ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" лютого 2017 р.Справа № 924/12/17

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., розглянувши матеріали справи

за позовом Анімаккорд Лтд, Республіка Кіпр, м. Нікосія

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Хмельницький

про стягнення 32 000,00 грн.

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_2 - за довіреністю від 25.06.16р.

ОСОБА_3 - за довіреністю від 25.06.16р.

відповідача: не з'явився

В судовому засіданні відповідно до ч.2 ст.85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 компенсації за порушення виключних майнових прав Анімаккорд Лтд. в розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що складає 32 000 грн. обґрунтовуючи позовні вимоги наявними в матеріалах справи доказами.

Представник позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції наполягав на задоволенні позовних вимог. У додаткових поясненнях із врахуванням відзиву відповідача позивач зазначив, що особа, яка приймала оплату в магазині "Мамин посуд" та видавала відповідні розрахункові документи та відпускала контрафактний товар, була зафіксована на відеокамеру телефону представника виключно в рамках фіксації факту продажу товару. Зауважив, що ціллю проведення відеофіксації є виключно збір інформації про реалізований товар та про сам факт реалізації такого товару з прилавку магазину та призначений виключно для судового розгляду.

Крім того, позивач спростовуючи доводи відповідача з приводу недоведеності факту належності йому виключних майнових прав на аудіовізуальний твір "Маша і Ведмідь" вказує, що 10.12.14р. між ТОВ "Маша и Медведь" (праововласник) та Анімаккорд Лтд (набувач) укладено договір №ММ-2 про відчуження виключного права на аудіовізуальний твір (анімаційні серіали "Маша і Ведмідь" і "Машині казки"), згідно якого правовласник в порядку, передбаченому договором, передає і відчужує набувачу виключне право в повному обсязі на аудіовізуальні твори, а набувач зобов'язується сплатити правовласнику обумовлену договором винагороду. Наголошує, що даний договір є чинним та недійсним у встановленому законом порядку не визнавався.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. У відзиві на позов проти позовних вимог відповідач заперечує та зазначає, що договір №ММ-2 про відчуження виключного права на аудіовізуальний твір (анімаційні серіали "Маша і Ведмідь" і "Машині казки") від 10.12.14р., на умовах якого ґрунтуються заявлені Позивачем вимоги, та додатки до договору не містять посилання на документ, який підтверджує набуття ТОВ "Маша и Медведь" виключних майнових прав на аудіовізуальний твір (анімаційні серіали "Маша і Ведмідь" і "Машині казки"), а відтак, можливість відчуження такого права Позивачу. Зауважують, що в матеріалах судової справи відсутній і будь-який інший документ з цього приводу, виданий ТОВ "Маша и Медведь".

В той же час, відмічає, що зміст інформації, розміщеної в мережі Інтернет, а саме: на веб-ресурсі "ВИКИПЕДИЯ" свідчить про те, що мультиплікаційний серіал "Маша і Ведмідь" (російською - "Маша и Медведь") створенні російською анімаційною студією "Анімаккорд". Це дозволяє зробити висновок, на думку відповідача, що правоволодільцем майнових прав на аудіовізуальний твір (анімаційні серіали "Маша і Вдмідь" і "Машини казки") є студія "Анімаккорд", а тому особою, що може звернутись до суду із позовом, який є предметом судового розгляду у справі №924/12/17, може бути студія "Анімаккорд" або інша особа, яка набула відповідних прав у визначений законом спосіб.

Також відповідач посилаючись на норми ЗУ "Про оперативно - розшукову діяльність", ст.307 ЦК України вважає, що наданий позивачем відеосюжет не є допустимим доказом, відтак не може прийматись судом до уваги, адже такий доказ отримано з порушенням порядку, встановленого чинним законодавством України, оскільки при його отримані були порушені особисті немайнові права фізичних осіб - продавців, які не давали згоди на їх зйомку. З огляду на викладене, у позові просить відмовити.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Маша і Ведмідь" (Правовласник) та Анімаккорд Лтд (Набувач) 10 грудня 2014 року було укладено договір № ММ-2 про відчуження виключного права на аудіовізуальний твір (анімаційні серіали "Маша та Ведмідь" та "Машині казки"), відповідно до якого Правовласник у порядку, передбаченому цим Договором, передає та відчужує Набувачу виключне право у повному обсязі на Аудіовізуальні твори, а Набувач зобов'язується сплатити Правовласнику обумовлену Договором винагороду (п. 1.1 договору).

