РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року Справа № 913/39/17

Провадження №7/913/39/17

Господарський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Тацій О.В.,

за участю секретаря судового засідання помічника судді Лотох І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання», м. Луганськ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таун Сервіс», м. Сєвєродонецьк про стягнення 3 % річних та інфляційних нарахувань за порушення строку виконання зобовязання.

У засіданні брали участь:

Від позивача ОСОБА_1, довіреність № 35 від 10.01.2017, паспорт ЕМ № 899687.

Від відповідача ОСОБА_2, довіреність № 1400 від 23.12.2016, паспорт ЕН № 009253.

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання» звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таун Сервіс», в обґрунтування якого зазначено, що відповідно до укладеного 15.09.2009 між сторонами договору № 1277 позивач зобовязався постачати відповідачу електричну енергію, а останній, в свою чергу, зобовязався своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість поставленої електроенергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами договору та додатками до договору, що є його невідємними частинами протягом пяти операційних днів на підставі наданих постачальником рахунків, починаючи з наступного дня після їх отримання. Розрахунок за необліковану електроенергію споживач здійснює на підставі наданих постачальником рахунків протягом 30 календарних днів, починаючи з наступного дня після його отримання. Відповідач взяті на себе зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, оплату за спожиту в період червень 2014-липень 2016 року активну електроенергію своєчасно та у повному обсязі не здійснив, у звязку з чим позивачем за вказаний період було нараховано 3 % річних від простроченої суми у розмірі 14124 грн. 86 коп. та інфляційні нарахування у розмірі 67385 грн. 98 коп. Крім того, позивач зазначає, що , що за період січень 2015 по липень 2016 року відповідач своєчасно і в повному обсязі не здійснив оплату виставлених рахунків за перетікання реактивної електроенергії, у звязку з чим за вказаний період відповідачу здійснено нарахування 3 % річних від простроченої суми виконання зобовязання у розмірі 219 грн. 14 коп. та інфляційних нарахувань за період квітень 2015 жовтень 2016 року в розмірі 1014 грн. 80 коп. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Таун Сервіс» інфляційні нарахування у сумі 68400 грн. 78 коп.; 3 % річних у сумі 14344 грн.

Вказану позовну заяву 11.01.2017 розподілено судді Тацій О.В. відповідно до вимог ст.2-1 ГПК України.

11.01.2017 ухвалою судді Господарського суду Луганської області було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 26.01.2017 та відкладався судом неодноразово.

В судовому засіданні 28.02.2017 представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Крім того, представником позивача в судовому засіданні подано письмові пояснення з урахуванням відзиву відповідача від 09.02.2017 (б/н від 27.02.2017), які судом розглянуті та долучені до матеріалів справи.

Відповідач надав відзив на позовну заяву № 145 від 09.02.2017, в якому посилався на те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання» є безпідставними та необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню, оскільки розрахунки, додані до позовної заяви не відповідають сумам, зазначених у рахунках. Крім того, на виконання вимог чинного законодавства відповідачем було укладено ряд протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України, яким були змінені умови та строки виконання зобовязань за договором № 1277 від 15.09.2009 про постачання електричної енергії в частині оплати спожитої електричної енергії. На підставі зазначених рішень було здійснено оплату за спожиту електроенергію за період з червня 2014 року по липень 2016 року. Крім того, відповідно до Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції та обмеження відповідальності підприємств виконавців/боржників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» до 31.12.2015 було встановлено мораторій на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компанія у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції. Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Таун Сервіс» є підприємством, яке надає житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у м. Сєвєродонецьк Луганської області, яке є населеним пунктом на території якого здійснювалася антитерористична операція, на думку відповідача, позивач не мав права у період з 14.04.2014 по 31.12.2015 нараховувати будь-які штрафні санкції, у тому числі і 3 % річних та інфляційних нарахувань за час прострочення виконання грошового зобовязання. Також, позивачем не дотримано умов укладеного 15.09.2009 договору щодо порядку розрахунків за спожиту електроенергію та здійснення інших платежів, додатком до якого передбачено, що оплата пені, 3 % річних та інфляційних нарахувань за порушення строків розрахунків споживач здійснює на підставі наданих постачальником рахунків протягом 5 операційних днів, починаючи з наступного дня після їх отримання та на зазначені суми споживачу надаються окремі рахунки, які позивачем не надавалися.

Заявою № 144 від 09.02.2017 відповідач просив не брати до уваги відзив № 75 від 23.01.2017, як помилково наданий (а.с.106).

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд установив наступне.

