Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

Іменем України

від 27 лютого 2017 року у справі № 927/132/17

Господарським судом Чернігівської області у складі судді Оленич Т.Г., розглянуто у відкритому судовому засіданні справу №927/132/17

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача: Сільськогосподарського кооперативу «Миколаївський», вул.Миру, 46, с.Миколаївка, Менський район, Чернігівська область, 15663

про стягнення 78924грн.66коп.

у присутності представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - підприємець (особисто)

від відповідача: не з'явився.

В судовому засіданні 27.02.2017 на підставі ч.2 ст.85 Господарського процесуального кодексу України проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача 73365грн.00коп. боргу по оплаті послуг з авіаційно-хімічних робіт повітряними суднами, які були надані на підставі заявки на виконання робіт по хімічному захисту рослин від 16.09.2016, а також про стягнення 5559грн.66коп. пені, нарахованої за період з 19.09.2016 по 23.12.2016.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань по оплаті послуг, наданих йому на підставі договору №162 про надання послуг в рослинництві від 16.09.2016.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, витребувані судом докази сплати попередньої оплати вартості замовлених послуг також не представив. Про причини неможливості представити суду відзив та інші докази відповідач суду не повідомив. На підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Після порушення провадження у справі позивачем подано заяву від 21.02.2017 про уточнення позовних вимог, в якій позивач з посиланням на здійснення нового розрахунку пені просить стягнути з відповідача раніш заявлену суму основного боргу - 73365грн., та пеню в сумі 6934грн.50коп. До заяви додано докази надсилання її копії відповідачу.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України не передбачає право позивача на уточнення позовних вимог. Разом з тим, в цій статті містяться положення про право позивача збільшити розмір позовних, зменшити розмір позовних вимог або відмовитись від позову до прийняття судом рішення по справі.

Аналіз поданої позивачем заяви про уточнення позовних вимог свідчить, що за своїм змістом це заява про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення пені.

Враховуючи, що позивачем дотримано вимоги процесуального законодавства про надсилання відповідачу копії заяви, загальна сума заявлених до стягнення сум не перевищує суми, при якій судовий збір сплачується у мінімальному розмірі, тому судом приймається заява позивача про збільшення розміру позовних вимог до розгляду і спір вирішується з її урахуванням.

В зв'язку з прийняттям судом до розгляду заяви про збільшення розміру позовних вимог позовні вимоги полягають у стягненні з відповідача 73365грн. основного боргу та 6934грн.50коп. пені за прострочення оплати послуг, нарахованої за період з 27.09.2016 по 25.01.2017 включно.

В судовому засіданні, яке відбулось 27.02.2017, прийняв участь позивач особисто.

В зв'язку із задоволенням судом раніш поданого позивачем клопотання про відмову від здійснення технічної фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувальних пристроїв, засідання господарського суду по розгляду даної справи проведено без фіксації його технічними засобами. Хід судового процесу відображено у протоколі судового засідання.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився.

До початку судового засідання до справи через канцелярію суду надійшло клопотання від 27.02.2017 про розгляд справи без участі представника відповідача за наявними в матеріалах справи документами. Клопотання підписано представником відповідача Н.С.Полевик в інтересах відповідача - СК «Миколаївський». До клопотання на підтвердження наявності у ОСОБА_2 повноважень на право підписання документів до господарського суду не додано ані оригіналу, ані належним чином засвідченої копії довіреності чи іншого документу, в якому визначені повноваження ОСОБА_2 на право представляти інтереси відповідача в господарському суді.

Наявна в матеріалах справи копія довіреності №12 від 17.02.2017 від імені Сільськогосподарського кооперативу «Миколаївський» на ім'я ОСОБА_2 судом до уваги не приймається, оскільки вказана копія не завірена належним чином, про що судом зазначалось в ухвалі від 20.07.2017 по даній справі.

З огляду на відсутність документів, що підтверджують повноваження особи, якою підписано клопотання про розгляд справи у відсутності відповідача, судом вказане клопотання залишається без розгляду.

Разом з тим, суд приймає до уваги, що відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України участь у судових засіданнях в господарському суді є правом сторони, яке вона використовує на власний розсуд. Враховуючи, що судом не визнавалась обов'язковою явка в судове засідання представника відповідача, відповідач своїм правом на участь у господарському засіданні не скористався, відсутність його представника не перешкоджає розгляду справи, тому, з метою уникнення затягування вирішення спору, суд вважає за доцільне здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення та доводи позивача, з'ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, суд ВСТАНОВИВ:

16 вересня 2016 року між СК «Миколаївський» (замовник за договором, відповідач у справі) та ФОП ОСОБА_1 (виконавець за договором, позивач у справі) укладено договір №162 про надання послуг в рослинництві (далі по тексту - договір).