Відповідно до термінів та визначень наведених у договорі, аудіовізуальний твір - це спільні кольорові анімаційні серіали „Маша і Ведмідь та „Машині казки, російською мовою, включаючи, але не обмежуючись вихідними матеріалами серій, керівництво по стилю, робочі матеріали, назву(ви) анімаційних серіалів „Маша і Ведмідь та „Машині казки, та охоронювані елементи і об'єкти, які є складовою частиною серій, в тому числі графічне зображення, персонажі, музика і фонограми незалежно від того, названі зазначені елементи і об'єкти безпосередньо в додатках до цього договору.

Згідно п. 1.3. Договору, Правовласник заявляє та гарантує, що Правовласник є єдиним власником виключного права на Аудіовізуальні твори та, що після передачі/відчуження за Актами передачі прав чи Актами прийоми - передачі, виключне право на Аудіовізуальні твори не буде закладено, під арешт та не буде обтяжено жодними іншими зобовязаннями чи будь-якими іншими інтересами будь-якого характеру.

Згідно з п. 1.4. Договору, виключне право на Аудіовізуальні твори передається та відчужується Правовласником Набувачеві у повному обсязі для використання його будь-яким способом та у будь-якій формі згідно умов цього Договору.

Виключне право на аудіовізуальні твори переходить від правовласника набувачу з дати підписання акта передачі прав (п. 1.5. договору).

Згідно п. 1.7.1 договору, до набувача переходять права правовласника, який є ліцензіаром по всім діючим ліцензійним договорам (зазначених у відповідному додатку до договору), укладених правовласником відносно аудіовізуальних творів, право на які підлягає передачі по цьому договору. Правовласник зобов'язується у найкоротший термін повідомити всі компанії-ліцензіати в письмовій формі про передачу своїх прав по діючим ліцензійним договорам.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що в якості відшкодування за відчуження виключного права на аудіовізуальні твори в рамках цього договору, набувач виплачує правовласнику кошти, терміни і спосіб оплати яких, зазначений у додатках до договору.

Пунктом 4.1 договору визначено, що одночасно з відчуженням права на аудіовізуальні твори правовласник передає набувачу в повному обсязі виключне право на всі юридично значимі охоронювані елементи і об'єкти аудіовізуальних творів, включаючи, але не обмежуючись: вихідні матеріали серій, інструкцію по стилю, робочі матеріали, назву анімаційних серіалів „Маша і Ведмідь" і „Машині казки", графічне зображення, персонажі, музика та фонограми, незалежно від того чи перераховані зазначені елементи та об'єкти безпосередньо в додатках до договору.

У відповідності до п. 7.1. Договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє протягом усього строку дії виключного права на Аудіовізуальні твори, включаючи будь-які пролонгації строку дії виключного права за застосованим правом.

Відповідно до додатку № 1 до Договору № ММ-2 від 10.12.2016р. сторони погодили, зокрема, основні ідентифікуючі характеристики аудіовізуальних творів „Маша і Ведмідь і „Машині казки та права, які підлягають відчуженню згідно договору.

Також, між ТОВ „Маша і Ведмідь та Компанією „Анімаккорд Лтд укладено додатки № 2, № 3 та додаткову угоду № 1 від 30.04.2015р. до договору № ММ-2 про відчуження виключних прав на аудіовізуальний твір (анімаційний серіал „Маша і Ведмідь) від 10.12.2014р.

Крім того, між ТОВ „Маша і Ведмідь та Компанією „Анімаккорд Лтд підписано акти передачі прав № 1 від 01.01.2015р., № 2 від 05.10.2013р., № 3 від 30.04.2014р., № 4 від 01.07.2015р., відповідно до яких правовласник передав набувачу виключне право в повному обсязі на серії з 14 по 26, з 30 по 47, 50 та 51 аудіовізуального твору „Маша і Ведмідь.

