РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2017№910/23847/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В. за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/23847/16

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Київ,

до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Фідобанк» Коваленка Олександра Володимировича, м. Київ, та

Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ,

про скасування рішення від 10.11.2016 №2413 та зобов'язання вчинити дії,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_3 (довіреність від 24.06.2016 №б/н);

відповідача-1 - не з'явився;

відповідача-2 - ОСОБА_4 (довіреність від 26.08.2016 №27-35833/16).

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - Підприємець) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом про:

- скасування рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) від 10.11.2016 №2413 щодо включення грошових вимог Підприємця до переліку (реєстру) акцептованих вимог кредиторів публічного акціонерного товариства «Фідобанк» (далі - Банк) із задоволенням у сьому чергу;

- зобов'язання уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку Коваленка Олександра Володимировича (далі - Уповноважена особа) надати виконавчій дирекції Фонду перелік рахунків НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, за якими Підприємець має право на відшкодування за вкладом за рахунок коштів Фонду, в сумі 82 171,96 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.12.2016 порушено провадження у справі.

Уповноважена особа 06.02.2017 подала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила про те, що:

- відповідно до рішення Національного банку України (далі - НБУ) від 20.05.2016 №8 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 20.05.2016 №783 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПУАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку»;

- згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення Банку з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 20.05.2016 до 19.06.2016 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора Банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Коваленку Олександру Володимировичу строком на один місяць з 20.05.2016 до 19.06.2016 включно;

- рішенням виконавчої дирекції Фонду продовжено строки тимчасової адміністрації до 19.07.2016 та продовжено повноваження Уповноваженої особи з 20.06.2016 до 19.07.2016;

- відповідно до рішення Національного банку України від 18.07.201 6№ 142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» та Рішення виконавчої дирекції Фонду від 19.07.2016 «Про початок ліквідації ПУАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку», розпочато процедуру ліквідації Банку;

- згідно з пунктом 6 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 16.07.2015 № 629-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку», яким внесено зміни до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), відшкодування коштів за вкладами фізичних осіб - підприємців здійснюється Фондом незалежно від дня відкриття рахунка починаючи з 01.01.2017 щодо банків, віднесених до категорії неплатоспроможних після 01.01.2017;

- таким чином, дії Банку були вчинені у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Фонд 27.02.2017 подав суду клопотання про припинення провадження у справі, мотивоване тим, що: Фонд є юридичною особою публічного права; дана справа є публічно-правовою і не підлягає розгляду господарським судом.

Представник Фонду у судовому засіданні 27.02.2017 підтримав дане клопотання та просив суд його задовольнити.

Представник позивача заперечив щодо задоволення вказаного клопотання.

Заслухавши пояснення представників позивача і Фонду, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд міста Києва дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання про припинення провадження у справі з огляду на таке.

Згідно з частиною третьою статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Відповідно до частини першої статті 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Перелік справ, підвідомчих господарським судам, визначено статтею 12 ГПК України.

У підпункті 3.1 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 №10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» зазначено, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З підстав, передбачених частиною першою статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» НБУ зобов'язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Частиною другою цієї статті визначено, що НБУ не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд для вжиття ним заходів, передбачених Законом.

Відповідно до частини першої статті 34 цього Закону Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення НБУ про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Згідно з статтею 54 Закону рішення, що приймаються відповідно до цього Закону НБУ, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права.

Разом з тим, при вирішенні даного спору слід враховувати правову позицію, викладену в постановах Верховного Суду України, а саме від 16.02.2016 зі справи № 21-4846а15 та від 15.06.2016 зі справи № 826/20410/14.

Відповідно до частини першої статті 11128 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Так, правова позиція Верховного Суду України полягає у такому:

- частиною третьою статті 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність;

- у свою чергу, статтею 1 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків;

- у пункті 6 статті 2 Закону зазначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства;

- виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення статті 12 ГПК України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Таким чином, спір у даній справі є господарським та підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства, а тому підстав для припинення провадження у справі немає.

Крім того, суд не вбачає підстав для відступлення від правової позиції Верховного Суду України.

Представник позивача у судовому засідання 27.02.2017 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник Фонду надав пояснення у справі, проти задоволення позовних вимог заперечив.

Представник Уповноваженої особи у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання призначеного на 27.02.2017 представника Уповноваженої особи Бойка А.В. було повідомлено у судовому засіданні 06.02.2017, що підтверджується протоколом судового засідання від 06.02.2017 та підписом вказаного представника у розписці.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 27.02.2017 без участі представника Уповноваженої особи за наявними в ній матеріалами (стаття 75 ГПК України).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників позивача і Фонду, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

03.12.2013 Підприємцем (клієнт) і Банком (банк) було укладено договір банківського рахунку №464288 (далі - Договір), за умовами якого:

- банк відкриває поточний рахунок/-ки в національній валюті України та іноземних валютах (далі - рахунок) за заявою про відкриття поточного рахунку клієнта з поданням до банку необхідних документів відповідно до вимог чинного законодавства України та в порядку, передбаченому нормативно-правовими актами НБУ України (далі - Банківські правила) (пункт 1.1 Договору);

- рахунок відкривається банком клієнту для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов Договору, Банківських правил, вимог чинного законодавства України, а також за допомогою дебетових і кредитових платіжних інструментів, що застосовуються у міжнародній банківській практиці (пункт 1.4 Договору);

- Договір укладений на невизначений строк і набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення його печатками сторін (пункт 7.1 Договору).

