РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2017Справа №913/735/16
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. розглянувши справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до 1) Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області, 2) Луганської обласної державної адміністрації про наявність переважного права на поновлення договору оренди землі, за участю представників позивача - ОСОБА_2, довіреність №б/н від 01.09.2016 року, відповідача-1 - не з'явився, відповідача-2 - ОСОБА_3 довіреність №9-С від 28.11.2014 року, прокурора - Скляра Д.Ю., посвідчення №041074 від 03.02.2016 року,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Луганської області з позовною заявою до Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Луганська обласна державна адміністрація про зобов'язання надати докази отримання позивачем акту прийому-передачі № 673 від 21.05.2015 р. та оригінал зазначеного акту; зобов'язання поновити договір оренди земельної ділянки під водним об'єктом, загальною площею 14, 2756 га, зі складу земель Верхньобогданівської сільської ради, зареєстрований №14 від 20.07.2006.

18.07.2016 року від відповідача-2 до господарського суду Луганської області надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

19.09.2016 року до господарського суду Луганської області надійшла заява позивача про зміну предмету позову б/н від 16.09.2016, що була прийнята до розгляду господарським судом Луганської області та в якій позивач просив присудити до виконання відповідачами обов'язку укласти договір оренди землі під водним об'єктом на новий строк шляхом укладення доповнення до договору оренди земельної ділянки від 15.02.2005, укладеного між Станично-Луганською районною державною адміністрацією та приватним підприємцем ОСОБА_1, зареєстрованого в книзі записів державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок за №01 від 15.02.2005 року.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 19.09.2016 матеріали справи № 913/735/16 направлено за підсудністю до господарського суду міста Києва.

В результаті автоматичного розподілу справи № 913/735/16 від 28.09.2016 р., дану справу передано на розгляд судді Андреїшиній І.О.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.09.2016 дану справу прийнято до свого провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 09.11.2016 (суддя Андреїшина І.О.).

19.12.2016 року від прокуратури Луганської області через канцелярію до суду надійшла заява про вступ у справу (в порядку ст. 29 ГПК України).

В результаті повторного автоматичного розподілу справи № 913/735/16 від 10.01.2017 р., в зв'язку з перебуванянням судді Андреїшиної І.О. на лікарняному дану справу передано на розгляд судді Чебикіній С.О.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.01.2017 дану справу прийнято до свого провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 01.02.2017 (суддя Чебикіна С.О.).

23.01.2017 року від представника відповідача-2 через канцелярію до суду надійшла заява-клопотання про стягнення судових витрат, в якій він просив у разі відмови у задоволенні позовних вимог стягнути з позивача на користь відповідача-2 понесені судові витрати в сумі 3 489,56 грн.

Представник відповідача-1 в судове засідання 30.02.2017 року не з'явився, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 64 ГПК України.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача-1 не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача-1.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача-2 та прокурора, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.02.2005 року між Станично-Луганською районною державною адміністрацією Луганської області (далі - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - земель фонду (штучне водосховище) із складу земель запасу Верхньобогданівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області на розпорядження Станично-Луганської райдержадміністрації від 20.01.2005 року №34. В оренду передається земельна ділянко площею 14,2756 га, у тому числі 11,2653 га земель під водою та 3,0103 ra земель під болотами

(прибережна захисна смуга) (п.п. 1.1., 1.2. договору).

У відповідності до п. 8 договору даний договір укладено на 5 (п'ять) років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його па новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

09.04.2010 року між сторонами було укладено доповнення до договору оренди земельної ділянки від 15.02.2015 року, пунктом 1 якого сторони погодили подовжити строк дії договору оренди земельної ділянки для риборозведення загальною площею 14,2756 га, з них: під водою - 11,2653 га, під болотами (прибережна захисна смуга) - 3,0103 га із складу земель запасу Верхньобогданівської сільської ради строком на 5 (п'ять) років (до 15.02.2015 року).

15.03.2010 року між Станично-Луганською районною державною адміністрацією Луганської області (далі - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - орендар) було укладено договір оренди водного об'єкту, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування на умовах оренди водний об'єкт, розташований на території Верхньобогданівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області (п. 1.1. договору).

Згідно п. 3.1. договору водний об'єкт - ставок, надається в оренду на строк дії договору оренди земельної ділянки під штучним водосховищем, але не більш як на 5 років починаючи з дата підписання цього договору.

У відповідності до п. 3.4. договору після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий термін. У цьому разі орендар повинен письмово повідомити орендодавця про намір щодо продовження дії договору на новий термін не пізніше, ніж за два місяці до його закінчення. Орендодавець, отримавши таке клопотання, повинен у місячний термін з дати йото отримання надати орендареві письмову відповідь.

22.01.2015 року позивач звернувся з заявою до відповідача-1 про пролонгацію договору від 15.03.2010 року оренди водного об'єкту, розташованого на території Верхньобогданівської сільської ради Станично-Луганського району.

17.09.2015 р листом за №1597 відповідач-1 заперечував щодо можливості продовження дії договору оренди у зв'язку із зміною умов договору, та орендарю було запропоновано звернутися до Луганської обласної адміністрації (відповідача-2).

01.03.2016 р. відповідач-1 направив позивачу відповідь від 23.02.2016 року № 492, згідно якої у пролонгації договору відмовлено у зв'язку з тим, що питання, порушувані у заяві, знаходяться поза компетенції відповідача-1.

Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Так, у частинах першій - п'ятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Водночас, вказаною нормою не передбачено порядок автоматичного поновлення договору оренди земельної ділянки в разі відсутності заперечень з боку сторін, а лише визначено, що в цьому разі договір підлягає поновленню. До того ж вказана норма не передбачає зміну відповідного рішення органу місцевого самоврядування (виконавчої влади), яке є підставою для надання в оренду земельної ділянки, щодо встановлених у ньому строків оренди.

Реалізація визначеного законом переважного права орендаря на поновлення договору оренди земельної ділянки в разі відсутності заперечень з боку сторін можлива лише за наявності відповідного рішення органу місцевого самоврядування та потребує додержання порядку, передбаченого законодавством для укладення договорів оренди землі.

Таким чином, зважаючи на те, що необхідною умовою укладення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній або комунальній власності, є наявність рішення відповідного органу про надання земельної ділянки, зобов'язання цього органу укласти такий договір або ж продовжити дію договору за відсутності вказаного рішення є порушенням його передбаченої Конституцією України виключної компетенції, а порушені права позивача мають захищатися способами, передбаченими статтею 152 ЗК України з обов'язковим дотриманням норм чинного законодавства. (Узагальнення судової практики розгляду господарськими судами справ у спорах, пов'язаних із земельними правовідносинами Вищого господарського суду України від 01.01.2010 року).

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що суду не надано доказів наявності відповідного рішення органу місцевого самоврядування (виконавчої влади), яке є підставою для надання в оренду земельної ділянки та продовження дії договору оренди земельної ділянки від 15.02.2005 року, укладеного між Станично-Луганською районною державною адміністрацією та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, зареєстрованого в книзі записів державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок за №01 від 15.02.2005 року, позовні вимоги є необґрунтованими, а тому позові слід відмовити.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 27.02.2017р.

Суддя С.О. Чебикіна