Л.П.

Алданової С.О.

при секретарі Волуйко Т.В.

представники сторін:

позивача: Капля А.С. за довіреністю б/н від 31.12.2016;

відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2016

у справі №910/15341/16 (суддя В.І.Пінчук)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

про стягнення 16304,64 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.09.2016 у справі №910/15341/16 позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" на користь ПрАТ "Страхова компанія" Арсенал Страхування" 14 390,22 грн. страхового відшкодування та 1255,47 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2016 у справі №910/4666/16 скасувати та прийняти нове рішення суду, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, оскільки при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не було враховано та не застосовано ст.ст.2, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.10.2016 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Гаврилюк О.М., Коротун О.М.) прийнято до провадження вказану вище апеляційну скаргу та призначено розгляд справи №910/15341/16 у судовому засіданні на 05.12.2016.

02.11.2016 відповідач подав клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 02.12.2016, у зв'язку з виходом судді Коротун О.М. у відпустку, для розгляду справи №910/15341/16 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2016 колегію суддів у зазначеному складі прийнято справу до провадження.

Відповідно до ст. 77 ГПК України у судовому засіданні була оголошена перерва з 05.12.2016 до 25.01.2017.

25.01.2017 позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечив проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін.

Розпорядженням Керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2017 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/15341/16 у зв'язку із перебуванням головуючого судді (судді - доповідача) Майданевича А.Г. на лікарняному.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2017 справу № 910/15341/16 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Алданової С.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2017 колегію суддів у зазначеному складі прийнято справу до провадження, призначено розгляд справи на 27.02.2017.

27.02.2017 позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечив проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін.

Відповідач явку представників у судове засідання не забезпечив, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ухвали суду.

З метою не порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку, керуючись ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними в справі документами та за відсутності представників відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі матеріали, розглянувши апеляційну скаргу, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

06.02.2015 р. в м. Києві по проспекту Академіка Вернадського трапилась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), внаслідок якої відбулось зіткнення автомобіля "Фіат" (д.н. НОМЕР_1), під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля "Хюндай" (д.н. НОМЕР_2), під керуванням водія ОСОБА_4.

Внаслідок ДТП були завдані механічні пошкодження автомобілю "Фіат" (д.н. НОМЕР_1), який був застрахований у позивача, згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №180/14-Т/Ц7 від 07.04.2014 р.

Дорожньо-транспортна пригода відбулась з вини водія автомобіля "Хюндай" (д.н. НОМЕР_2) - ОСОБА_4, що підтверджується постановою Святошинського районного суду м. Києва від 18.02.2015 р. у справі №759/2116/15-п.

Згідно рахунку-фактури №ИУ-0000527 від 06.02.2015 р. вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля "Хюндай" (д.н. НОМЕР_2 ) становить 25063,20 грн.

На виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту №180/14-Т/Ц7 від 07.04.2014 р., на підставі заяви страхувальника, рахунку-фактури №ИУ-0000527 від 06.02.2015 р., розрахунку суми страхового відшкодування, а також на підставі страхового акту №180/14-Т/Ц7-3 від 13.02.2015 р. позивач - приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" виплатив на користь визначеної страхувальником СТО (ТОВ "Італавто Центр") страхове відшкодування в розмірі 25063,20 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4962 від 16.02.2015 р.

Відповідно до Звіту №89 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складеного 02.03.2015 ТОВ "Незалежна експертно-асистуюча компанія", вартість матеріального збитку, визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових колісного транспортного засобу, та становить 23658,78 грн.

Цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи - ОСОБА_4 за шкоду, завдану майну третіх осіб під час ДТП за участю автомобіля "Хюндай" (д. н. НОМЕР_2), згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/6428489 застрахована у відповідача - приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група",

09.10.2015 позивач направив відповідачу претензію, у якій просив сплатити 25063,20 грн. виплаченого страхового відшкодування, однак відповідач сплатив позивачу лише 8758,56 грн.

Тому позивач просив суд стягнути з відповідача виплачене страхове відшкодування в розмірі 15794,64 грн. (25063,20 грн. - 8758,56 грн. добровільно виплачена відповідачем сума страхового відшкодування - 510,00 грн. франшиза).

Обґрунтовуючи відмову у виплати решти суми, відповідач посилався на те, що кришка багажника застрахованого позивачем автомобіля при попередньому ДТП була відновлена з порушенням норм та технологій, тому відповідач сплатив матеріальний збиток без врахування кришки багажника та з урахуванням коефіцієнту технічного зносу складових, зо підлягають заміні 40,40%, що становить 9268,56 грн., з якої підлягає відрахуванню франшиза 510,00 грн.

Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції відповідач додатково надав лист ТОВ "Торговий Дім "Укрлада", який за доводами відповідача є офіційним дилером марки "Фіат", з якого вбачається, що пошкоджена кришка багажника має складну деформацію та потребує заміни.

За наслідками розгляду справи суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в розмірі 14390,22 грн., тобто в розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля "Хюндай" (д.н. НОМЕР_2) згідно звіту № 89 від 02.03.2015 р. за мінусом виплаченої відповідачем суми страхового відшкодування (8758,56 грн.) та за мінусом франшизи (510,00 грн.), яка передбачена полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/6428489.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Системний аналіз положень вказаного Закону дає підстави для висновку, що у момент укладення договору обов'язкового страхування відповідальності страховик приймає на себе зобов'язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником, тобто приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди на умовах, визначених саме цим законом та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з ч. 2 ст. 512 та ст. 514 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого.

Особою, відповідальною за завдану шкоду, може бути як винна особа - безпосередній її заподіювач, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Саме наведеними нормами матеріального права регулюються правовідносини між сторонами у справі, яка розглядається: новий кредитор - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування", виплативши за договором добровільного страхування страхове відшкодування ТОВ "Італавто Центр" за ремонт автомобіля потерпілої (ОСОБА_3.), отримав від потерпілої, як від первісного кредитора, право вимоги до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група", у якого застрахована відповідальність перед третіми особами винного у заподіянні шкоди власника автомобіля марки "Хюндай".

Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, водій якого вчинив дорожньо-транспортну пригоду, застрахована у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" відповідно до поліса № АІ/6428489 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою, відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів", у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності та нормами вказаного Закону, є відповідач.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством.

Згідно з п. 2.1 ст. 2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується, матеріалами справи, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Фіат", становить 23658,78 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу відповідно до Звіту №89), а тому до позивача перейшло право зворотної вимоги до відповідача в межах саме вказаної суми за відрахуванням франшизи.

Отже, є правомірним висновок суду першої інстанції про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 14390,22 грн. (23658,78 грн. вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу - 8758,56 грн. добровільно сплачена відповідачем сума - 510,00 грн. франшиза).

При цьому, обмеження законом обсягу відповідальності страховика цивільно-правової відповідальності не порушує право на відшкодування фактичних витрат особи, яка здійснила страхове відшкодування відповідно до договору добровільного страхування майна, адже це право може бути реалізоване шляхом подання позову до винної особи про відшкодування здійснених на відновлення пошкодженого майна витрат в частині, яку у відповідності до спеціального законодавства страховик цивільно-правової відповідальності відшкодовувати не зобов'язаний (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 04.06.2014 №6-49цс14 та від 02.12.2015 №6-691цс15).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Таким чином, наведене вище та докази, які містяться в матеріалах справи, спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 29.09.2016 у справі № 910/15341/16 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, прийнято без порушення норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 29.09.2016 у справі № 910/15341/16 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/15341/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді Л.П. Зубець

С.О. Алданова