Судом встановлено, що 15.09.2009 між позивачем та відповідачем був укладений договір № 1277 про постачання електричної енергії, згідно якого позивач зобовязався постачати відповідачу електричну енергію, а останній, в свою чергу, зобовязався своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість поставленої електроенергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами договору та додатками до договору, що є його невідємними частинами (а.с.11-16).

Згідно п.2.3. договору споживач електричної енергії (відповідач по справі) зобовязаний виконувати умови договору та вимоги нормативно-технічних документів, оплачувати постачальнику вартість електричної енергії за діючими роздрібними тарифами, встановленими відповідно до умов та правил здійснення підприємницької діяльності з постачанням електричної енергії за регульованим тарифом та здійснювати інші платежів згідно з умовами додатку «Порядок розрахунків» (п.п.2.3.4).

За п.9 додатку до договору «Порядок розрахунків» остаточний розрахунок за фактично спожиту у розрахунковому періоді активну електроенергію; за перевищення договірної енергії; оплату сум на відшкодування збитків, оплату пені, 3 % річних та інфляційних нарахувань за порушення строків розрахунків споживач здійснює на підставі наданих постачальником рахунків протягом 5 операційних днів, починаючи з наступного дня після їх отримання. Розрахунок за необліковану електроенергію споживач здійснює на підставі наданого постачальником рахунку протягом 30 календарних днів, починаючи з наступного дня після його отримання. Дата оплати рахунку (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточні рахунки постачальника.

Пунктом 4.1 договору передбачено , що за невиконання зобовязань за договором сторони несуть відповідальність в порядку, визначеному чинним законодавством України. За п.п.4.4.1 договору у разі порушення споживачем строку розрахунку за активну електричну енергію, внесення плати за перетікання реактивної електричної енергії та строків оплати за перевищення договірних величин споживання електричної енергії, за необліковану електричну енергію та на відшкодування збитків споживачу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої в період, за який сплачується пеня від розміру простроченого платежу за кожен день прострочення. На суму нарахованої пені, 3 % річних та інфляційних нарахувань споживачу надаються окремі рахунки (а.с.12).

Позивач в період з червня 2014 року по липень 2016 року належним чином виконав умови укладеного між сторонами договору № 1277 та поставив активну електроенергію, а саме:

1277/6/1 від 17.06.2014 на суму 43906,43 грн. (том № 1: а.с.17);

1277/7/1 від 16.07.2014 на суму 38627,48 грн. (том № 1: а.с.20);

1277/8/1 від 20.08.2014 на суму 55352, грн.( том № 1: а.с.22);

1277/9/1 від 23.09.2014 на суму 56425,22 грн.( том № 1: а.с.24);

1277/10/1 від 15.10.2014 на суму 48105, грн. (том № 1: а.с.26);

1277/11/1 від 17.11.2014 на суму 54859,18 грн. (том № 1: а.с.28);

1277/12/1 від 16.12.2014 на суму 52696,44 грн. (том № 1: а.с.30);

1277/1/1 від 15.01.2015 на суму 55291,20 грн. (том № 1: а.с.32);

1277/2/1 від 17.02.2015 на суму 54385,99 грн. (том № 1: а.с.35);

1277/3/1 від 17.03.2015 на суму 47301,20 грн. (том № 1: а.с.39);

1277/4/1 від 17.04.2015 на суму 57758,39 грн. (том № 1: а.с.43);

1277/5/1 від 18.05.2015 на суму 56135,71 грн. (том № 1: а.с.45);

1277/6/1 від 15.06.2015 на суму 60003,76 грн. (том № 1: а.с.48);

1277/7/1 від 15.07.2015 на суму 63700,42 грн. (том № 1: а.с.51);

1277/8/1 від 18.08.2015 на суму 73516,30 грн. (том № 1: а.с.54);

1277/9/1 від 15.09.2015 на суму 64981,93 грн. (том № 1: а.с.57);

1277/10/1 від 16.10.2015 на суму 67580,09 грн. (том № 1: а.с. 61);

1277/11/1 від 17.11.2015 на суму 77157,48 грн. (том № 1: а.с.66);

1277/12/1 від 16.12.2015 на суму 61612,48 грн. (том № 1: а.с.73);

1277/1/1 від 18.01.2016 на суму 74757,74 грн. (том № 1: а.с.77);

1277/2/1 від 16.02.2016 на суму 77714,03 грн. (том № 1: а.с.80);

1277/3/1 від 22.03.2016 на суму 64612,92 грн. (том № 1: а.с.156);

1277/4/1 від 18.04.2016 на суму 85808,53 грн. (том № 1: а.с.87);

1277/5/1 від 16.05.2016 на суму 97525,66 грн. грн. (том № 1: а.с.90);

