ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"01" березня 2017 р.Справа № 916/4514/15

Господарський суд Одеської області у складі:

головуючого судді В.С. Петрова

суддів С.П. Желєзної

О.Ю. Оборотової

при секретарі Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача - Кулькін О.М., Гладка-Сачдева І.А.,

від відповідача - не з'явився,

від третіх осіб - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Приватного акціонерного товариства "Ефес Україна" про перегляд рішення господарського суду Одеської області від 05.10.2016 р. за нововиявленими обставинами у порядку ст. 112-114 Господарського процесуального кодексу України по справі № 916/4514/15 за позовом Приватного акціонерного товариства "Ефес Україна" до Державного підприємства „Одеська залізниця", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - фізична особа-підприємець ОСОБА_4 та фізична особа-підприємець ОСОБА_5, про стягнення 273770,84 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року Приватне акціонерне товариство "Ефес Україна" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства "Одеська залізниця" про стягнення 273770,84 грн., у т.ч. 268706,42 грн. - збитків, завданих псуванням вантажу, 2009,58 грн. - збитків, завданих нестачею вантажу, 3054,84 грн. - штрафу за прострочення доставки вантажу.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.11.2015 р. (суддя Петренко Н.Д.) позовну заяву ПрАТ „Ефес Україна" прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 916/4514/15, при цьому розгляд справи призначено в засіданні суду.

04.01.2016 р. до господарського суду Одеської області від ПрАТ "Ефес Україна" надійшла заява про зміну підстав позову, відповідно до якої позивач зазначив, що кінцевим отримувачем вантажу за залізничною накладною № 51966620 виступала ФОП ОСОБА_5 (на виконання вимог договору відповідального зберігання № СОХ-43 від 11.04.2014р.), при цьому одержувачем вантажу за залізничною накладною № 51966620 був ФОП ОСОБА_4, який після отримання вантажу здійснив його доставку ФОП ОСОБА_5. З огляду на встановлення недостачі та псування вантажу, яке виникло внаслідок прострочення доставки, довіреністю від 30.12.2014р. ФОП ОСОБА_4 доручив ФОП ОСОБА_5 здійснити від його імені комплекс дій, передбачених законодавством України, зокрема, п. 133 Статуту залізниць України та п.2. Правил заявлення та розгляду претензій, направлених на передачу вантажовідправнику за залізничною накладною № 51966620 від 13.08.2014р., а саме ПрАТ "Ефес Україна", права на пред'явлення претензій та позову до ДП „Одеська залізниця", в тому числі, засвідчити переуступний напис. На підставі зазначеного, позивач зазначив, що ФОП ОСОБА_5 від імені ФОП ОСОБА_4 - здійснила переуступний напис на залізничній накладній № 51966620 від 13.08.2014 р., яким в порядку ст. 133 Статуту залізниць України передала право на пред'явлення позову відправнику - ПрАТ "Ефес Україна". Вказану заяву позивача судом прийнято до розгляду.

У зв'язку з перебуванням судді Петренко Н.Д. з 13.01.2016р. на лікарняному згідно розпорядження керівника апарату господарського суду Одеської області № 90 від 20.01.2016 р. по справі № 916/4514/15 призначено повторний автоматичний розподіл справи, за результатами якого справу передано на розгляд судді господарського суду Одеської області Мостепаненко Ю.І.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.01.2016 р. справу № 916/4514/15 прийнято до провадження суддею Мостепаненко Ю.І. та розгляд справи призначено в засіданні суду.

16.03.2016р. в судовому засіданні представником відповідача було заявлено клопотання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 та фізичну особу-підприємця ОСОБА_5.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.03.2016 р. до участі у справі № 915/4514/15 залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - фізичних осіб-підприємців ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Також ухвалою господарського суду Одеської області від 30.03.2016 р. справу № 916/4514/15 призначено до колегіального розгляду у складі трьох суддів господарського суду Одеської області.