Відповідно до умов договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання виконати за плату на нижченаведених умовах авіаційно-хімічні роботи повітряними суднами. Вартість послуг по договору визначено сторонами в сумі 73365грн. (п.1.1.).

В розділі 3 договору сторонами визначено порядок виконання, здачі та прийому робіт, згідно з яким замовник, виходячи з фіто-санітарної обстановки на своїх полях, самостійно визначає норми внесення пестициду, добрива, видає екіпажеві карти-схеми полів із указівкою санітарно-захисних зон, разом з виконавцем виконує перевірку працездатності апаратури ПС та якості роботи сільгоспапаратури ПС, що підтверджується актом, підписаним представниками обох сторін, після чого екіпаж приступає до виконання робіт (п.3.1.).

Фактично виконаний об'єм робіт та їх остаточна вартість визначається сторонами в Акті приймання-передачі виконаних робіт, підписаними уповноваженими представниками виконавця та замовника (п.3.2.).

Згідно з визначеними у розділі 4 договору умовами замовник зобов'язувався сплатити попередню оплату у розмірі 50% від вартості заявлених послуг, зазначеній в п.1.1. цього договору, за три робочих дні до початку їх виконання. Кінцевий розрахунок здійснюється не пізніше п'яти банківських днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт (п.4.3.). Розрахунки за виконані виконавцем авіаційно-хімічні роботи здійснюються замовником у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок виконавця, зазначений у даному договору (п.4.2.).

В пунктах 9.2., 9.3. договору сторонами встановлено, що договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Строк цього договору починає свій перебіг у момент його підписання та діє до повного виконання зобов'язань по договору.

Як вбачається з наданої до матеріалів справи копії примірника договору №162 про надання послуг в рослинництві від 16.09.2016, останній підписаний сторонами та скріплений їх печатками.

Доказів розірвання або визнання недійсним вказаного договору в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано, а тому в силу ст.629 Цивільного кодексу України договір №162 про надання послуг в рослинництві від 16.09.2016 є обов'язковим для виконання сторонами.

Аналіз змісту договору №162 про надання послуг в рослинництві від 16.09.2016, свідчить, що у зв'язку з його укладенням між сторонами виникли правовідносини з надання послуг, оскільки предметом цього договору є сам процес надання послуги (авіаційно-хімічні роботи), а не досягнення матеріалізованого результату у вигляді того чи іншого індивідуалізованого об'єкту.

Правовідносини з надання послуг регулюються нормами глави 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

На виконання договору позивачем проведені роботи по обробці полів відповідними препаратами, про що складено Акт прийняття-передачі виконаних робіт від 19.09.2016, який підписаний сторонами та скріплений їх печатками.

Аналіз змісту вищевказаного акту свідчить, що наведена в ньому інформація щодо культур, які підлягали обробці, площі обробці, внесених препаратів та норми внесення відповідають інформації, яка міститься в складеній та підписаній представником відповідача заявці на виконання робіт по хімічному захисту рослин від 16.09.2016.

Крім того, суд приймає до уваги, що в Акті прийняття-передачі виконаних робіт від 19.09.2016 відсутні застереження замовника щодо якості, обсягу та вартості наданих послуг, що, в свою чергу, свідчить про належне виконання позивачем взятих на себе за договором зобов'язань.

Факт надання позивачем послуг у визначених в акті обсягах в ході розгляду даної справи в місцевому господарському суді відповідачем також не оспорювався.

Відповідно до ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом вище, у п. 4.3. договору сторонами визначено, що відповідач оплачує 50% вартості заявлених послуг, зазначених у п.1.1. цього ж договору, як попередню оплату за три робочих дня до початку виконання робіт, а кінцевий розрахунок здійснюється відповідачем не пізніше п'яти банківських днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт.

Виходячи із вартості послуг, визначеної сторонами у п.1.1. договору, суд приходить до висновку, що сума попередньої оплати становить 36682грн.50коп. Відповідач доказів сплати попередньої оплати у вищезазначеній сумі або в іншій сумі не надав.

Договором встановлено, що остаточний розрахунок за послуги відповідач повинен здійснити протягом 5 банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі.

Як встановлено судом вище, Акт прийняття-передачі виконаних робіт складений та підписаний сторонами 19.09.2016, а тому, враховуючи умови договору, відповідач був зобов'язаний оплатити надані послуги до 26 вересня 2016 року включно.

За повідомленням позивача відповідач отримані послуги не оплатив, внаслідок чого за ним станом на день звернення до суду з даним позовом рахується заборгованість у розмірі 73365грн., яку позивач і просить стягнути в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, враховуючи приписи ст.34 Господарського процесуального кодексу України, діє принцип належності та допустимості доказів.

Оскільки в п.4.2. договору сторонами передбачено, що розрахунки за виконані роботи здійснюються відповідачем в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок виконавця, тому доказами виконання відповідачем зобов'язання по оплаті прийнятих робіт є розрахункові документи, які свідчать про списання коштів з рахунку відповідача та їх перерахування на рахунок позивача.

