РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2017Справа №905/168/17
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод"

до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця"

про стягнення збитків у розмірі 9 014,40 грн.

Представники сторін:

від позивача: Бичков О.Є. - представник за довіреністю № 11/09/14 від 01.01.2017 р.;

від відповідача: Комісарова А.В. - представник за довіреністю № Ц/3-04/286-16 від 11.10.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" про стягнення збитків у розмірі 9 014,40 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.07.2016 року на адресу приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" по залізничній накладній №49296924, відвантажено вугілля кам'яне марки ГО-100 у вагоні №60627254, вантажовідправник - публічне акціонерне товариство «ДТЕК Добропільська ЦЗФ».

До відправки вказаний вагон надійшов з вагою, зазначеною у залізничній накладній, а саме - 69,00 тон. Після прибуття вагонів на станцію Авдіїївка, органом транспорту складений акт загальної форми №895, проведено комісійне перевантажування маси вантажу та встановлена вагова недостача у вагоні - 6950 кг, складений комерційний акт БН №696727/59.

У зв'язку з чим позивач звернувся в суд про стягнення з відповідача збитків у вигляді нестачі у розмірі 9 014,40 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 12.01.2017 року прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі №905/168/17.

Ухвалою господарського Донецької області від 18.01.2017 року передано справу за встановленою підсудністю до господарського суду м. Києва.

Ухвалою господарського міста Києва від 25.01.2017 р. прийнято справу до провадження, призначено розгляд справи на 13.02.2017 р.

У судове засідання 13.02.2017 р. представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 25.01.2017 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 017.

Представник позивача виконав вимоги ухвали суду від 25.01.2017 р.

Ухвалою господарського міста Києва від 13.02.2017 року розгляд справи відкладено на 27.02.2017 року.

В судовому засіданні 27.02.2017 року представник відповідача виконав ухвалу суду від 25.01.2017 року.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

27.02.2014 між публічним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод", правонаступником якого є приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Трейдинг" (постачальник) укладено договір №УПр14/16, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати, а покупець - прийняти та оплатити вугільну продукцію (ресурси) за марочним складом, цінам і в кількості, зазначеній у відповідних специфікаціях, які є невід'ємною частиною договору і на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до специфікації від 29.06.2016 року (додаток №12 до договору №УПр14/16 від 27.02.2014р.) постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити вугілля кам'яне марки ГО-100, ціна на тонну - 1200,00 грн. без ПДВ, 1 440,00 грн. з ПДВ.

Згідно з п.4 специфікації передбачено, що поставка ресурсів, по даній специфікації здійснюється на умовах «FCA, залізнична станція Добропілля і / або Родінська », згідно Міжнародних правил тлумачення торгових термінів «ІНКОТЕРМС»в редакції 2010 року, з урахуванням умов і застережень, які містяться в договорі і даній специфікації.

Датою поставки (передачі) вищевказаних ресурсів (відповідної партії) від постачальника до покупця вважається дата їх передачі відповідному перевізнику (відбиток штемпеля залізничної станції відправлення «Укрзалізниці» на залізничній накладній свідчить про приймання ресурсів до перевезення).

Сторони обумовлюють, що право власності на ресурси, а також усі ризики втрати та/або пошкодження ресурсів (відповідної партії) або їх частини, що постачаються по даній специфікації переходять від постачальника до покупця з дати поставки (передачі) ресурсів.

Пунктом 6 специфікації передбачено, що вантажовідправником є ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ".

06.07.2016 року відповідно до залізничної накладної № 49296924 на адресу приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" зі станції відправлення "Добропілля" до станції Авдіївка було відправлено вагон № 60627254 з вантажем вугілля кам'яне, маса вантажу 69000 кг, тара вагону 23300 кг, відправником якого є ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ".

По прибуттю вищезазначеного вагону на станцію призначення (Авдіївка) органом транспорту складений комерційний акт БН №696727/59 від 09.07.2016 року.