Згідно розпорядження керівника апарату господарського суду Одеської області № 440 від 30.03.2016 р. було призначено автоматичний розподіл справи № 916/4514/15 для визначення складу колегії суду, відповідно до якого справу № 916/4514/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Мостепаненко Ю.І., судді - Малярчук І.А. та Никифорчук М.І.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.03.2016 р. справу № 916/4514/15 прийнято до провадження зазначеною колегією суддів та розгляд справи призначено в засіданні суду.

На підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Одеської області № 604 від 02.06.2016 р. у зв'язку з перебуванням членів колегії - судді Малярчук І.А. та судді Никифорчука М.І. у відпустці по справі № 916/4514/15 призначено повторний автоматичний розподіл справи для внесення змін до складу колегії суддів, згідно якого справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Мостепаненко Ю.І., судді: Бездоля Ю.С., Волков Р.В.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.06.2016 р. справу № 916/4514/15 прийнято до провадження зазначеною колегією суддів та розгляд справи призначено в засіданні суду.

На підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Одеської області № 711 від 01.08.2016 р., у зв'язку з перебуванням члена колегії судді Бездолі Ю.С. у відпустці, по справі № 916/4514/15 призначено повторний автоматичний розподіл справи для внесення змін до складу колегії суддів, згідно якого справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Мостепаненко Ю.І., судді: Зайцев Ю.О., Волков Р.В.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.08.2016 р. справу № 916/4514/15 прийнято до провадження зазначеною колегією суддів та розгляд справи призначено в засіданні суду.

Рішенням господарського суду Одеської області від 05.10.2016 р. по справі 916/4514/15 відмовлено у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Ефес Україна" до Державного підприємства "Одеська залізниця", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, про стягнення 273770,84 грн. Вказане рішення господарського суду Одеської області не було оскаржено сторонами та набрало законної сили 21.10.2016 р.

27.01.2017 р. до господарського суду Одеської області від Приватного акціонерного товариства "Ефес Україна" надійшла заява про перегляд рішення господарського суду Одеської області від 05.10.2016р. у справі №916/4514/15 за нововиявленими обставинами (вх. № 2-474/17) в порядку ст. 112 ГПК України, в якій заявник просить суд переглянути за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Одеської області від 05.10.2016 р. у справі № 916/4514/15, за результатами перегляду скасувати вказане судове рішення по цій справі та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПрАТ "Ефес Україна" про стягнення з ДП "Одеська залізниця" 268706,42 грн. збитків, завданих псуванням вантажу, 2009,58 грн. збитків, завданих нестачею вантажу, 3054,84 грн. - штрафу за прострочення доставки вантажу.

В обґрунтування своєї заяви позивач зазначає, що в основу рішення господарського суду Одеської області у справі № 916/4514/15 від 05.10.2016 р. була покладена правова позиція Вищого господарського суду України, викладена в постанові від 21.06.2016 р. по справі № 916/4345/14, яка в подальшому була скасована постановою Верховного суду України від 16.11.2016 р. Так, позивач вважає, що скасування зазначеної постанови Вищого господарського суду України є фактичними даними, які спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, тобто є нововиявленими обставинами, і відповідно підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами на підставі п. 4 ч. 2 ст. 112 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, позивач стверджує, що при винесенні рішення від 05.10.2016 р. по справі № 916/4514/15 господарський суд Одеської області керувався правовою позицією Вищого господарського суду України (постанова від 21.06.2016р. по справі № 916/4345/14) щодо незастосування до аналогічних спірних правовідносин положень статті 131 Статуту залізниць України як спеціальної норми законодавства у сфері залізничних перевезень. Як було зазначено господарським судом в рішенні, ДП „Одеська залізниця» не є перевізником втраченого вантажу за залізничною накладною № 51966620 та не є стороною договору № 218 від 24.12.2013 року, що виключає можливість покладення відповідальності на відповідача по справі. Суд в своєму рішенні дійшов висновку про помилковість застосування позивачем положень ст. 131 Статуту залізниць України, згідно яких претензії, що виникли з приводу перевезення вантажів, заявляються залізниці призначення вантажу. Окрім того, в рішенні суду зазначено: «З викладеного вбачається, що вищенаведеними правовими нормами по-іншому, ніж Статутом залізниць України, визначається учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання, і має відповідати за завдання збитків. Статут залізниць України було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року №457, і останні зміни в нього вносилися постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2002 року № 1973 (крім тих, які були внесені постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2014 № 720 після виникнення спірних правовідносин, і стосувались деяких питань перерозподілу надходжень від перевезень залізничним транспортом під час проведення антитерористичної операції). Господарський кодекс України, який за своєю правовою природою є законом України, був прийнятий Верховною Радою України 16.01.2003 року за №436-ІV і набув чинності з 01.01.2004 року. Крім того, у прикінцевих положеннях ГК України законодавець зобов'язав Кабінет Міністрів України привести свої нормативні акти (також і Статут залізниць України, оскільки він суперечить ГК України) у відповідність до норм ГК України, а тоді вже застосовувати ці норми поряд з нормами ГК України, що Кабінетом Міністрів України зроблено не було. За таких обставин особа, яка вважає, що їй завдано збитків, має право звернутися із позовом (що, до речі, не завжди є наслідком незадоволення або залишення без відповіді претензії, пред'явлення якої не є обов'язковим) до особи, яка порушила господарське зобов'язання, і має відповідати за завдання збитків.»

