ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2017 р. Справа № 922/3709/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В. О., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Шевель О. В.

секретар судового засідання Курченко В.А.

за участю представників:

позивача - Теличка П.П. (довіреність № 12 від 24.02.2017); Наугольного М.І. (довіреність №31 від 15.11.2016)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3 (вх. № 399 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 19.01.2017р. у справі №922/3709/16

за позовом Харківського обласного Територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Харків

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Харків

про стягнення 68000,00 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 19.01.2017 р. у справі №922/3709/16, з урахуванням ухвали Господарського суду Харківської області про виправлення описки від 28.02.2017, (суддя Хотенець П.В.) позов задоволено повністю, стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 штраф у розмірі 34000,00 грн. та пеню у розмірі 34000,00 грн. (на загальну суму 68000,00 грн.) із зарахуванням зазначеної суми до Державного бюджету України на рахунок 0003 управління Державної казначейської служби України у Дзержинському районі м. Харкова, код УДКСУ 37999654, код бюджетної класифікації 21081100 "Адміністративні штрафи та інші санкції", символ звітності 106. Також стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на користь Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 1378,00 гривень судового збору.

ФОП ОСОБА_3 з рішенням суду не погодилась, звернулась до Харківського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить прийняти до провадження апеляційну скаргу, скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 19.01.2017 р. по справі №922/3709/16, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 06.02.2017 вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 02.03.2017.

28.02.2017 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. 2251).

01.03.2017 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю її представника в іншому судовому засіданні. Доказів на підтвердження доводів клопотання до матеріалів справи не надано.

В судовому засіданні 02.03.2017 представники позивача заперечували проти відкладення розгляду справи, вважали можливий розгляд справи за відсутності представника позивача. По суті справи, представники позивача навели доводи на спростування вимог апеляційної скарги, просили суд залишити без змін оскаржуване рішення, апеляційну скаргу - без задоволення.

Колегія суддів, розглянувши в судовому засіданні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, дійшла висновку про відмову в його задоволенні, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 77 ГПК України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є: 1) нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; 1-1) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за наявності ухвали суду про таку участь, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 2) неподання витребуваних доказів; 3) необхідність витребування нових доказів; 4) залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача; 5) необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

Статтею 4-3 ГПК України визначено принцип змагальності сторін, який закріплює, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Колегія суддів зазначає, що апеляційний господарський суд належним чином забезпечив повідомлення сторін про розгляд даної справи. Зазначене підтверджується направленням на адресу сторін ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження та призначення її до розгляду. Однак, на адресу суду повернулася копія ухвали про призначення апеляційної скарги до провадження від 06.02.2017, яка не була вручена відповідачу. Ухвала про призначення апеляційної скарги до розгляду направлена на адресу відповідача, вказану в матеріалах даної справи та у Державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - АДРЕСА_1. З витягу з реєстру поштових відправлень (долученого до матеріалів справи) та записів на зворотній стороні конверту вбачається, що поштове відправлення доставлялося відповідачу двічі 09.02.2017 та 13.02.2017.

Приписами статті 64 ГПК України унормовано, що у разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Абзацом 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18 зазначено, що за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

До того ж, пунктом 3.9.2 цієї постанови передбачено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32-34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

З урахуванням обставин даної справи, колегія суддів вважає, що неявка представника відповідача або відповідача особисто не перешкоджає розгляду справи по суті, відповідачем не доведено, що розгляд даної справи неможливий без її участі або її представника, відповідних доказів до матеріалів не надано.

Враховуючи, що явка сторін обов'язковою судом не визнавалась та враховуючи належне повідомлення учасників даної справи, а також достатність матеріалів справи для об'єктивного, повного та всебічного розгляду апеляційної скарги ФОП ОСОБА_3 на рішення Господарського суду Харківської області від 18.01.2017 у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи без участі представника позивача та позивача особисто.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників позивача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

28.11.2013 Адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення №279-к «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції т накладення штрафу», яким визнано, що фізична особа - підприємець ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та фізична особа - підприємець ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), погодивши під час проведення торгів на закупівлю масла (з коров`ячего молока), які відбулися в грудні 2011 року, свої пропозиції конкурсних торгів з метою забезпечення перемоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5, вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 4 частини 2 статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів.

За вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції згідно з пунктом 2 резолютивної частини рішення на фізичну особу - підприємця ОСОБА_4 був накладений штраф у розмірі 34000,00 грн.

Позивачем 28.11.2013 вказане рішення направлено ФОП ОСОБА_4 за вих. №02-26/2-5250 (а.с. 12 т.1).

31.01.2014 року ФОП ОСОБА_4 звернулась з до позивача з клопотанням про розстрочення сплати штрафу за вказане правопорушення.

Розпорядженням Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.02.2014 №24-рп/к вирішено розстрочити ФОП ОСОБА_4 сплату штрафу у розмірі 34000,00 грн. рівними частинами до 05 січня 2015 року, а саме: до 04 березня 2014 року у розмірі 3100 грн.; до 04 квітня 2014 року у розмірі 3100 грн.; до 05 травня 2014 року у розмірі 3100 грн.; до 04 червня 2014 року у розмірі 3100 грн.; до 04 липня 2014 року у розмірі 3100 грн.: до 04 серпня 2014 року у розмірі 3100 грн.. до 04 вересня 2014 року у розмірі 3100 грн. до 06 жовтня 2014 року у розмірі 3100 грн. до 04 листопада 2014 року у розмірі 3100 грн.; до 04 грудня 2014 року у розмірі 3100 грн.; до 05 січня 2015 року у розмірі 3000 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на відсутність доказів сплати відповідачем штрафу станом на момент подання позову.