1277/6/1 від 17.06.2016 на суму 88175,02 грн. (том № 1: а.с.93);

1277/7/1 від 20.07.2016 на суму 92967,19 грн. (том № 1: а.с.96);

та за період з січня 2015 по липень 2016 за перетікання реактивної електроенергії:

1277/1/3 від 15.01.2015 на суму 739 грн. (том № 1: а.с.33);

1277/3/3 від 17.03.2015 на суму 728,97 грн. (том № 1: а.с.40);

1277/4/3 від 17.04.2015 на суму 865,38 грн. (том № 1: а.с.42);

1277/5/3 від 18.05.2015 на суму 941,24 грн. (том № 1: а.с.46);

1277/6/3 від 15.06.2015 на суму 883,76 грн. (том № 1: а.с.49) ;

1277/7/3 від 15.07.2015 на суму 1001,36 грн. (том № 1: а.с.52);

1277/8/3 від 15.08.2015 на суму 1080,53 грн. (том № 1: а.с.55);

1277/9/3 від 15.09.2015 на суму 1182,68 грн. (том № 1: а.с.58);

1277/10/3 від 16.10.2015 на суму 866,65 грн. (том № 1: а.с.62-63);

1277/11/3 від 17.11.2015 на суму 619,47 грн. (том № 1: а.с.67-70);

1277/12/3 від 16.12.2015 на суму 827,28 грн. (том № 1: а.с.74);

1277/1/3 від 18.01.2016 на суму 1009,67 грн. (том № 1: а.с.78);

1277/2/3 від 18.02.2016 на суму 900,17 грн. (том № 1: а.с.81);

1277/3/3 від 22.03.2016 на суму 812,44 грн. (том № 1: а.с.84);

1277/4/3 від 18.04.2016 на суму 922,26 грн. (том № 1: а.с.88);

1277/5/3 від 16.05.2016 на суму 1087,55 грн. (том № 1: а.с.91);

1277/6/3 від 17.06.2016 на суму 887,94 грн. (том № 1: а.с.94);

1277/7/3 від 20.07.2016 на суму 1039,63 грн. (том № 1: а.с.97).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання» посилається на те, що відповідач свої обовязки за договором щодо своєчасної та повної сплати вартості спожитої електроенергії виконав з порушенням строків встановлених в договорі, внаслідок чого позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача інфляційні витрати за порушення строків оплати поставленої електроенергії у розмірі 68400 грн. 78 коп. та 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення у розмірі 14344 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст.193 Господарського кодексу України.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, на виконання приписів Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» та «Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію», затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та Державного казначейства України від 03.02.2009 № 55/57/43 та «Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію», затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 № 493/688, Головним управлінням Державної казначейської служби України у Луганській області, Департаментом фінансів Луганської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Сєвєродонецької міської ради, Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, ТОВ «Таун Сервіс», ТОВ Луганське енергетичне обєднання» та Державним підприємством «Енергоринок» були підписані наступні протокольні рішення (по договору № 1277 від 15.09.2009) про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України:

- від 17.11.2014 № 20/1011 за червень-жовтень 2014 року на суму 242417 грн. 07 коп.;

- від 20.01.2015 № 20/258 за жовтень-грудень 2014 року на суму 107555 грн. 62 коп.;

- від 16.02.2015 № 20/580 за січень 2015 року на суму 55291 грн. 20 коп.;

- від 14.04.2015 № 20/1213 за березень 2015 року на суму 47301 грн. 20 коп.

- від 18.05.2015 № 20/1772 за квітень 2015 року на суму 57758 грн. 39 коп.;

- від 16.02.2016 № 20/5034 за травень-грудень 2015 року на суму 354445 грн. 91 коп.

- від 15.03.2016 № 20/5257 за січень-лютий 2016 року на суму 77714 грн. 03 коп.;

- від 18.05.2016 № 20/5853 за березень-квітень 2016 року на суму 60421 грн. 45 коп.;

- від 14.06.2016 № 20/6022 за квітень-травень 2016 року на суму 97525 грн. 66 коп.;

- від 15.07.2016 № 20/6380 за квітень-травень 2016 року на суму 88175 грн. 02 коп.;

- від 19.09.2016 № 20/7035 за травень-липень 2016 на суму 192313 грн. 61 коп.

Предметом цих договорів була організація та проведення сторонами взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету.

Положенням пунку 4.6 вказаних договорів про взаєморозрахунки передбачено, що відповідач перераховує на рахунок позивача кошти, для погашення заборгованості за спожиту електроенергію за договором № 1277 від 15.09.2009 за період червень 2014 року по липень 2016 року (том № 2: а.с.26-28; 32-34; 38-40; 45-47; 51-53; 56-58; 63-65; 70-72; 78-80; 86-88; 93-95).