В свою чергу в постанові Верховного суду України від 16.11.2016 р. у справі № 916/4345/14 зроблено висновок, що відповідальність за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу регулюється Статутом залізниць України (ст.ст. 6, 110, 111, 113, 131), норми якого є спеціальними у сфері залізничних перевезень і не суперечать положенням ЦКУ (ст.ст. 909, 908,920, 924) і ГКУ (ст.ст. 307, 314).

Так, відповідно до п. 2, п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Пунктом 8.6 вказаної постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 17 встановлено, що результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Таким чином, позивач вказує, що обставина наявності висновків, що встановлені у постанові Вищого господарського суду України від 21.06.2016 р. по справі № 916/4345/14, має істотне значення для справи.

Наразі позивач зазначає, що оскільки Постанова Верховного суду України у справі № 916/4345/14 прийнята 16.11.2016 р. (зареєстровано 29.11.2016 р., оприлюднено 30.11.2016 р.), то відповідно на момент винесення рішення господарського суду Одеської області у справі № 916/4514/15 від 05.10.2016 р. обставини щодо неправомірності висновків постанови Вищого господарського суду України від 21.06.2016 р. по справі № 916/4345/14 не були відомі позивачу, а встановлені постановою Верховного суду України у справі № 916/4345/14 від 16.11.2016 р. обставини істотно впливають на юридичну оцінку обставин щодо існування підстав для стягнення з Державного підприємства «Одеська залізниця» збитків за недостачу та псування вантажу та стягнення штрафу за прострочення доставки вантажу на загальну суму 273770,84 грн.

Водночас разом із заявою ПрАТ "Ефес Україна" було подано до суду клопотання про відновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд рішення господарського суду Одеської області від 05.10.2016 р. у справі № 916/4514/15 за нововиявленими обставинами. Вказане клопотання заявника обґрунтоване тим, що підставою перегляду рішення за нововиявленими обставинами заявник визначив скасування постановою Верховного суду України від 16.11.2016 р. постанови Вищого господарського суду України від 21.06.2016 р. по справі № 916/4345/14, яка була покладена в основу рішення господарського суду Одеської області від 05.10.2016р. у справі №916/4514/15. Так, заявник не є стороною у справі № 916/4345/14 та дізнався про наявну постанову Верховного суду України лише 21.12.2016р. з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідно до ст. 112 Господарського процесуального кодексу України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

В силу приписів ст. 113 Господарського процесуального кодексу України судове рішення господарського суду може бути переглянуто за нововиявленими обставинами за заявою сторони, прокурора, третіх осіб, поданою протягом одного місяця з дня встановлення обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Згідно ст. 1131 Господарського процесуального кодексу України про прийняття заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами господарський суд виносить ухвалу, в якій повідомляється про час і місце розгляду заяви чи подання.