Як зазначає позивач, 14.07.2016р. у магазині „Мамин посуд", що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 3/2, було здійснено продаж (реалізацію, розповсюдження) контрафактного товару набору посуду дитячого „Маша і Ведмідь на упаковці якого відтворено зображення персонажів „Маша та „Ведмідь з аудіовізуальних творів - мультиплікаційних серіалів „Маша і Ведмідь та „Машині казки. Загальна вартість придбаних товарів становить 136грн.

Факт розповсюдження контрафактної продукції підтверджується товарним чеком від 14.07.16р., квитанцією Першого Українського Міжнародного банку, що видана платіжним терміналом ФОП ОСОБА_1

Представником позивача було здійснено відеофіксацію фактів розповсюдження контрафактної продукції, а саме який товар було придбано у магазині „Мамин посуд ФОП ОСОБА_1

19.09.16р. відповідачу було направлено повідомлення про порушення авторського права та запропоновано врегулювати спір в досудовому порядку, яке залишено останнім без відповіді.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що зображення персонажу „Маша та „Ведмідь незаконно використовується відповідачем, без відповідного дозволу Анімаккорд Лтд, яке є власником виключних прав в повному обсязі також і на персонажі аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу „Маша і Ведмідь, в тому числі і на персонаж „Маша та „Ведмідь, який в силу ст. 9 Закону України „Про авторське право і суміжні права охороняється як твір.

З врахуванням того, що ФОП ОСОБА_1 без належного дозволу здійснила незаконне використання персонажу "Маша і Ведмідь", чим вчинила порушення майнових авторських прав Анімаккорд Лтд позивач звернувся до господарського суду із даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних правових підстав.

У відповідності до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст. 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до статті 418 Цивільного кодексу України, право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Статтею 435 Цивільного кодексу України встановлено, що первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Згідно до статті 15 Закону України „Про авторське право і суміжні права, до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: виключне право на використання твору, а також виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

Виключне право на використання твору автором (чи іншою особою, яка має авторське право) дозволяє йому використовувати твір у будь-якій формі і будь-яким способом.

Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, відтворення творів; здавання в майновий найм і (або) комерційний прокат після першого продажу, відчуження іншим способом оригіналу або примірників аудіовізуальних творів, комп'ютерних програм, баз даних, музичних творів у нотній формі, а також творів, зафіксованих у фонограмі чи відеограмі або у формі, яку зчитує комп'ютер.

За приписами частини першої статті 31 Закону України „Про авторське право і суміжні права, автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково.

Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Згідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 12 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач, зокрема, повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем;

2) відповідач має довести додержання ним вимог Цивільного кодексу України і Закону України „Про авторське право і суміжні права при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.12.2014 року між ТОВ „Маша и Мєдвєдь" (правовласник) та Анімаккорд Лтд (набувач) укладено договір №ММ-2 про відчуження виключного права на аудіовізуальний твір (анімаційні серіали „Маша і Мєдвєдь" і „Машині казки"), згідно якого правовласник в порядку, передбаченому договором, передає і відчужує набувачу виключне право в повному обсязі на аудіовізуальні твори, а набувач зобов'язується сплатити правовласнику обумовлену договором винагороду.

Відповідно до п. 1.3 договору правовласник заявляє і гарантує, що правовласник є єдиним власником виключного права на аудіовізуальні твори і, що після передачі/відчуження згідно актів передачі прав або актам приймання-передачі, виключне право на аудіовізуальні твори не буде заставлено, під арештом та не буде обтяжено ніякими іншими зобов'язаннями чи будь-якими іншими інтересами будь-якого виду.

Згідно п. 1.7.1 договору до набувача переходять права правовласника, який є ліцензіаром по всім діючим ліцензійним договорам (зазначених у відповідному додатку до договору), укладених правовласником відносно аудіовізуальних творів, право на які підлягає передачі по цьому договору. Правовласник зобов'язується у найкоротший термін повідомити всі компанії-ліцензіати в письмовій формі про передачу своїх прав по діючим ліцензійним договорам.

Пунктом 4.1 договору визначено, що одночасно з відчуженням права на аудіовізуальні твори правовласник передає набувачу в повному обсязі виключне право на всі юридично значимі охоронювані елементи і об'єкти аудіовізуальних творів, включаючи, але не обмежуючись: вихідні матеріали серій, інструкцію по стилю, робочі матеріали, назву анімаційних серіалів „Маша і Мєдвєдь" і „Машині казки", графічне зображення, персонажі, музика та фонограми, незалежно від того чи перераховані зазначені елементи та об'єкти безпосередньо в додатках до договору.

