номер провадження справи 24/156/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2017 Справа № 908/3446/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю КОМТЕС-XXI (69032, м. Запоріжжя, вул. Виборзька, буд. 8, )
до відповідача: військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )
про стягнення суми
суддя Азізбекян Т.А.

Представники:
від позивача: Липко С.О., довіреність від 24.10.2016р. № 434
від відповідача: Омельченко Р.М., довіреність від 23.12.2016р. № 4671

СУТЬ СПОРУ:

26.12.2016р. до господарського суду Запорізької області звернулося товариство з обмеженою відповідальністю КОМТЕС-XXI з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 про стягнення з відповідача 240 510,73 грн., з яких: заборгованість за договором № 11 на роботи по ремонту та технічному обслуговуванню від 24.03.2016р. у сумі 170 000,00 грн., штраф у розмірі 34 000,00 грн., пеню у розмірі 23 958,36 грн., втрати від інфляції грошових коштів у сумі 10 023,33 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 2 529,04 грн.
Ухвалою від 26.12.20016р. судом порушено провадження у справі № 908/3446/16, присвоєно провадженню номер 24/156/16, справу призначено до розгляду на 30.01.2017р.
Ухвалою від 30.01.2017р. розгляд справи відкладений на 27.02.2017р.
27.02.2017р. до суду від позивача надійшла заява від 24.02.2017р. № 30 про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідача 170 000,00 грн. заборгованості за договором № 11 на роботи по ремонту та технічному обслуговуванню від 24.03.2016р.
Заява подана відповідно до вимог ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, прийнята судом та задоволена.
Таким чином, судом розглядаються вимоги про стягнення з відповідача 170 000,00 грн. заборгованості за договором № 11 на роботи по ремонту та технічному обслуговуванню від 24.03.2016р.
Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.
У засіданні суду 27.02.2017р. оголошено вступна та резолютивна частини рішення.
Позивач підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, що викладені у позові (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) вказує на те, що відповідно до укладеного договору № 11 від 24.03.2016р. позивач виконав у повному обсязі роботи, вартість яких становить 170 000,00 грн., про що свідчить підписаний акт надання послуг від 05.05.2016р. Відповідач свої зобов`язання щодо оплати робіт послуг не виконав, внаслідок чого сума основного боргу становить 170 000,00 грн. Просить суд, на підставі ст. ст. 86, 151, 161, 169, 179, 213, 625 Цивільного кодексу України, позов задовольнити.
Відповідач проти позову заперечує, свою позицію виклав у відзиві від 17.01.2017р. № 394, в якому зазначив, що у відповідності з пунктом 3.4 договору позивач надав гарантію на виконання роботи та встановлені запасні частини також з посиланням на Правила № 792. Однак, відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 28.11.2014р. № 615 Правила № 792 втратили чинність. Зважаючи на викладене, укладання договору за умовами нормативно - правового акту, який втратив чинність ставлять під сумнів доцільність юридичного зобов`язання щодо ремонту позаштатного автомобіля та подальшій оплаті послуг за кошти Державного бюджету. Також відповідач зазначив, що в вересні-листопаді 2016 року у військовій частині проводився внутрішній аудит фінансово-господарської діяльності частини, під час якого комісією було встановлено недоцільність оплати наданих послуг по ремонту позаштатного автомобіля. Просить суд в задоволенні позивних вимог відмовити в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