Згідно з автоматизованим розподілом судових справ для розгляду вказаної заяви ПрАТ "Ефес Україна" (вх. № 2-474/17) у справі № 916/4514/15 визначено наступний склад суду: головуючий суддя - Бездоля Ю.С., судді - Желєзна С.П. та Оборотова О.Ю.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.01.2017 р. по справі 916/4514/15 заяву ПрАТ "Ефес Україна" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Одеської області від 05.10.2016 р. у цій справі прийнято до провадження колегією суддів господарського суду Одеської області у складі: головуючого судді - Бездоля Ю.С., суддів - Желєзної С.П. та Оборотової О.Ю. та розгляд заяви призначено в засіданні суді на 15.02.2017 р. Наразі вказаною ухвалою суду заявнику поновлено строк на подання заяви про перегляд рішення господарського суду Одеської області від 05.10.2016 р. у справі №916/4514/15 за нововиявленими обставинами.

У зв'язку з перебуванням головуючого судді по справі Бездоля Ю.С. на тривалому лікарняному з 07.02.2017 р., згідно розпорядження керівника апарату суду від 15.02.2017 р. було призначено повторний автоматичний розподіл вказаної заяви ПрАТ „Ефес Україна" по справі № 916/3086/16 з огляду на необхідність заміни головуючого судді, за результатами якого для розгляду зазначеної заяви визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Петров В.С., судді - Желєзна С.П. та Оборотова О.Ю.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.02.2017 р. по справі № 916/4514/15 заяву ПрАТ „Ефес Україна" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Одеської області від 05.10.2016 р. у цій справі прийнято до провадження колегією суддів господарського суду Одеської області у складі: головуючого судді - Петрова В.С., суддів - Желєзної С.П. та Оборотової О.Ю. та розгляд заяви призначено в засіданні суді на 01.03.2017 р.

Наразі судом залишено без задоволення подане ПрАТ „Ефес Україна" до суду 20.02.2017 р. клопотання про залучення згідно ст. 27 ГПК України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - ПАТ „Українська залізниця", яке є правонаступником відповідача, який станом на 15.02.2017 р. згідно відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань перебуває в стані припинення.

Відповідач та треті особи у судове засідання не з'явились.

При цьому ПАТ „Українська залізниця" в особі регіональної філії „Одеська залізниця" були подані до господарського суду клопотання заміну відповідача - ДП „Одеська залізниця" на правонаступника ПАТ „Українська залізниця" в порядку ст. 25 ГПК України та направлення цієї справи за підсудністю до господарського суду м. Києва, а також клопотання про відмову у перегляді за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Одеської області від 05.10.2016 р. у цій справі.

Відповідно до ст.25 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Так, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 25.06.2014р. № 200, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту (код згідно з ), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, утворено ПАТ „Українська залізниця", 100 % акцій якого закріплюються в державній власності. Згідно з додатком № 1 до вказаної постанови до складу вказаних підприємств, що реорганізуються, увійшло ДП „Одеська залізниця".

На виконання п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 р. №735 "Питання публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", яка набула чинності 29.09.2015 р., в установленому порядку 21.10.2015 р. проведено державну реєстрацію ПАТ "Укрзалізниця" (), яке згідно з Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" є правонаступником Укрзалізниці та підприємств і установ, реорганізованих шляхом злиття відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №200 від 25.06.2014 р. "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Згідно ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Порядок припинення юридичної особи в процесі відновлення її платоспроможності або банкрутства встановлюється законом.

Статтею 106 ЦК України визначено, що злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

Вирішуючи питання про правонаступництво, потрібно мати на увазі, що запис в установчих документах про правонаступництво має істотне значення для визнання правонаступництва. Однак суттєве значення мають також фактично здійснені організаційно-економічні перетворення, з якими чинне законодавство пов'язує перехід майнових прав та обов'язків, а саме: рішення власника (власників), підписання передавального або розподільного акта чи балансу тощо. Отже у вирішенні питань, пов'язаних з правонаступництвом, слід здійснювати аналіз документів, що стосуються переходу прав і обов'язків на майно (майнові права) чи його відповідну частину.

