КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2017 р. Справа№ 910/33147/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Сітайло Л.Г.

Смірнової Л.Г.

при секретарі Єременко К.Л.

за участю представників

від позивача: Костильов В.А. за дов.№ 172 від 26.12.2016р.

від відповідача: ОСОБА_3 - особисто

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

на рішення Господарського суду міста Києва

від 30.11.2016 року

у справі № 910/33147/15 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Комунального підприємства "Київський метрополітен"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про виселення та зобов'язання вчинити дії

Постанова приймається 22.02.2017р. у зв»язку з оголошенням в судовому засіданні 01.02.2017р. перерви відповідно до ст. 77 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Київський метрополітен" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про виселення Фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 з нерухомого майна (частини вестибюлю), визначеного належними йому тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) згідно з викопіюванням з схем тимчасового розташування МАФ, за адресою: станція метро "Лівобережна" (східний вестибюль), загальною площею 35,74 кв.м. Зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 демонтувати належні йому тимчасові огороджуючі конструкції (кіоски), що знаходяться за адресою: станція метро "Лівобережна" (східний вестибюль), загальною площею 35,74 кв.м.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що строк дії Договору №145-У(Ор)-11 від 05.08.2011 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, а саме: частину вестибюлю станція метро "Лівобережна" (східний вестибюль), загальною площею 35,74 кв.м, закінчився, однак, орендоване майно відповідачем не звільнене та не передане по акту прийому - передачі.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.11.2016р. у справі № 910/33147/15 позовні вимоги задоволені повністю. Виселено Фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 з нерухомого майна (частини вестибюлю), визначеного належними йому тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) згідно з викопіюванням з Схем тимчасового розташування МАФ за адресою: станція метро "Лівобережна" (східний вестибюль), загальною площею 35,74 кв.м. Зобов'язано Фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 демонтувати належні йому тимчасові огороджуючі конструкції (кіоски), що знаходяться за адресою: станція метро "Лівобережна" (східний вестибюль), загальною площею 35,74 кв.м. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства "Київський метрополітен" судовий збір у розмірі 2436 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Фізична особа-підприємць ОСОБА_3 звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2016р. у справі № 910/33147/15 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.01.2017р. апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 було прийнято до провадження та призначено розгляд справи № 910/33147/15 на 01.02.2017р.

В судовому засіданні відповідачем було подано клопотання про відкладення розгляду справи № 910/33147/15.

Відповідно до ст. 77 ГПК України в судовому 01.02.2017р. було оголошено перерву до 22.02.2017р.

22.02.2017р. через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача надішли клопотання про залучення до матеріалів справи № 910/33147/15 додаткових доказів.

22.02.2017р. через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про доручення до матеріалів справи № 910/33147/15 додаткових доказів.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував та просив суд відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав повністю та просив апеляційну скаргу задовольнити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

05.08.2011р. між Комунальним підприємством "Київський метрополітен" (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (орендар) було укладено Договір про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду №145-У(Ор)-11 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору орендодавець на підставі рішення Київради від 08.07.2010р. №1015/4453 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину вестибюлю (переходу), визначену відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, далі - об'єкт оренди, за адресою: станція метро "Лівобережна", для торгівлі непродовольчими товарами.

Згідно з п. 2.1 Договору об'єктом оренди є частина вестибюлю (переходу), визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, загальною площею 35,71 кв.м, згідно з викопіюванням Схем тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину цього договору.

Пунктом 2.4 Договору передбачено, що об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі Комунального підприємства "Київський метрополітен".

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами було укладено договір про передачу майна територіальної громади м. Києва в оренду, який за правовою природою є господарським договором оренди комунального майна.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Положеннями статті 179 ГК України встановлено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Факт передачі приміщення в оренду на підставі Договору №145-У(Ор) від 05.08.2011р. підтверджується актом приймання-передачі майна в оренду від 06.08.2011р. та не заперечується сторонами.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відносини щодо оренди майна, що перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до приписів ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін, на який укладається договір оренди є істотною умовою договору оренди.

Частина 1 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначає, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

У відповідності до ч.1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 9.1 Договору цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і відповідно до рішення Київради від 08.07.2010р. №1015/4453 діє з 01.08.2011 до 29.07.2014р.

В силу ч. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється, зокрема, у випадку закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Як свідчать матеріали справи орендодавець висловив заперечення щодо продовження терміну дії договору на новий термін, шляхом направлення на адресу позивача повідомлення №11-03/646 від 27.08.2014р. При цьому позивачем були дотримані вимоги ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" в частині строку, наданого для попередження орендаря про закінчення строку дії договору.

Пунктом 9.3 Договору сторони погодили, що після закінчення строку дії цього договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київради.

Сторонами не заперечується, що після закінчення строку дії Договору, який визначено у п. 9.1 Договору, Київрадою не приймалося рішення з питання користування відповідачем об'єктом оренди.

Питання продовження строку дії Договору оренди №145-У(Ор)-11 від 05.08.2011р. було предметом розгляду справи № 910/2577/16 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Комунального підприємства "Київський метрополітен" про визнання договору продовженим. Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.04.2016р. у справі № 910/2577/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.08.2016р., у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 було відмовлено.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.04.2016р. у справі №910/2577/16 встановлено, що оскільки орендодавець заперечив проти продовження терміну дії договору, про що повідомив орендаря у встановлені законом строки, а також враховуючи, що рішення про продовження строку дії спірного Договору Київрадою не приймалось, Договір про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду №145-У(Ор)-11 від 05.08.2011р. припинив свою дію 29.07.2014 у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, Договір про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду №145-У(Ор)-11 від 05.08.2011р. припинив свою дію 29.07.2014р. у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" в разі закінчення строку дії договору оренди та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, визначених договором оренди.

Відповідно до п. 7.5 Договору у разі закінчення строку дії Договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди підприємству у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду.

Оскільки з припиненням Договору №145-У(Ор)-11 від 05.08.2011р. відповідач втратив статус орендаря та будь-яких доказів щодо підтвердження права користування спірним майном відповідач не надав, а тому є вірним висновок місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог позивача про виселення відповідача з об'єкту оренди та зобов'язання його демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції (кіоск).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При прийнятті оскаржуваного судового рішення місцевий господарський суд, керуючись, зокрема, приписами наведених норм, на підставі повного та всебічного дослідження фактичних обставин справи і перевірки їх наявними доказами, з урахуванням визначених позивачем меж позовних вимог, дійшов правомірного висновку щодо задоволення позовних вимог.

Таким чином, наведене вище та докази, які містяться в матеріалах справи, спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2016р. у справі № 910/33147/15 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає, а отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2016р. у справі № 910/33147/15 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/33147/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.Г. Сітайло

Л.Г. Смірнова