РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2017Справа №910/22922/16

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до Міністерства оборони України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 та військової частини НОМЕР_1 про стягнення 22 572, 36 грн,

за участю представників сторін:

від позивача не з`явилися;

від відповідача не з`явилися;

від третьої особи 1 не з`явилися;

від третьої особи 2 не з`явилися;

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі по тексту позивач, МТСБУ) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України (далі по тексту відповідач, МОУ) про відшкодування витрат в порядку регресу 22 572, 36 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Моторним (транспортним) страховим бюро України внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди було виплачено відшкодування власнику транспортного засобу SKODA OCTAVIA, державний номерний знак НОМЕР_2 , у розмірі 21 952, 36 грн, а тому позивачем відповідно до положень п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, в розмірі виплаченого відшкодування, а також понесені витрати, пов`язані з визначенням розміру матеріальної шкоди, завданої власнику пошкодженого ТЗ у розмірі 620, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2016 порушено провадження у справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 10.01.2017 та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 (далі по тексту третя особа 1).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.01.2017 розгляд справи відкладено на 25.01.2017.

11.01.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача.

У судове засідання, призначене на 24.01.2017 представники позивача та третьої особи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Представник відповідача у судове засідання від 25.01.2017 з`явився, надав пояснення по суті спору та подав клопотання про залучення до участі у справі співвідповідачем Військову частину НОМЕР_1 . Суд відклав розгляд даного клопотання до наступного судового засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.01.2017 розгляд справи відкладено на 08.02.2017 та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Військову частину НОМЕР_1 (далі по тексту третя особа 2).

07.02.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

07.02.2016 через відділ діловодства суду від відповідача та третьої особи 2 надійшло спільне клопотання про відкладення розгляду справи.

Крім того, 07.02.2017 представником відповідача подано до суду заперечення на позов, в яких відповідач зазначив, що не погоджується і заявленими позовними вимогами у зв`язку з тим, що не приймав участі в огляду пошкодженого транспортного засобу, оскільки не був належним чином повідомлений про такий огляд, а тому встановлена сума оцінки завданої шкоди не може прийматись судом до уваги.

Крім того, відповідач зазначив, що завдана шкода, у відповідності до п. 32.9 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не відшкодовується у разі терористичних актів та військових конфліктів, а тому у МОУ відсутній обов`язок сплачувати позивачу страхове відшкодування, оскільки ДТП сталося в зоні проведення АТО.

Також відповідач стверджує, що у відповідності до п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, яким є ОСОБА_1 звільнені від обов`язкового страхування, а МТСБУ в такому випадку відшкодовує завдану шкоду замість них.

07.02.2016 через відділ діловодства суду від третьої особи 2 надійшли пояснення по справі, в яких третя особа 2 підтримала позицію відповідача, викладену у запереченнях на позовну заяву та просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

У зв`язку з перебуванням судді Карабань Я.А. на лікарняному, судове засідання з розгляду даної справи 08.02.2017 не відбулося.

Враховуючи те, що суддя ОСОБА_2 повернувся з лікарняного, ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2017, суд призначив розгляд даної справи на 22.02.2017.

У судове засідання, призначене на 22.02.2017 представники учасників судового процесу не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

У судовому засіданні 22.02.2017 суд, дослідивши заяву відповідача про залучення до участі у справі співвідповідачем Військову частину НОМЕР_1 дійшов висновку про відмові в її задоволенні з підстав необґрунтованості.

У відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами та доказами.

У судовому засіданні 22.02.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, судом встановлено таке.
03.09.2014 на 110-му км. а/д Т-05-04 Красноармійськ-Артемівськ-Михайлівка в районі АЗС «Параллель» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу SKODA OCTAVIA, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить Департаменту ДАІ МВС України, під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу ГАЗ-53, державний номерний знак НОМЕР_3 , що належить Міністерству оборони України, під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Попаснянського районного суду Луганської області від 18.11.2014 у справі № 423/1241/14-п ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, звільнивши його від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення та обмежившись усним зауваженням. Адміністративну справу № 423/1241/14-п закрито.

Внаслідок зазначеної ДТП транспортний засіб SKODA OCTAVIA, державний номерний знак НОМЕР_2 (далі по тексту пошкоджений ТЗ) отримав механічні пошкодження.