У разі якщо реорганізація підприємства сталася під час вирішення господарським судом спору, учасником якого воно є, господарський суд за клопотанням відповідного підприємства чи організації або за власною ініціативою здійснює заміну сторони у спорі її правонаступником згідно зі ст. 25 Господарського процесуального кодексу України. Правонаступник повинен довести факт правонаступництва, подавши, зокрема, документи, які підтверджують припинення існування реорганізованого підприємства і створення у зв'язку з цим нового (або нових).

Як з'ясовано судом, згідно відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань перебуває ДП „Одеська залізниця" перебуває в стані припинення з 16.07.2014 р. При цьому ПАТ "Укрзалізниця" розпочало свою фінансово-господарську діяльність, а ДП "Одеська залізниця" входить до переліку підприємств та установ, правонаступником яких є ПАТ "Укрзалізниця", відповідні відомості про таке містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. З огляду на вказане та враховуючи те, що всі права і обов'язки відповідача по справі - ДП "Одеська залізниця" внаслідок реорганізації останнього перейшли до ПАТ "Укрзалізниця", господарський суд вважає за необхідне здійснити заміну відповідача - ДП "Одеська залізниця" на його правонаступника - ПАТ "Українська залізниця".

Щодо клопотання відповідача про направлення справи за підсудністю до господарського суду м. Києва з огляду на місцезнаходження ПАТ „Українська залізниця" в м. Києві, суд зазначає наступне. За приписами ч. 3 ст. 17 Господарського процесуального кодексу України справа, прийнята господарським судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута по суті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому господарському суду. Так, з огляду на викладене та враховуючи те, що справа стала підсудною іншому господарському суду саме в процесі перегляду рішення суду від 05.10.2016 р. у цій справі за нововиявленими обставинами в порядку ст.ст. 112-114 ГПК України, відповідно відсутні підстави для направлення даної справи за підсудністю до господарського суду м. Києва.

Заслухавши пояснення представників заявника, розглянувши та дослідивши матеріали справи і заяви, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, господарський суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення господарського суду Одеської області від 05.10.2016 р. про відмову у задоволенні позовних вимог ПрАТ „Ефес Україна" з ДП „Одеська залізниця" про стягнення 273770,84 грн., яке набрало законної чинності, вмотивовано недоведеністю позивачем наявності всіх складових спричинення збитків саме відповідачем по справі, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Так, судом зазначено, що в даному випадку ДП „Одеська залізниця" не є перевізником вантажу за залізничною накладною № 51966620, як помилково вважає позивач, та не є стороною договору № 218 від 24.12.2013 року. Наразі суд зазначив, що позивачем самостійно за нормами статті 22 Господарського процесуального кодексу України обрано спосіб захисту порушених прав, предмет та підставу позовних вимог і суб'єктний склад відповідачів. При цьому під час розгляду справи позивач не скористався правами, наданими чинним Господарським процесуальним кодексом України щодо заміни неналежного відповідача по справі. Більш того, позивач категорично заперечував проти задоволення клопотання відповідача про залучення співвідповідача - ДП "Донецька залізниця". За правовою природою збитки є такими, що виникають тільки з неналежного виконання Договірних зобов'язань і для їх стягнення необхідне встановлення наявності всіх чотирьох обов'язкових складових об'єктивної та суб'єктивної сторін. Відтак, з огляду на матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими засобами доказування відповідно до вимог статей 33, 34, 36 господарського процесуального кодексу України наявність складових, зокрема: причинно-наслідкового зв'язку між винними діями саме відповідача у даній справі та наявністю у позивача збитків, пов'язаних з втратою вантажу та затримкою на протязі значного часу вагону на станції Ясинувате, що відноситься до іншого суб'єкта господарювання - ДП "Донецької залізниці". Тоді як відповідач - ДП "Одеська залізниця" довів суду відсутність своєї вини у спричинених позивачу збитках. На думку суду, вищевикладене виключає можливість покладення відповідальності саме на обраного самостійно позивачем відповідача по справі, який не є перевізником втраченого вантажу.