Судом встановлено, що на підставі рішення НБУ від 20.05.2016 №8 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 20.05.2016 №783 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПУАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення Банка з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 20.05.2016 до 19.06.2016 включно, призначено Уповноважену особу та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора Банка провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Коваленку О.В. строком на один місяць з 20.05.2016 до 19.06.2016 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду продовжено строки тимчасової адміністрації до 19.07.2016 та продовжено повноваження Уповноваженої особи з 20.06.2016 по 19.07.2016.

На підставі рішення правління НБУ від 16.07.2016 №142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 19.07.2016 №1265 «Про початок процедури ліквідації ПУАТ «Фідобанк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації з 20.07.2016 по 19.07.2018.

Відповідно до виписок з особових рахунків Підприємця станом на 11.07.2016 на рахунках Підприємця наявні кошти в таких сумах і валютах: 406,93 доларів США; 748,59 євро; 51 579,64 грн.

Листом від 22.11.2016 Підприємець звернувся до Уповноваженої особи з проханням надати відповідачу таку інформацію:

- чи було внесено Підприємця до переліку вкладників Банка та на яку суму відшкодування гарантованої суми?;

- чи затверджено виконавчою дирекцією Фонду реєстр вкладників для здійснення відшкодування гарантованої суми в якому вкладником значиться Підприємець та на яку суму відшкодування?;

- чи внесено Підприємця до реєстру акцептованих вимог кредиторів Банка та на яку суму відшкодування?;

- надати витяг з реєстру акцептованих вимог кредиторів по Підприємцю.

Листом від 02.12.2016 №2-3-2-2/1630-ЛК-ОГ Уповноважена особа повідомила Підприємця про те, що: Фондом включено вимоги Підприємця до переліку (реєстру) вимог кредиторів Банка, акцептованих Уповноваженою особою у 7 чергу задоволення вимог кредиторів.

Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону встановлено, що вкладник - це фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до абзаців першого і другого частини другої статті 26 Закону вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

Частиною п'ятою статті 26 Закону передбачено, що відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 52 Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону, витрат, пов'язаних із консолідованим продажем активів Фондом; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано; 7) вимоги інших вкладників, які не є пов'язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов'язаними особами банку; 8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є пов'язаними особами банку; 10) вимоги за субординованим боргом.

Так, рішенням виконавчої дирекції Фонду від 20.05.2016 №783 розпочато процедуру виведення Банка з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації.

Станом на 20.05.2016 офіційний курс гривні до іноземних валют, встановлений НБУ за 1 долар США - 25,2596 грн., а за 1 євро - 28,2831 грн.

Таким чином, станом на 20.05.2016 вимоги Підприємця як вкладника Банка становлять: 10 278,89 грн. (406,93 доларів США) + 21 172,45 грн. (748,59 євро) + 51 579,64 грн. = 83 030,98 грн.

Отже, враховуючи, що сума вкладів Підприємця становить 83 030,98 грн., тобто в межах встановленої частиною першою статті 26 Закону суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, то Фондом неправомірно включено вимоги Підприємця до черги кредиторів Банка, а відтак рішення виконавчої дирекції Фонду від 10.11.2016 №2413 щодо включення грошових вимог Підприємця до переліку (реєстру) акцептованих вимог кредиторів Банка із задоволенням у сьому чергу є неправомірним і підлягає скасуванню.

Що ж до вимог Підприємця стосовно зобов'язання Уповноваженої особи надати виконавчій дирекції Фонду перелік рахунків НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, за якими Підприємець має право на відшкодування за вкладом за рахунок коштів Фонду, в сумі 82 171,96 грн., то слід зазначити таке.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Пунктом 1 частини другої названої статті Закону Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Так, відповідач розрахував відшкодування за вкладом у сумі 82 171,96 грн.

Разом з тим, судом в порядку частини п'ятої статті 26 Закону встановлено розмір вкладу у сумі 83 030,98 грн.

Проте, згідно з пунктом 2 частини першої статті 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Враховуючи наведене, у зв'язку з тим, що клопотання в порядку, передбаченому вказаним пунктом частини першої статті 83 ГПК України, до позовної заяви не додано та в судовому засіданні представником позивача не подано, у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог в частині вимог про зобов'язання Уповноваженої особи надати виконавчій дирекції Фонду перелік рахунків НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, за якими Підприємець має право на відшкодування за вкладом за рахунок коштів Фонду, в сумі 82 171,96 грн.

Отже, вказані позовні вимоги підлягають задоволенню у вказані позивачем сумі.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Скасувати рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 17; ідентифікаційний код 21708016) від 10.11.2016 №2413 щодо включення грошових вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (03179, АДРЕСА_1; адреса для листування: АДРЕСА_2 представник позивача: ОСОБА_7; індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до переліку (реєстру) акцептованих вимог кредиторів публічного акціонерного товариства «Фідобанк» (01601, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 10; ідентифікаційний код 14351016) із задоволенням у сьому чергу.

3. Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Фідобанк» (01601, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 10; ідентифікаційний код 14351016) Коваленка Олександра Володимировича надати виконавчій дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб перелік рахунків НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, за якими фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (03179, АДРЕСА_1; адреса для листування: АДРЕСА_2 представник позивача: ОСОБА_7; індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) має право на відшкодування за вкладом за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в сумі 82 171 (вісімдесят дві тисячі сто сімдесят одна) грн. 96 коп.

4. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Фідобанк» (01601, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 10; ідентифікаційний код 14351016) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (03179, АДРЕСА_1; адреса для листування: АДРЕСА_2 представник позивача: ОСОБА_7; індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

5. Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 17; ідентифікаційний код 21708016) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (03179, АДРЕСА_1; адреса для листування: АДРЕСА_2 представник позивача: ОСОБА_7; індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати відповідні накази.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.03.2017.

Суддя О. Марченко