В комерційному акті зазначено, що відповідно акту загальної форми №895 від 09.07.2016 року ст. Авдіївка здійснено комісійне переважування вантажу на справних 100-т електронних вагах вантажоодержувача, приписаних до з.д. та провірених 05.04.16. По документах значиться вага: нетто 69 000, тара 23 300 кг. При перевірці виявилось: брутто 85 350, нетто 62 050, тара 23 300 кг, що менше ваги зазначеної в накладній на 6 950 кг.

Вантаж прибув у справному вагоні, люки та двері щільно зачинені на фіксуючі пристрої, протікання вантажу відсутнє. Навантаження у вагоні шапкою висотою 200 мм. У вагоні над 6-7 люками поглиблення 1,5м*1,0м*ширину вагону. Поверхня вантажу плівкою проти видування не вкривалась, вантаж маркований однією борозною поздовжньої катка ущільнення.

За розрахунками позивача, вартість недостачі вантажу, яка була розрахована позивачем відповідно до рахунку № 0607-11 від 06.07.2016 з урахуванням норми недостачі вантажу 1% становить 9 014,40 грн.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить стягнути з відповідача збитки у вигляді нестачі у розмірі 9 014,40 грн., які виникли у зв'язку з незбереженням вантажу при його перевезенні у залізничному вагоні № 60627254 (недостача вантажу з урахуванням норми недостачі вантажу 1% становить 6 260 кг).

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі статтею 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Стаття 224 ГК України зобов'язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов'язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Як встановлено судом, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 9 014,40 грн. збитків, які виникли у зв'язку з незбереженням вантажу (вагою 6 950 кг) при його перевезенні у вагоні № 60627254 за залізничною накладною № 49296924 від 06.07.2016.

Відповідно до статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч. 5 статті 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до статті 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Відповідно до статті 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут), накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено також ч. 2 статті 307 Господарського кодексу України.

Згідно із ч. 2 статті 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Статтею 52 Статуту, встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

У відповідності до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Як свідчать матеріали справи, складений комерційний акт БН №696727/59 від 09.07.2016 року за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, а тому визнається судом належним та допустимим доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу, та недостачі вантажу вагою 6 950 кг, який перевозився у вагоні №60627254.

Відповідно до ч. 3 статті 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

В матеріалах справи наявний рахунок №0607-11 від 06.07.2016 року, виставлений товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Трейдинг" та акт приймання-передачі вугільної продукції відповідно до договору №УПр14/16 від 27.02.2014 року, з якого вбачається, що вартість вантажу (вугілля кам'яне марки ГО-100) становить 1200,00 грн. без ПДВ за 1 тону.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно із ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 1 % маси, зазначеної в перевізних документах.

Як вбачається із позовної заяви, позивачем було здійснено розрахунок збитків (вартості недостачі вантажу) наступним чином: 1) у вагоні №60627254 маса нетто при відправленні становила 69 000 кг, 2) норма недостачі (природні втрати) 69000 кг * 1% = 690 кг, 3) недостача вантажу - 6 260 кг (6950 кг - 690 кг), 4) вартість 1 тонни відповідно до рахунку №0607-11 від 06.07.2016 року - 1 200,00 грн. без ПДВ, 5) вартість недостачі вантажу (розмір збитків) становить 9 014,40 грн. (1 200,00 грн. * 6,260 т + 20% ПДВ).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок збитків (вартості недостачі вантажу), суд погоджується із ним.

Враховуюче вищезазначене, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача збитків у розмірі 9 014,40 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49 ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (0680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ідентифікаційний код: 40075815) в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" (84400, Донецька область, м. Лиман, вул.. Привокзальна, 22, ) на користь приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" (86065, Донецька обл., місто Авдіївка, проїзд Індустріальний, будинок 1; ідентифікаційний код: 00191075) збитки у розмірі 9 014 (дев'ять тисяч чотирнадцять) грн. 40 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 07.03.2017 року.

Суддя С.М.Мудрий