Відповідачем через канцелярію суду надані до матеріалів справи платіжні доручення №1351 від 26.08.2016 на суму 30295грн. та №1478 від 14.09.2016 на суму 42705грн. з відмітками банківської установи про проведення платежів.

Аналіз вказаних платіжних доручень свідчить, що в обов'язковому для заповнення реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу» міститься інформація про сплату коштів "за дисикацію соняшника згідно рах. б/н від 26.08.2016р….".

За загальними правилами проведення безготівкових розрахунків, які визначаються Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України №22 від 21.01.2004, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за №377/8976, інформація про призначення платежу визначається самостійно платником, який й несе відповідальність за його зміст. При цьому, в процесі переказу грошових коштів ані банком, ані отримувачем цих коштів призначення платежу не може бути змінено.

Із інформації про призначення платежу, зазначеної відповідачем у платіжних дорученнях №1351 від 26.08.2016 на суму 30295грн. та №1478 від 14.09.2016 на суму 42705грн., не вбачається, що вказані платежі здійснювались саме на виконання договору від 16.09.2016. До того ж, суд приймає до уваги, що вказані платежі здійснені відповідачем до моменту укладення договору №162 про надання послуг в рослинництві від 16.09.2016, а із змісту самого договору не вбачається, що сторони домовились про застосування його умов до відносин, які виникли між ними до його укладення, зокрема щодо вищезазначених платежів.

З огляду на вищевикладене, суд не приймає платіжні доручення №1351 від 26.08.2016 на суму 30295грн. та №1478 від 14.09.2016 на суму 42705грн. як доказ оплати відповідачем наданих позивачем послуг з авіаційно-хімічних робіт по договору від 16.09.2016 .

Будь-яких інших належних та допустимих доказів здійснення оплати на підставі договору №162 про надання послуг в рослинництві від 16.09.2016 відповідач суду не надав. Клопотань про витребування доказів відповідачем не заявлено.

Крім того, факт невиконання відповідачем зобов'язань за договором в частині оплати вартості послуг також підтверджується наданою позивачем копією довідки ПАТ «А-Банк» від 17.02.2017 № 5МК8164UFP1DCEJU, відповідно до якої кошти від відповідача в період з 16.09.2016 по 25.01.2017 на рахунок позивача не надходили.

В силу ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, оскільки на момент звернення позивача до суду з даним позовом строк оплати наданих послуг сплив, доказів оплати вартості наданих послуг відповідач суду не надав, тому суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача заборгованості в сумі 73365грн.

Враховуючи, що на момент прийняття рішення відповідач не надав суду доказів погашення заборгованості за надані йому послуги, а тому вимоги позивача в частині стягнення суми боргу є правомірними і з відповідача належить стягнути 73365грн. боргу.

В п.4.5. договору сторонами визначено, що у випадку порушення термінів та умов оплати за надані послуги, передбачені цим договором, винна сторона сплачує неустойку в сумі подвійної ставки НБУ за кожну прострочену добу.

Позивач з посиланням на вказаний пункт договору просить стягнути з відповідача 6934грн.50коп. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за період з 27.09.2016 по 25.01.2017 включно.

Відповідно до положень ст.611 Цивільного кодексу України порушення боржником взятих на себе зобов'язань призводить до настання певних правових наслідків, які полягають у застосуванні встановлених законом та договором мір відповідальності, зокрема і у сплаті неустойки.

В силу приписів ст.549 Цивільного кодексу України неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання визначається як пеня.

Отже, вимоги позивача щодо стягнення саме пені не суперечать ані чинному законодавству, ані п.4.5. договору.

Здійснивши перевірку правильності обчислення пені судом встановлено, що позивачем при її розрахунку не враховано кількість календарних днів у 2016 році - 366.

Приймаючи до уваги, що матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем зобов'язання по оплаті наданих позивачем послуг, тому вимога позивача про стягнення пені є правомірною.

Разом з тим, з огляду на невірний розрахунок пені, суд приходить до висновку, що сума пені за визначений позивачем період з 27.09.2016 по 25.01.2017 включно становить 6919грн.39коп., яку і належить стягнути з відповідача.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про частково задоволення позовних вимог, і з відповідача має бути стягнуто на користь позивача 73365грн. боргу за отримані послуги та 6919грн.39коп. пені.

Відповідно до ч.1 ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.193 Господарського кодексу України, ст.549, 610, 611, 612, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.22, 32, 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Сільськогосподарського кооперативу «Миколаївський», Чернігівська область, Менський район, с.Миколаївка, вул.Миру, 46 (ідентифікаційний код 00851436) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) 73365грн. боргу, 6919грн.39коп пені та 1599грн.69коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Повне рішення підписано 03 березня 2017 року.

Суддя Т.Г. Оленич