Крім того, у зв`язку з несплатою штрафу у встановлені строки, позивачем, у відповідності до приписів частини 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» нараховано пеню у розмірі, що не перевищує розмір штрафу та становить 34000,00 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд визнав позовні вимоги правомірними та обгрунтованими, а тому прийняв рішення про стягнення з відповідача 34000,00 грн. штрафу та 34000,00 грн. пені.

З такими висновками погоджується колегія суддів виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 змінила призвіще на ОСОБА_3 та змінила адресу реєстрації, про що не заперечується самою ОСОБА_3

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Статтею 6 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що адміністративні колегії територіальних відділень Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України.

Відповідно до ст.51 Закону України "Про захист економічної конкуренції", порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За правилами ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», органи Антимонопольного комітету України накладають штрафи на об'єднання, суб'єктів господарювання: юридичних осіб; фізичних осіб; групу суб'єктів господарювання - юридичних та/або фізичних осіб, що відповідно до статті 1 цього Закону визнається суб'єктом господарювання, у випадках, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. ч. 2, 3. ст. 56 Закону, рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачем рішення Антимонопольного комітету не оскаржено, відповідні докази у матеріалах справи відсутні. До того ж, відсутні і в матеріалах справи докази сплати відповідачем 34000,00 грн. штрафу.

Отже, колегія суддів вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з ФОП ОСОБА_3 штрафу за рішенням Антимонопольного комітету України у розмірі 34000,00 грн. Крім того, звернення останньої до позивача з клопотанням про розстрочення суми штрафу свідчить про визнання ФОП ОСОБА_3 вчинення нею порушення у сфері економічної конкуренції, а тому колегією суддів відхиляються доводи останньої щодо порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Частинами 5, 7-9 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу. У разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку. Протягом п'яти днів з дня сплати штрафу суб'єкт господарювання зобов'язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу. Суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.

У пункті 20.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" роз'яснено, що абзацами третім-п'ятим частини п'ятої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися. Слід також мати на увазі, що припинення та зупинення нарахування пені, про які йдеться у цих нормах, відбувається у зв'язку з прийняттям рішення, розглядом чи переглядом справи саме господарським судом, а не будь-яким органом, що вирішив (вирішує) спір.

Згідно ч.1 ст.60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк від дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Враховуючи вищевикладене, згідно частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за невиконання Рішення за період з 04 березня 2014 року до 26 жовтня 2016 року (включно) загальний розмір пені складає 415371,00 грн.

Розмір пені відповідно до частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" не може перевищувати розмір штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Таким чином, за розрахунком позивача, перевіреним колегією суддів та не спростованим у встановленому законом порядку відповідачем, останній за невиконання рішення Комітету має сплати пеню у розмірі 34000,00 грн.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно положень статті 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має зокрема повноваження звертатися до суду з позовами, заявами і скаргами у зв'язку із застосуванням законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до положень статті 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб'єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв'язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про стягнення не сплачених у добровільному порядку штрафів та пені.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта стосовно направлення на її адресу Рішення антимонопольного комітету без підпису та печатки територіального відділення, як такі що спростовуються приписами частини 1 статті 24 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» та положеннями Інструкції з діловодства в Харківському обласному територіальному відділенні Антимонопольного комітету України, затвердженої наказом Голови територіального відділення від 08.10.2013 №81.

Також колегія суддів вважає неправомірними доводи апелянта стосовно відсутності на веб-порталі інформації про Рішення, оскільки редакцією пункту 33 Тимчасових правил розгляду справ про порушення антимонопольного законодавства України, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19 квітня 1994 р. № 5 та чинних на момент прийняття Рішення, передбачено право, а ні обов'язок, органу антимонопольного комітету розміщувати інформацію про прийняті рішення на офіційному веб-сайті.

На думку колегії суддів, відсутність такого обов`язку не дає підстав стверджувати про порушення, допущені позивачем під час прийняття Рішення.

До того ж, положення статті 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції», якими передбачено обов`язок органів антимонопольного комітету оприлюднювати свої рішення на веб-сайті Антимонопольного комітету України, набули чинності тільки 12.11.2015.

За таких обставин, доводи, викладені в апеляційній скарзі не відповідають приписам чинного законодавства та не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 23.03.2012р. № 6 «Про судове рішення», рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Враховуючи наведені обставини справи та норми права, колегія суддів дійшла висновку про відповідність оскаржуваного рішення нормам чинного законодавства та матеріалам справи, на підставі чого, рішення господарського суду Харківської області від 18.01.2017 у справі № 922/3709/16 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, одностайно, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 18.01.2017, з урахуванням ухвали Господарського суду Харківської області про виправлення описки від 28.02.2017, по справі № 922/3709/16 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 06.03.17

Головуючий суддя Фоміна В. О.

Суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Шевель О. В.