ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2017 р.Справа № 922/157/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом ФОП ОСОБА_1, м. Харків
до ФОП ОСОБА_2, смт. Ков'яги , ТОВ "Зернова комора"
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - ОСОБА_3 за дов. б/н від 13.06.2016 р.,

відповідача-1 (ФОП ОСОБА_2.) - не з'явився,

відповідача-2 (ТОВ «ЗЕРНОВА КОМОРА») - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача-1 - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та відповідача-2 - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОВА КОМОРА» про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за договором про надання послуг по внесенню пестицидів №15/03-У від 15.03.2016 р. у сумі 310850,54 грн., у т. ч.: 266840,00 грн. - суми основного боргу, 11506,14 грн. - пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 26824,00 грн. - штрафу за договором, 4803,12 грн. - інфляційних збитків, 877,28 грн. - 3% річних. Позивач також просить суд покласти на відповідачів витрати по сплаті судового збору.

Свої вимоги позивач мотивує неналежним виконанням відповідачем-2 зобов'язань за договором про надання послуг по внесенню пестицидів №15/03-У від 15.03.2016 р. в частині здійснення оплати за надані послуги, що має наслідком солідарну відповідальність відповідачів з урахуванням договору поруки №П-15/03, укладеного 15.03.2016 р. між позивачем та відповідачем-1.

Ухвалою суду від 05.01.2017 р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 23.01.2017 р. о 09:30.

Ухвалою від 23.01.2017 р. розгляд справи було відкладено на 27.02.2017 р. у зв'язку з неявкою відповідачів.

25.02.2017 р. через канцелярію господарського суду від представника позивача надійшли документи (вх. №6672) на виконання, викладених в попередніх ухвалах, вимог суду. Позивачем надано витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на відповідачів, копію паспорту ФОП ОСОБА_2 та додаткові пояснення по справі.

Надані пояснення та документи судом досліджено та долучено до матеріалів справи.

Також, позивач надав заяву про зменшення розміру позовних вимог (вх. 6670), в якій, з урахуванням часткової оплати боргу ТОВ «Зернова комора», просить суд стягнути солідарно з ТОВ «Зернова комора» та Фізичної-особи підприємця ОСОБА_2 заборгованість за договором про надання послуг по внесенню пестицидів №15/03-У від 15.03.2016 р у сумі 309628,86 грн. у т.ч.: основного боргу - 265040,00 грн., пені - 11711,61 грн., штрафу - 26824,00 грн., інфляційних збитків - 4803,12 грн., 3% річних - 1250,13 грн. та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 4644,43 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити з урахуванням поданої заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідачі у призначене судове засідання не з'явилися, правом на участь представників у судовому засіданні не скористалися, причину неявки не повідомили, витребуваних судом документів не надали.

Ухвала про порушення провадження по справі була отримана відповідачем-1 особисто 10.01.2017 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 30).

З матеріалів справи вбачається, що ухвала суду про порушення провадження була надіслана відповідачу-2 за адресою, яка вказана у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, але не була отримана у зв'язку з закінченням терміну зберігання, про що свідчить довідка УДППЗ «Укрпошта» (а.с 32).

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи вищезазначене, та зважаючи на приписи ч. 1 ст. 18 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідно до якої, відомості, які внесені до Єдиного державного реєстру, вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, суд приходить до висновку, що відповідач-2 належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи й відсутність представника відповідача-2 не перешкоджає розгляду справи по суті.

В силу приписів ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із пунктом 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, проте відповідач не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, на участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, суд вважав за можливе розглянути справу без участі представників відповідачів за наявними у ній матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно вивчивши надані до суду докази і таким чином з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

Між ФОП ОСОБА_1 (в якості Виконавця) та ТОВ «Зернова комора» (в якості Господарства) було укладено договір про надання послуг по внесенню пестицидів №15/03-У (надалі - Договір) від 15.03.2016 р.

За вказаним Договором в порядку та на умовах визначених ним, Виконавець взяв на себе зобов'язання власними силами та у відповідній якості надати послуги по внесенню пестицидів на полях наданих Господарством, а Господарство зобов'язалося прийняти та своєчасно оплатити надані послуги (роботу) в порядку, строки та у розмірі, передбаченим Договором.

В розділі 3 Договору сторони погодили наступний порядок розрахунків.

Відповідно до п. 3.2 Договору вартість робіт складає 140,00 грн. за 1 га. обробленої площі. Загальна вартість виконаних виконавцем робіт по Договору складає 420000,00 грн. (п.3.3 договору).

Оплата послуг (робіт) проводиться таким чином: 25% передоплата на підставі виставленого рахунку протягом 3-х банківських днів. Остаточний розрахунок за проведені послуги (роботи) у розмірі 75% від суми Договору повинно бути проведено Господарством протягом 3-х банківських днів з дати підписання уповноваженими представниками обох сторін Акту приймання-передачі виконаних робіт (пункти 3.4-3.6 Договору).

Пунктом 3.7 Договору сторони погодили, що зобов'язання Виконавця щодо виконання робіт вважаються виконаними у повному обсязі з моменту підписання сторонами Акта приймання-виконаних робіт.

Позивачем були виконані та здані роботи на суму 268240,00 грн., на підтвердження чого позивачем надано підписаний сторонами Акт приймання-передачі виконаних робіт №11 від 29.09.2016 р. (а.с. 14).

