ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

01 березня 2017 р. Справа № 908/766/16

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕІН-ТРЕЙД» (вул. Новокузнецька, 12, м. Запоріжжя, 69118)

до: Селянського фермерського господарства «ВИД» (вул. Леніна, 56, с. Кукули, Піщанський район, Вінницька область, 24713)

про стягнення 326 337,17 грн.

за участю секретаря судового засідання Жиляк С.І.,

представників сторін

позивача не з'явився;

відповідача Колесниченко Д.М. за довіреністю б/н. від 22.07.2016р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Греін-Трейд» звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та Селянського фермерського господарства «Вид» про стягнення з Селянського фермерського господарства «Вид» 3 % річних за період з 13.08.2013р. по 09.09.2015р. в розмірі 25523,00грн. та втрат від інфляції за період з 13.08.2013р. по 09.09.2015р. в розмірі 300814,17грн. за договором купівлі-продажу №18/13-0813 від 13.08.2013р.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Селянським фермерським господарством «Вид» зобов'язань за договором купівлі-продажу № 18/13-0813 від 13.08.2013р. в частині поставки обумовленого договором товару.

В процесі розгляду справи, позивач своєю заявою про уточнення позовних вимог від 19.05.2016р. зменшив розмір позовних вимог, остаточно вимагаючи стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 3 % річних за період з 13.08.2013р. по 15.05.2014р. в розмірі 45,37грн. та втрат від інфляції за період з 13.08.2013р. по 15.05.2014р. в розмірі 136,80грн. та з Селянського фермерського господарства «Вид» 3 % річних за період з 13.08.2013р. по 03.09.2015р. в розмірі 25264,11грн. та втрат від інфляції за період з 13.08.2013р. по 03.09.2015р. в розмірі 199349,46грн. за договором купівлі-продажу №18/13-0813 від 13.08.2013р.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 19.05.2016р. по справі №908/766/16 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Греін-Трейд», з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог були задоволені у повному обсязі.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 26.07.2016р., залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 31.10.2016р., рішення Господарського суду Запорізької області від 19.05.2016р. у справі №908/766/16 скасовано. Матеріали справи №908/766/16 повернуто Господарському суду Запорізької області для виконання вимог частини 1 статті 17 Господарського процесуального кодексу України передання за підсудністю до Господарського суду Вінницької області.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 25.08.2016р. справу № 908/766/16 прийнято до провадження.

Розгляд справи неодноразово відкладався з підстав неявки всіх учасників процесу, ненадання останніми доказів та у зв'язку зі зміною складу суду в даній справі.

Востаннє ухвалою суду від 30.01.2017р. справу призначено до розгляду на 01.03.2017р.

01.03.2017р. до суду надійшла заява позивача б/н. від 24.02.2017р. про уточнення позовних вимог, в якій останній просить стягнути з Селянського фермерського господарства «Вид» 326 337,17 грн., з яких: 25 523,00 грн. - 3% річних за період з 13.08.2013р. по 09.09.2015р. та 300 814,17 грн. - інфляційних втрат з 13 серпня 2013 року по 09 вересня 2015 року.

Як зазначено у п. 3.11. Постанови пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що позивач просить стягнути з Селянського фермерського господарства «Вид» суми інфляційних втрат та трьох відсотків річних, що визначені в прохальній частині позовної заяви. Чим фактично збільшує розмір позовних вимог, оскільки заявою від 19.05.2016р. позовні вимоги до Селянського фермерського господарства «Вид» Позивачем були зменшені до 25264,11грн. - трьох відсотків річних та 199349,46грн втрат від інфляції.

Зважаючи, що заява б/н. від 24.02.2017р. подана позивачем з дотриманням положень ст. 22 ГПК України, є збільшення розміру позовних вимог є його правом, суд приймає дану заяву до розгляду, а справа розглядається з урахуванням заява б/н. від 24.02.2017р.

Ухвалою суду від 01.03.2017р. Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 виключено зі складу відповідачів в даній справі.

На визначену судом дату з'явився представник відповідача. Представник позивача правом участі в засіданні суду не скористався. В заяві б/н. від 24.02.2017р. позивач просить розглянути справи та прийняти рішення без участі представника позивача.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 15.05.2014р. рішенням Господарського суду Запорізької області у справі №908/3719/13 (т. 1, а.с.144-148), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.05.2015р. (т. 1, а.с.149-152) стягнуто з Фізичної особи-підриємця ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Греін-Трейд» основного боргу за договором купівлі-продажу №18/13-0813 від 13.08.2013р. у розмірі 2 000,00грн. та з Селянського фермерського господарства «Вид» за договором купівлі-продажу №18/13-0813 від 13.08.2013р. у розмірі 408 750,00грн.

Даним рішенням суду було встановлено, що в межах правовідносин за договором купівлі-продажу №18/13-0813 від 13.08.2013р. (т. 1, а.с.15,16) Селянське фермерське господарства «Вид» (Продавець) зобов'язалось передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Греін-Трейд» (Покупець) у власність, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Греін-Трейд» (Покупець) зобов'язалось прийняти та оплатити товар, а саме ячмінь у кількості 400т., загальною вартістю 620 000,00грн., у тому числі ПДВ 103333,33грн.

Відповідно до п.4.2 договору Постачальник для приймання товару Покупцем зобов'язаний надати рахунки (рахунки-фактури), видаткові накладні та податкові накладні, при цьому товар постачається на умовах самовивозу.