Відповідно до ст. 112 Господарського процесуального кодексу України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Так, нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що у встановленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

Відповідно до п. 2, п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. N 17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Пунктом 8.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. N 17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" передбачено, що прийняття та розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов'язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.Законом не передбачено здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у повному обсязі. Отже, господарський суд переглядає судове рішення за нововиявленими обставинами лише в тих межах, в яких ці обставини впливають на суть рішення (п. 8.7 Постанови пленуму ВГСУ № 17).

Між тим у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами позивач посилається на те, що в основу рішення господарського суду Одеської області у справі № 916/4514/15 від 05.10.2016 р. була покладена правова позиція Вищого господарського суду України, викладена в постанові від 21.06.2016 р. по справі № 916/4345/14, яка в подальшому була скасована постановою Верховного суду України від 16.11.2016 р. Так, позивач вважає, що скасування зазначеної постанови Вищого господарського суду України є фактичними даними, які спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, тобто є нововиявленими обставинами, і відповідно підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами на підставі п. 4 ч. 2 ст. 112 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, позивач стверджує, що при винесенні рішення від 05.10.2016 р. по справі № 916/4514/15 господарський суд Одеської області керувався правовою позицією Вищого господарського суду України (постанова від 21.06.2016р. по справі № 916/4345/14) щодо незастосування до аналогічних спірних правовідносин положень статті 131 Статуту залізниць України як спеціальної норми законодавства у сфері залізничних перевезень. Як було зазначено господарським судом в рішенні, ДП „Одеська залізниця» не є перевізником втраченого вантажу за залізничною накладною № 51966620 та не є стороною договору № 218 від 24.12.2013 року, що виключає можливість покладення відповідальності на відповідача по справі. Суд в своєму рішенні дійшов висновку про помилковість застосування позивачем положень ст. 131 Статуту залізниць України, згідно яких претензії, що виникли з приводу перевезення вантажів, заявляються залізниці призначення вантажу. Окрім того, в рішенні суду зазначено: «З викладеного вбачається, що вищенаведеними правовими нормами по-іншому, ніж Статутом залізниць України, визначається учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання, і має відповідати за завдання збитків. Статут залізниць України було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року №457, і останні зміни в нього вносилися постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2002 року № 1973 (крім тих, які були внесені постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2014 № 720 після виникнення спірних правовідносин, і стосувались деяких питань перерозподілу надходжень від перевезень залізничним транспортом під час проведення антитерористичної операції). Господарський кодекс України, який за своєю правовою природою є законом України, був прийнятий Верховною Радою України 16.01.2003 року за №436-ІV і набув чинності з 01.01.2004 року. Крім того, у прикінцевих положеннях ГК України законодавець зобов'язав Кабінет Міністрів України привести свої нормативні акти (також і Статут залізниць України, оскільки він суперечить ГК України) у відповідність до норм ГК України, а тоді вже застосовувати ці норми поряд з нормами ГК України, що Кабінетом Міністрів України зроблено не було. За таких обставин особа, яка вважає, що їй завдано збитків, має право звернутися із позовом (що, до речі, не завжди є наслідком незадоволення або залишення без відповіді претензії, пред'явлення якої не є обов'язковим) до особи, яка порушила господарське зобов'язання, і має відповідати за завдання збитків.» В свою чергу в постанові Верховного суду України від 16.11.2016 р. у справі № 916/4345/14 зроблено висновок, що відповідальність за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу регулюється Статутом залізниць України (ст.ст. 6, 110, 111, 113, 131), норми якого є спеціальними у сфері залізничних перевезень і не суперечать положенням ЦКУ (ст.ст. 909, 908,920, 924) і ГКУ (ст.ст. 307, 314).