24.03.2016р. товариством з обмеженою відповідальністю КОМТЕС-XXI (Виконавець) та військовою частиною НОМЕР_1 (Замовник) укладений договір № 11 на роботи по ремонту та технічному обслуговуванню, за умовами якого (п. 1.1.) Виконавець здійснює роботи по ремонту та технічному обслуговуванню (ТО) бронеавтомобіля «SAXON» по переліку згідно Специфікації, що є невід`ємною частиною цього Договору, а Замовник здійснює оплату за виконані роботи відповідно до умов цього Договору.
Пунктом 2.1. договору сторони обумовили, що ціна договору складає 170 000,00 грн., у тому числі ПДВ 28 333,33 грн. і визначається виходячи з загально вартості проведених робіт, зазначених в актах виконаних робіт. Вартість проведених робіт визначається згідно Специфікації.
Відповідно до п. 3.5. договору, після закінчення виконання робіт сторонами підписується акт здачі-прийому робіт (надання послуг). Акт підписується Замовником та повертається Виконавцю один примірник протягом трьох робочих днів з моменту його надання Виконавцем. В разі не підписання акту у встановлений строк та/або не надання письмової мотивованої відмови від його підписання, роботи вважаються виконані Виконавцем і прийняті Замовником без претензій, і відповідно підлягають оплаті. Замовник вправі затримати розрахунок за Роботи, виконані з недоліками та дефектами, які виявлені при прийманні виконаних робіт Виконавця до їх повного усунення.
Згідно розділу 4 договору, Замовник проводить розрахунки не пізніше 30 банківських днів з дати підписання Сторонами Акта виконаних робіт (п. 4.1.). Замовник оплачує вартість виконаних робіт, в повному обсязі, відповідно до підписаного обома Сторонами Акту виконаних робіт (п. 4.2.).
Відповідно до п. 5.3.5. договору, Замовник зобов`язаний своєчасно здійснити оплату за отримані послуги (роботи).
За приписами ст. ст. 11, 509 ЦК України, підставою виникнення зобов`язань (цивільних прав та обов`язків) є, зокрема, договір. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Аналогічний припис містять п.п. 1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.
Згідно із ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь - який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем виконано роботи на загальну суму 170 000,00 грн., про що свідчить підписаний та скріплений печатками акт надання послуг № ЦЕН1248 від 05.05.2016р., в якому зокрема зазначено, що Замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.
Однак, відповідач зобов`язання щодо вчасної та повної оплати виконаних робіт не здійснив, будь-яких претензій щодо якості наданих послуг не заявляв.
У зв`язку з наявністю прострочення виконання зобов`язання щодо оплати робіт, позивач направив на адресу відповідача претензію № 127 від 25.10.2016р. про сплату заборгованості на протязі 10 банківських днів.
У відповіді на претензію від 01.12.2016р. № 4324 відповідач вказав на те, що у відповідності з пунктом 3.4 договору позивач надав гарантію на виконання роботи та встановлені запасні частини також з посиланням на Правила № 792. Однак, відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 28.11.2014р. № 615 Правила № 792 втратили чинність. Зважаючи на викладене, укладання договору за умовами нормативно - правового акту, який втратив чинність ставлять під сумнів доцільність юридичного зобов`язання щодо ремонту позаштатного автомобіля та подальшій оплаті послуг за кошти Державного бюджету. Також відповідач зазначив, що в вересні-листопаді 2016 року у військовій частині проводився внутрішній аудит фінансово-господарської діяльності частини, під час якого комісією було встановлено недоцільність оплати наданих послуг по ремонту позаштатного автомобіля.
Судом встановлено, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором, про що оформлено відповідні документи, які без зауважень підписані сторонами та скріплені печатками.
Відповідач, в порушення умов договору, зобов`язання щодо оплати робіт у розмірі 170 000,00 грн., у встановлений строк, не виконав. Факт порушення відповідачем умов, визначених договором, позивачем доведений.
На час розгляду справи в суді відповідач доказів належного виконання зобов`язання і перерахування заборгованості за договором в сумі 170 000,00 грн. суду не надав.
Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов`язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.
Статтями 42, 43 ГПК України встановлено, що господарський судовий процес здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. При цьому принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень; вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.
Статтею 22 ГПК України встановлено загальний обов`язок сторін добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.
Відповідач не скористався наданим йому законом правом відповідно до ст. 33 ГПК України, не надав до суду доказів, які могли б свідчити про належне виконання зобов`язань за договором.
Доводи відповідача судом до уваги не приймаються, оскільки спростовуються вищевикладеним, не відповідають наявним обставина, є безпідставними та незаконними.
Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 170 000,00 грн. основного боргу є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір відноситься на відповідача в розмірі 2 550,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4-5, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , р/р НОМЕР_3 Держказначейська служба м. Київ, МФО 820172) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОМТЕС-ХХІ» (69032, м. Запоріжжя, вул. Виборзька, 8, , р/р НОМЕР_4 в ЗРУ КБ «Приватбанк», МФО 313399) 170 000 (сто сімдесят тисяч) грн. 00 коп. основного боргу та 2 550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) грн. 00 коп. судового збору.
Видати наказ.

Рішення у повному обсязі складено і підписано 06.03.2017р.

Суддя Т.А. Азізбекян