ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

03.03.2017 справа № 908/2373/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2В , ОСОБА_3 ,
розглянувши апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,м. Київ
на ухвалу Господарського суду Запорізької області
від31.01.2017
у справі № 908/2373/15-г (суддя Дроздова С.С.)
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ
до Концерну "Міські теплові мережі", м. Запоріжжя
про за скаргою на діїстягнення 237682835,54 грн. Концерну "Міські теплові мережі", м. Запоріжжя Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,м. Київ

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 31.01.2017 скаргу Концерну «Міські теплові мережі» на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання рішення господарського суду Запорізької області у справі №908/2373/15-г задоволено, визнано незаконними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та інше.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 31.01.2017 у справі №908/2373/15-г, залишити скаргу Концерну «Міські теплові мережі» без задоволення.

До апеляційної скарги скаржником додано клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку на звернення з апеляційною скаргою на ухвалу від 31.01.2017 у справі №908/2373/15-г.

Дослідивши апеляційну скаргу та додані до неї документи, колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Господарського процесуального кодексу України, до скарги додаються докази сплати судового збору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга підлягає поверненню заявникові, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За приписами чинного законодавства судовий збір справляється його платником самостійно відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 6, 9 Закону України "Про судовий збір".

Згідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (в редакції закону, яка була чинна на момент звернення з апеляційною скаргою до суду).

Розміри ставок судового збору встановлено ст. 4 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду апеляційної скарги на ухвалу суду - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проте, до апеляційної скарги скаржником додано клопотання про відстрочення сплати судового збору до прийняття рішення по справі.

В обґрунтування заявленого клопотання про відстрочення сплати судового збору, апелянт зазначає те, що Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є бюджетною установою, фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, розрахунково-касове обслуговування якого здійснюється Державною казначейською службою України лише в межах відкритих асигнувань.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

За змістом положень статті 8 Закону питання про відстрочення сплати судового збору вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що є перешкоди для сплати нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. (п. 3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.11.2015 р. N 01-06/2093/15 Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015 N 484-VIII)).

Однак, колегія зазначає, що положення ст.8 Закону України "Про судовий збір" наділяють суд правом відстрочити сплату судового збору лише за наявності виняткових обставин.

За приписами ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень з урахуванням того, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Жодних аргументів чи доказів, які б підтверджували відсутність коштів на рахунках Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України для сплати судового збору апелянтом не надано.

Будь-яких доводів, а також доказів на підтвердження того, що на рахунках Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України будуть наявні кошти на сплату судового збору та скаржник зможе сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі протягом визначеного процесуальним законом строку розгляду апеляційної скарги апелянтом не надано.

При цьому, пунктом 2 ч. 3 ст.129 Конституції України та ст. 42 ГПК України закріплено принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Як роз'яснено в абзаці 3 п.3.1 постанов Пленуму від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати чи його відстрочення.

Таким чином, Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, як і інші органи державної влади, що утримуються за рахунок держбюджету, суб'єкти господарювання та громадяни поставлені законом у рівні умови в частині обов'язку сплачувати судовий збір, у зв'язку з чим, вибіркове надання господарським судом суб'єктивних переваг державним органам та бюджетним установам перед іншими учасниками судового процесу шляхом звільнення від сплати судового збору чи її відстрочення (в даному випадку заявник просить відстрочити сплату значної для держбюджету суми 1600,00 грн.) призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

З огляду на вищевикладене, апеляційна інстанція не вбачає достатніх правових підстав для задоволення клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору до прийняття рішення у справі, а тому апеляційна скарга підлягає поверненню без розгляду на підставі п. 3 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого для подання апеляційної скарги на ухвалу на ухвалу господарського суду Запорізької області від 31.01.2017 року у справі №908/2373/15-г буде розглянуто судом після усунення обставин, що зявились підставою повернення апеляційної карги та повторного звернення до апеляційного суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 97 Господарського процесуального Кодексу України після усунення обставин, що зявились підставою повернення апеляційної карги, сторона у справі має право повторно звернутись до Донецького апеляційного господарського суду в загальному порядку з врахуванням вимог ст. 93 Господарського процесуального Кодексу України.

Керуючись ст.86, п. 3 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу господарського суду Запорізької області від 31.01.2017 року у справі №908/2373/15-г - повернути скаржнику.

Матеріали справи №908/2373/15-г повернути господарському суду Запорізької області.

Додаток (для скаржника): апеляційна скарга б/н від 20.02.2017 на 8 арк. та додані до неї документи на 8 арк. та поштовий конверт на 1 арк.

Головуючий суддя: Н.О. Мартюхіна

Судді: Е.В. Сгара

ОСОБА_3