Між тим, згідно пункту 4 частини 2 ст. 112 ГПК України підставою для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду. Отже, у з'ясуванні наявності підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами згідно з наведеною вище правовою нормою має значення тільки сам факт встановлення відповідних обставин після вирішення спору. При цьому, при розгляді заяви про перегляд судового рішення за нововиявленою обставиною у зв'язку із скасуванням рішення суду по іншій справі необхідно мати на увазі, що скасування такого рішення може бути визнано нововиявленою обставиною лише у тому випадку, коли суд обґрунтовував судове рішення, про перегляд якого подано заяву, з урахуванням положень ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

Як роз'яснено Пленумом Верховного Суду України в п. 7 постанови від 27.02.1981 р. N 1 "Про практику перегляду судами у зв'язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у цивільних справах, що набрали законної сили", при розгляді заяви або подання про перегляд судового рішення у зв'язку із скасуванням рішення, вироку, ухвали, постанови суду по іншій справі або постанови іншого органу необхідно мати на увазі, що скасування такого акта може бути визнано нововиявленою обставиною лише у тому випадку, коли суд обґрунтовував дане судове рішення цим актом чи виходив із вказаного акта, не посилаючись прямо на нього, і якщо вже прийнято новий акт, протилежний за змістом скасованому, або коли саме скасування акта означає протилежне вирішення питання.

Наразі, зі змісту рішення господарського суду Одеської області від 05.10.2016 р. у справі N 916/4514/15, яке переглядається, вбачається, що в його основу були покладені обставини щодо відсутності вини ДП "Одеська залізниця" у спричинених позивачу збитках, а також ті обставини, що відповідач не є перевізником втраченого вантажу, що в свою чергу виключає можливість покладення відповідальності саме на обраного самостійно позивачем відповідача по справі, який не є перевізником втраченого вантажу. До того ж у вказаному судовому рішенні судом зроблено посилання на аналогічну позицію ВГСУ у постанові від 21.06.2016р. по справі № 916/4345/14.

Між тим покладені обставини в основу судового рішення від 05.10.2016 р. у справі N 916/4514/15, яке переглядається, не ставляться в залежність від встановлених обставин у постанові ВГСУ від 21.06.2016р. по справі № 916/4345/14, в розумінні положень ст. 35 ГПК України. В свою чергу скасування постановою Верховного суду України від 16.11.2016 р. вказаної постанови ВГСУ від 21.06.2016р. по справі № 916/4345/14 не призводить до спростування фактів у даній справі щодо відсутності вини ДП "Одеська залізниця" у спричинених позивачу збитках, та того, що відповідач не є перевізником втраченого вантажу. Тим більш Вищий господарський суд України в постанові 21.06.2016р. по справі № 916/4345/14 не встановлював зазначених обставин.

Відтак, обставини, зазначені в заяві позивача, не підпадають під дію положень п. 4 ч. 2 ст. 112 ГПК України, оскільки підставою для ухвалення рішення суду від 05.10.2016 р. у даній справі N 916/4514/15 не слугувала постанова ВГСУ від 21.06.2016 р. по іншій справі.

За таких обставин, суд доходить до висновку, що обставини, на які посилається заявник в заяві про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Одеської області від 05.10.2016 р. у справі N 916/4514/15 в частині правомірності застосування до спірних правовідносин положень Статуту залізниць України, не є нововиявленими відповідно до ст. 112 ГПК України. Адже, вказані обставини не спростовують факти, встановлені під час розгляду даної справи та покладені в основу судового рішення про відмову в їх задоволенні. Таким чином, наведені заявником обставини не можуть бути підставами для перегляду рішення господарського суду від 05.10.2016 р. за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи надані докази в сукупності, господарський суд вважає, що заява Приватного акціонерного товариства "Ефес Україна" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Одеської області від 05.10.2016 р. по справі № 916/4514/15 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 25, 32, 33, 43, 86, 112-114 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Здійснити заміну відповідача по справі - Державного підприємства „Одеська залізниця" на правонаступника - Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ).

2. У задоволені заяви Приватного акціонерного товариства "Ефес Україна" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Одеської області від 05.10.2016 р. по справі № 916/4514/15 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена у 5-денний строк з дня її підписання.

Повний текст складено та підписано 06.03.2017 р.

Головуючий суддя В.С. Петров

Суддя С.П. Желєзна

Суддя О.Ю. Оборотова