Таким чином, сторони у такий спосіб змінили порядок і строк проведення розрахунків за електроенергію, поставлену протягом червня 2014 року по липень 2016 року за договором № 1277 від 15.09.2009.

Крім того, відповідно до ст. 7 Господарського кодексу України відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Згідно ст. 12 Господарського кодексу України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного та соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Зокрема, засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб'єктів господарювання є регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб'єктів господарювання здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

З огляду на це, запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу (далі - ПЕК), визначений Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій (Постанова КМУ № 20 від 11.01.2005) держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов'язаних з електропостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання електричної енергії.

Фактично, визнаючи неможливість розрахунків у цій частині підприємствами ПЕК, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює цим самим характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині зазнають імперативного регулюючого впливу держави, шляхом прийняття, зокрема, ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", Закону про державний бюджет на відповідний рік, нормами яких передбачено виділення субвенцій на фінансування пільг та субсидій, та інших законодавчих актів, на виконання яких, у свою чергу, було прийнято підзаконні нормативні акти і, зокрема, згадану вище Постанову КМУ № 20 від 11.01.2005.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов'язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного) застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови, чи навпаки.

Тому, при визначенні обсягу грошових зобов'язань, до яких слід застосовувати норми того чи іншого законодавства, суд повинен виходити з величини компенсації, яку буде перераховано за рахунок державного бюджету.

З огляду на таке, оформлення та підписання документів, зокрема, таких як протоколи взаєморозрахунків, а в даному випадку - спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, слід вважати лише елементами оформлення розрахунків за рахунок коштів субвенцій з державного бюджету, процедурою реалізації права, дотримання якої є передумовою безпосереднього виділення коштів та фактичних розрахунків за рахунок бюджетних коштів. Дані документи є вторинними та похідними від факту надання відповідних пільг та субсидій певним категоріям юридичних та фізичних осіб, оскільки правовідносини, що регулюються нормами відповідного законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), виникають саме з моменту надання відповідних пільг та субсидій і з цього ж моменту виникає формальне право на отримання бюджетного відшкодування.

Отже, для застосування санкцій, передбачених підпунктом 4.4.1 договору № 1277 від 15.09.2009 та наслідків за порушення грошового зобовязання, встановлених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, встановлених договорами про організацію взаєморозрахунків, які діяли, та виконувалися сторонами.

Наведена правова позиція викладена у Постановах Вищого господарського суду України від 01.03.2016р. по справі № 916/420/15-г та від 26.07.2016р. по справі № 924/13/16, а також в постановах Верховного Суду України від 23 вересня 2014 року у справі №5011-35/1271-2012 та від 10 лютого 2016 року у справі № 902/1652/13.

Судом встановлено, що на підставі зазначених протокольних рішень відповідачем було проведено розрахунок за спожиту електроенергію за період червня 2014 року по липень 2016 року за договором № 1277 від 15.09.2009. Заборгваність за вказаний період у відповідача перед позивачем відсутня, про що не заперечує Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання».

Позивачем було зараховано відповідні суми в оплату за поставлену електричну енергію за період червень 2014 року по липень 2016 року, що підтверджується наданими розрахунками, але при нарахуванні 3% річних та інфляційних витрат відповідна правова позиція не врахована.

Таким чином, наданими доказами, які містяться в матеріалах справи підтверджено, що відповідачем виконувалися вимоги договору про постачання електричної енергії № 1277 від 15.09.2009 та спільних протокольних рішень «Про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету», які укладалися між позивачем та відповідачем, організація взаєморозрахунків за якими проводилась відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 «Про затвердження деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій», згідно з Порядком проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України, НАК «Нафтогаз України», Державного казначейства України № 55/57/43 від 03.02.2009.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у позивача відсутні правові підстави для висновку про порушення відповідачем термінів оплати вартості отриманої електроенергії і, відповідно, стягнення з останнього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання» інфляційних нарахувань у сумі 68400 грн. 78 коп. та 3 % річних у розмірі 3715 грн.

Викладені представником позивача обставини у письмових поясненнях з урахуванням відзиву відповідача від 27.02.2017 спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи зазначене вище, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєдання» необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Судові витрати покладаються на позивача у справі відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання», м. Луганськ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таун Сервіс», м. Сєвєродонецьк про стягнення 3 % річних та інфляційних нарахувань за порушення строку виконання зобовязання відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 28.02.2017.

Суддя О.В. Тацій