Також в п.5.1 означеного договору було узгоджено, що розрахунки за цим договором проводяться безготівковою формою шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника. Датою платежу вважається дата списання грошових коштів з банківського рахунку Покупця.

У разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за цим договором Сторони несуть взаємну господарську-правову відповідальність, визначену цим договором та діючим законодавством, а також шляхом відшкодування завданих збитків у частині покритій цими санкціями відповідно до чинного законодавства України. (п.6.1 договору)

Таким чином, судом по справі №908/3719/13 було встановлено, що на підставі рахунку-фактури №8 від 13.08.2013р. та на виконання п. 4.2 та п. 5.1 договору позивач здійснив попередню оплату товару у розмірі 410 750,00грн., що підтверджується банківськими виписками від 14.08.2013р. на суму 80 000,00грн.(т.1, а.с.22), від 14.08.2013р. на суму 199 000,00грн.(т. 1, а.с.23), від 16.08.2013р. на суму 131750,00грн.(т. 1, а.с.21)

Між тим, Селянське фермерське господарства «Вид» на виконання умов договору не передав у власність Позивача зазначений товар.

В свою чергу, з рішення Господарського суду Запорізької області вбачається, що в забезпечення зобов'язань по договору №18/13-0813 від 13.08.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Греін-Трейд» (Кредитор) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Поручитель) був укладений договір поруки від 20.08.2013р.

Таким чином, з огляду на невиконання Селянським фермерським господарством «Вид» своїх зобов'язань за договором №18/13-0813 від 13.08.2013р., Господарський суд Запорізької області своїм рішенням від 15.05.2014р. у справі №908/3719/13 стягнув з Фізичної особи-підриємця ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Греін-Трейд» основного боргу за договором купівлі-продажу №18/13-0813 від 13.08.2013р. у розмірі 2 000,00грн. та з Селянського фермерського господарства «Вид» за договором купівлі-продажу №18/13-0813 від 13.08.2013р. у розмірі 408 750,00грн.

З матеріалів справи також вбачається, що на виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 15.05.2014р., залишеного без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.05.2015р., Господарським судом Запорізької області 09.06.2015р. було видано відповідні накази про примусове виконання рішення (т. 1, а.с.18)

Під час здійснення виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження» за вказаними наказами, з Селянського фермерського господарства «Вид» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Греін-Трейд» було стягнуто 408750,00грн. основного боргу та 4 107 грн. 50 коп. судового збору, на розрахунковий рахунок Позивача зараховано 412 857,50грн., що підтверджується платіжним дорученням №1078 від 09.09.2015р. (а.с.17)

Між тим, враховуючи неналежне виконання Відповідачем своїх зобов'язань за укладеним договором, Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України було донараховано на стягнуту за рішенням Господарського суду Запорізької області від 15.05.2014р. у справі №908/3719/13 суму заборгованості, інфляційні втрати та 3% річних.

Відповідач у відзиві № 42 від 05.12.2016р. заперечує проти позову, наголошуючи, що ст.. 625 Цивільного кодексу України, на підставі якої позивачем нараховано інфляційні та три відсотки річних, визначає санкції, які виникають через порушення грошового зобов'язання. Тоді як даний спір виник у зв'язку з невиконанням Відповідачем товарного зобов'язання, що полягало у поставці товару.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов'язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відносяться індекс інфляції та 3 % річних.

Зокрема, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом п. 1.3. Постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2014р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

З огляду на те, що згадану статтю 625 ЦК України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

З аналізу наведених норм вбачається, що нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних можливе в разі порушення грошового зобов'язання.

При цьому суд зважає, що за договором купівлі-продажу №18/13-0813 від 13.08.2013р. у відповідача було зобов'язання поставити товар, а не сплатити кошти.

Відтак, на думку суду, нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період з 13.08.2013р. по 13.05.2015р. (дата набрання рішенням суду у справі № 908/3719/13) є неправомірним, а заперечення відповідача в цій частині обґрунтованими.

При цьому, з моменту набрання рішенням суду у справі № 908/3719/13 законної сили (13.05.2015р.) про стягнення з СФГ «Вид» 410 750,00 грн. боргу, у останнього виникло грошове зобов'язання.

За таких обставин, періодом нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних буде період з 14.05.2015р. по 08.09.2015р. (день, що передує дню виконання відповідачем судового рішення). За визначений період розмір інфляційних втрат становить - 3162,98 грн., а 3% річних - 3983,71 грн. (розрахунки додаються).

З огляду на вищевикладене, заявлені позивачем до стягнення позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу за правилами ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Селянського фермерського господарства «ВИД» (вул. Леніна, буд. 56, с. Кукули, Піщанський район, Вінницька область, 24713, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕІН-ТРЕЙД» (вул. Новокузнецька, буд. 12, м. Запоріжжя, 69118, ) 3 162 (три тисячі сто шістдесят дві) грн. 98 коп. - інфляційних втрат; 3 983 (три тисячі дев'ятсот вісімдесят три) грн. 71 коп. - 3% річних та 107 (сто сім) грн. 20 коп. - витрат зі сплати судового збору.

3. Позов в частині стягнення 297 651,19 інфляційних втрат та 21 539,29 грн. трьох відсотків річних відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення направити позивачу рекомендованим листом.

Повне рішення складено 06 березня 2017 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Новокузнецька, 12, м. Запоріжжя, 69118)