В порушення умов Договору, як зазначає позивач, відповідач-2 лише частково розрахувався за надані йому послуги, в результаті чого, на дату звернення з позовом до суду, утворилася заборгованість в розмірі 266840,00 грн.

Позивач надав копію претензії від 17.11.2016 р. (вих. №17/11), однак, доказів відправки її відповідачу-2 або отримання ним такої претензії до суду не надано.

В додаткових поясненнях позивач зазначав, що фактично послуги були надані без отримання попередньої оплати з причин усної домовленості між сторонами, оскільки до цього вони були в добрих партнерських стосунках. Надані за Договором послуги були прийняті ТОВ «Зернова комора» без зауважень, але залишились не оплаченими.

Також, між позивачем (Кредитор) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Поручитель) було укладено договір поруки №П-15/03 від 15.03.2016 р. (надалі Договір поруки).

За вказаним договором поручитель зобов'язався перед Кредитором солідарно відповідати за виконання Боржником (ТОВ «Зернова комора») зобов'язань щодо здійснення останнім розрахунку та можливих штрафних санкцій за Договором про надання послуг по внесенню пестицидів №15-03-У від 15.03.2016 р., а також інших витрат Кредитора, пов'язаних з захистом свого порушеного права у разі невиконання та/або неналежного виконання Боржником обов'язків за зобов'язанням забезпеченим порукою.

За виконання Зобов'язання, забезпеченого порукою, Поручитель несе відповідальність солідарно/або окремо кожен, усім майном, яке належить йому на праві власності та на яке відповідно до вимог чинного законодавства може бути звернене стягнення (п. 2.2 Договору поруки).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України, та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 ЦК України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем було надано послуги відповідачу-2 на загальну суму 268240,00 грн., що підтверджено підписаним сторонами актом приймання-передачі виконаних робіт №11 від 29.09.2016 р. Однак, за надані послуги не було здійснено оплату в повному обсязі.

З урахуванням зменшення розміру позовних вимог, у зв'язку з частковою боргу оплатою відповідачем-2 в розмірі 1800,00 грн., поточна заборгованість складає 265040,00 грн.

Доказів на підтвердження погашення заборгованості в іншому розмірі відповідачами не надано.

Оскільки пунктом 3.7 Договору сторони погодили, що зобов'язання Виконавця щодо виконання робіт вважаються виконаними у повному обсязі з моменту підписання сторонами Акта приймання-виконаних робіт, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача по стягненню суми основного боргу в розмірі 265040,00 грн.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.3 Договору становлено, що при порушенні термінів оплати згідно пп. 3.5, 3.6 Договору, Господарство сплачує Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на даний період, за кожен день прострочення.

У відповідності до ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання зобов'язань розмір пені, передбачений п. 1 цього Закону обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 4.1. Постанови ПВГСУ «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Окрім того, в п. 4.5 Договору встановлено, що у разі прострочення остаточного платежу більш ніж 10 календарних днів, Господарство сплачує Виконавцю штраф у розмірі 10% від вартості наданих послуг.

З урахуванням зазначеного позивачем було нараховано 11711,61 грн. пені, штрафу - 26824,00 грн., інфляційних втрат - 4803,12 грн. та 3% річних - 1250,13 грн.

Перевіривши розрахунки позивача, суд вважає їх такими, що не суперечать встановленим законом вимогам щодо їх розрахунку, а вимоги по їх стягненню такими, що підлягають задоволенню.

Згідно статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до статті 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Положеннями частини 1 статті 543 Цивільного кодексу встановлено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних) боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо.

Таким чином, враховуючи укладений між позивачем та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 договір поруки №П-15/03 від 15.03.2016 р. про забезпечення виконання Боржником зобов'язання за Договором про надання послуг по внесенню пестицидів №15-03-У від 15.03.2016 р., враховуючи положення п. 2.2 Договору поруки, відповідно до якого за виконання Зобов'язання, забезпеченого порукою, Поручитель несе відповідальність солідарно/або окремо кожен, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача по солідарному стягненню з ТОВ «Зернова комора» та ФОП ОСОБА_2 суми боргу - 265040,00 грн., пені - 11711,61 грн., штрафу - 26824,00 грн., інфляційних збитків - 4803,12 грн. та 3% річних - 1250,13 грн.

Відповідно до ст. ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За приписами ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої витрати по сплаті судового збору у даній справі в розмірі 4644,43 грн. покладаються солідарно на відповідачів.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Прийняти до розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог (вх. №6670 від 27.02.2017 р.).

Задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Зернова комора» (12140, Житомирська обл., Хорошівський район, село Дворище, ВУЛИЦЯ ЛЕСІ УКРАЇНКИ, будинок 10, ідентифікаційний код юридичної особи 39504897) та Фізичної-особи підприємця ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) заборгованість за договором про надання послуг по внесенню пестицидів №15/03-У від 15.03.2016 р у сумі 309628,86 грн. у т.ч.: основного боргу - 265040,00 грн., пені - 11711,61 грн., штрафу - 26824,00 грн., інфляційних збитків - 4803,12 грн., 3% річних - 1250,13 грн. та судовий збір у розмірі 4644,43 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 01.03.2017 р.

Суддя Л.С. Лаврова