У відповідності до звіту від 18.11.2014 № 10274 про оцінку колісного транспортного засобу вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля SKODA OCTAVIA, державний номерний знак НОМЕР_2 становить 22 158, 81 грн.

Згідно з актом виконаних робіт від 06.12.2014 № АСК-300004138 ТОВ «АВТОЦЕНТР ПРАГА АВТО НА КІЛЬЦЕВІЙ», належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 21 952, 36 грн.

З огляду на те, що транспортний засіб ГАЗ-53, державний номерний знак НОМЕР_3 станом на дату настання ДТП (03.09.2014) не був застрахований за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, власник пошкодженого ТЗ звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до наказу МТСБУ від 13.05.2015 № 130 розмір відшкодування шкоди внаслідок ДТП до виплати ТОВ «АВТОЦЕНТР ПРАГА АВТО НА КІЛЬЦЕВІЙ» визначено в сумі 21 952, 36 грн, що було виплачено платіжним дорученням від 14.01.2015 № 9038. Належним чином засвідчені копії вказаних документів містяться в матеріалах справи.

Крім того, згідно з платіжним дорученням від 16.12.2014 № 8726, позивачем понесені витрати, пов`язані з визначенням розміру матеріальної шкоди, завданої власнику пошкодженого ТЗ у розмірі 620, 00 грн.

Згідно з пунктом 38.2.1 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо) (абзац 2 пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди».

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Нормами статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктом 1.6. статті 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Судом встановлено, що власником транспортного засобу ГАЗ-53, державний номерний знак НОМЕР_3 , водій якого спричинив ДТП є Міністерство оборони України, про що свідчить повідомлення про ДТП та встановлено у постанові Попаснянського районного суду Луганської області від 18.11.2014 у справі № 423/1241/14-п.

Також вищевказаною постановою суду встановлено, що названа ДТП сталася з вини водія ОСОБА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , за призовом під час мобілізації.

Отже, відповідальність за шкоду, заподіяну застрахованому транспортному засобу SKODA OCTAVIA, державний номерний знак НОМЕР_2 , має нести відповідач як юридична особа, з винних неправомірних дій водія якої сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої вказаний автомобіль зазнав технічних ушкоджень.

Щодо позиції відповідача щодо того, що ДТП сталася в зоні АТО, а тому відповідач звільняється від виплати на користь позивача суми страхового відшкодування суд зазначає, що позивачем понесені витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування потерпілій особі. Така виплата пов`язана з неправомірними діями, особи, що спричинила ДТП ( ОСОБА_1 ), вина якої доведена у встановленому законом порядку.

З огляду на викладене, позивач на підставі п. 38.2.1 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" має право на відшкодування з боку відповідача понесених збитків у розмірі 21 952, 36 грн.

Окрім того, згідно з п. 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, проте, відповідачем не доведено, що вказані обставини, що призвели до настання ДТП сталися внаслідок умислу потерпілої особи або непереборної сили.

Щодо позиції відповідача щодо того, що ОСОБА_1 , як учасник бойових дій, звільняється від обов`язкового страхування, а МТСБУ в такому випадку відшкодовує завдану шкоду замість них, суд зазначає, що відповідачем не додано жодного доказу щодо того, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій.

Крім того, суд зазначає, що позивач звернувся з даним позовом до власника транспортного засобу, що спричинив ДТП, а саме: Міністерства оборони України, а не до водія, а тому такі твердження відповідача є необґрунтованими та не приймаються судом до уваги.

Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

З огляду на викладені положення, суд дійшов висновку про те, що понесені позивачем витрати, пов`язані з визначенням розміру матеріальної шкоди, завданої власнику пошкодженого ТЗ у розмірі 620, 00 грн підлягають задоволенню, оскільки є витратами, спрямованими на послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до Міністерства оборони України про стягнення 22 572, 36 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т. Повітрофлотський, 6, ідентифікаційний номер 00034022, з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 8, ідентифікаційний номер 21647131, на будь-який його рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконавчого провадження) кошти в розмірі понесених витрат у сумі 22 572 (двадцять дві тисячі п`ятсот сімдесят дві) гривні 36 копійок, а також судовий збір у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 06 березня 2017 року.

Суддя Я.А. Карабань