ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2017 р.Справа № 923/1275/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів С.В. Таран, В.Б. Туренко,

при секретарі судового засідання А.В.Земляк,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго"

на рішення господарського суду Херсонської області від 05.01.2017р.

у справі №923/1275/16

за позовом Міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго"

до Міського комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона"

про стягнення 720 722,64 грн.,

встановив:

Міське комунальне підприємство "Херсонтеплоенерго" звернулося до Міського комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона" з позовом про відшкодування фактичної вартості виконаних робіт з експлуатації та технічного обслуговування підвищувальних установок холодної води в сумі 720 722,64грн.

Позов обґрунтований ст. ст. 509, 526, 625 ЦК України, ст. 175 ГК України та мотивований тим, що між сторонами 12.12.2012р. було укладено договір №1, предметом якого є виконання робіт з експлуатації та технічного обслуговування підвищувальних установок, розташованих на об'єктах виконавця, з метою підвищення тиску холодної води для постачання водою верхніх поверхів будинків у разі недостатнього тиску в мережі централізованого водопостачання та відшкодування замовником вартості цих робіт згідно із калькуляцією. Так як послуга з підкачування холодної води є суспільно важливою та життєво необхідною, позивач надавав відповідачу відповідну послугу в період з квітня по жовтень 2016 року, тобто після припинення дії договору. Отже, відповідно до актів здачі-приймання робіт (надання послуг) та рахунків, за квітень-жовтень 2016 року у відповідача утворилась заборгованість за надані позивачем послуги.

У відзиві на позов відповідач заперечував проти його задоволення з посиланням на те, що строк дії договору №1 від 12.12.2012р. закінчився у квітні 2016р., а тому відсутні підстави для сплати послуг за вказаним договором.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 05.01.2017р. в позові відмовлено з підстав недоведеності жодної із зазначених позивачем підстав виникнення у відповідача зобов'язань щодо сплати послуг за договором №1 від 12.12.2012р.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити. В обґрунтування доводів, викладених в апеляційній скарзі, скаржник послався на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу-без задоволення.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

12.12.2012р. між Міським комунальним підприємством "Херсонтеплоенерго" та Міським комунальним підприємством "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" м. Херсона укладено договір №1 на відшкодування вартості робіт з експлуатації та технічного обслуговування підвищених установок, розташованих на об'єктах МКП "Херсонтеплоенерго" (а.с.39-41).

Предметом даного договору є виконання робіт з експлуатації та технічного обслуговування підвищувальних установок, розташованих на об'єктах виконавця, з метою підвищення тиску холодної води для постачання водою верхніх поверхів будинків у разі недостатнього тиску в мережі централізованого водопостачання та відшкодування замовником вартості цих робіт згідно із калькуляцією.

Відповідно до п. 3.1. договору оплата здійснюється замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним, за фактом виконання робіт на підставі калькуляції та платіжних документів наданих у строки, передбачені п. 4.1.9.

Договір набуває чинності з 01.01.2013р. та діє до 31.12.2013р., а в частині оплати до повного виконання зобов'язань замовником (п.8.1 договору).

Пунктом 8.2. договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору за місяць до закінчення строку дії договору він вважається продовженим на наступний календарний рік.

31.12.2015р. сторони уклали додаткову угоду №8 до договору №1 від 12.12.2012р. відповідно до умов якої погодили продовжити дію договору №1 від 12.12.2012р. до укладення договору про закупівлю за результатами застосування процедури закупівлі (оброблення та розподілення води трубопроводами), та повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором (а.с.43).

14.04.2016р. проведено конкурсні торги щодо закупівлі послуги з оброблення та розподілення води трубопроводами, переможцем яких стало Приватне спеціалізоване монтажно-налагоджувальне підприємство "Газкотлоспецмонтажналадка".

За результатами процедури закупівлі 14.04.2016р. між Міським комунальним підприємством "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона" та Приватним спеціалізованим монтажно-налагоджувальним підприємством "Газкотлоспецмонтажналадка" укладено договір про надання послуг з відкачування води.

26.04.2016. між МКП "Херсонтеплоенерго" та Міським комунальним підприємством "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона" складено акт звірки взаєморозрахунків, відповідно до якого у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем за договором № 1 від 12.12.2012р. (а.с.183).

18.10.2016р. позивач звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування фактичної вартості робіт з експлуатації та технічного обслуговування підвищених установок холодної води наданих за період квітень-вересень 2016р. (а.с. 10).

26.11.2016р. позивач повторно звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування фактичної вартості робіт з експлуатації та технічного обслуговування підвищених установок холодної води наданих за період з квітня по жовтень 2016р. (а.с. 14).

Враховуючи, що відповідачем вказані претензії залишені без задоволення, позивач звернувся до суду з відповідним позовом з посиланням на те, що ним після припинення дії договору №1 від 12.12.2012р. надавалася послуга з підкачування холодної води, а саме, в період з квітня по жовтень 2016року. Відповідно до складених позивачем калькуляції фактичної вартості послуг із транспортування теплової енергії, а також актів здачі-приймання робіт (надання послуг) та рахунків, позивач поніс втрати в сумі 720722,64 грн. за вказаний період, які відповідач повинен відшкодувати.

Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 174 Господарського кодексу України визначаються підстави виникнення зобов'язань, а саме:

- безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність;

- з акту управління господарською діяльністю;

- з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать;

- внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання, придбання або збереження майна суб'єкта або суб'єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав;

- у результаті створення об'єктів інтелектуальної власності та інших дій суб'єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Як свідчать матеріали справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, відповідно до умов додаткової угоди №8 до договору №1 від 12.12.2012р., договір на відшкодування вартості робіт з експлуатації та технічного обслуговування підвищених установок припинив свою дію після укладення відповідачем з переможцем торгів договору про закупівлю послуг, а саме, з 14.04.2016р.

Відповідно до акту звірки взаєморозрахунків, підписаного та скріплено печатками сторін, у відповідача на дату припинення дії договору відсутня заборгованість перед позивачем (а.с.183).

Так як відповідачем після припинення дії договору послуга щодо експлуатації та технічного обслуговування підвищених установок холодної води у позивача не замовлялася, підстави для нарахування відповідачу коштів за надані послуги відсутні.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позову про стягнення з відповідача коштів за договором №1 від 12.12.2012р. за період з липня по жовтень 2016р. у сумі 432878,75 грн.

Посилання позивача на складені ним калькуляції фактичної вартості послуг, а також надіслані на адресу відповідача акти здачі-приймання робіт та рахунки, не приймаються до уваги судовою колегією з огляду на те, що вказані докази не містять відомостей щодо підстав виконання позивачем зазначених в них робіт (послуг), а також не затверджені та не підписані відповідачем.

Щодо стягнення з відповідача грошових коштів за договором №1 від 12.12.2012р. за період з квітня по червень 2016р. у сумі 287 843,89 грн. судова колегія зазначає наступне.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 22.09.2016р. у справі №923/798/16, яке набрало законної сили 07.10.2016р., у задоволенні позову Міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго" до Міського комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона" про стягнення грошових коштів в сумі 287 843,89 грн. за договором №1 від 12.12.2012р. за період з квітня по червень 2016р. відмовлено.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Враховуючи те, що спір між Міським комунальним підприємством "Херсонтеплоенерго" та Міським комунальним підприємством "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона" про стягнення грошових коштів за договором №1 від 12.12.2012р. за період з квітня по червень 2016р., фактично було вирішено у справі N923/798/16 між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, і є відповідне судове рішення про це, яке набрало законної сили, колегія суддів вважає, що у даному випадку рішення в цій частині підлягає скасуванню, провадження у даній справі в цій частині позовних вимог припиненню на підставі пункту 2 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та

керуючись ч.2 ст. 80, ст.ст. 99,101, 103-105 Господарського процесуального кодексу

України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Херсонської області від 05.01.2017р. у справі №923/1275/16 скасувати в частині відмови у задоволенні позову в сумі 287 843 грн. 89 коп., припинивши провадження в цій частині, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови складено 28.02.2017

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя С.В. Таран

Суддя В. Б. Туренко