Відповідно до п. 7.1 договору договір набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом всього терміну дії виключного права на аудіовізуальні твори, включаючи будь-які пролонгації терміну дії виключного права.

Додатком № 1 до договору від 10.12.2014 року № ММ-2 сторони погодили, зокрема, основні ідентифікуючі характеристики аудіовізуальних творів „Маша и Медведь" і „Машині казки" та права, які підлягають відчуженню згідно договору.

Судом встановлено, що персонажі аудіовізуальних творів (мультиплікаційного серіалу) „Маша і Мєдвєдь" та „Машині казки", зокрема, „Маша" і „Мєдвєдь" є частинами аудіовізуального твору, які можуть використовуватись самостійно, а тому розглядаються судом як твори.

Отже, зібрані у справі докази спростовують доводи відповідача про недоведеність позивачем належних йому авторського та/або суміжного права на твір та свідчать про набуття позивачем прав інтелектуальної власності на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал „Маша и Медведь" та „Машині казки" та частини вказаних аудіовізуальних творів, які можуть використовуватися самостійно, в тому числі на персонаж „Маша" та „Мєдвєдь", тобто і права на захист таких прав у разі їх порушення, в тому числі шляхом звернення до господарського суду.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує на те, що 14.07.2016р. у магазині „Мамин посуд, що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 3/2, було здійснено продаж (реалізацію, розповсюдження) контрафактного товару набору посуду дитячого „Маша і Ведмідь на упаковці якого відтворено зображення персонажів „Маша та „Ведмідь з аудіовізуальних творів - мультиплікаційних серіалів „Маша і Ведмідь та „Машині казки. Загальна вартість придбаних товарів становить 136грн.

На підтвердження розповсюдження в магазині „Мамин посуд", який знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 3/2, господарську діяльність в якому здійснює відповідач, товару - набору посуду дитячого „Маша і Ведмідь, на упаковці якого зображені об'єкти права інтелектуальної власності позивача, позивачем надано суду завірені належним чином копії товарного чеку від 14.07.16р., квитанції Першого Українського Міжнародного банку, що видана платіжним терміналом ФОП ОСОБА_1, упаковку товару та диск з відповідним записом.

За твердженнями позивача, вказаними діями відповідач порушив виключні майнові авторські права позивача на аудіовізуальні твори „Маша и Медведь" та „Машині казки", зокрема на його складові частини та персонажі „Маша" та „Ведмєдь", в зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом про стягнення з відповідача компенсації за порушенням майнових прав суб'єкта авторського прав у заявленому до стягненні розмірі 32 000 грн.

Згідно з п. 5 статті 15 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) має право вимагати виплати винагороди за будь-яке використання твору.

Відповідно до ст. 50 Закону, порушенням авторського права є, зокрема, вчинення будь-якою особою дій, які порушують майнові права суб'єктів авторського права, визначені статтею 15, з урахуванням передбачених ст. ст. 21-25 цього Закону обмежень майнових прав.

Згідно зі ст. 1 вказаного Закону, контрафактний примірник твору, фонограми, відеограми - примірник твору, фонограми чи відеограми, відтворений, опублікований і (або) розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі примірники захищених в Україні творів, фонограм і відеограм, що ввозяться на митну територію України без згоди автора чи іншого суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, зокрема з країн, в яких ці твори, фонограми і відеограми ніколи не охоронялися або перестали охоронятися.

Дослідивши додані до матеріалів справи документи, на які позивач посилається в якості доказів, які підтверджують його вимоги, суд прийшов до висновку, що відповідач здійснюючи в магазині "Мамин посуд", який знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 3/2, господарську діяльність розповсюджував товар, зокрема, набір посуду дитячого, на упаковці якого, без дозволу позивача зображений персонаж „Маша" та персонаж "Мєдвєдь" з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу „Маша і Мєдвєдь", чим порушив виключні майнові авторські права позивача на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал „Маша і Мєдвєдь", зокрема на його складові частини та персонажі „Маша" і "Мєдвєдь", оскільки відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про наявність у нього правових підстав для використання аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "Маша и Мєдвєдь", або його частини.

Відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про наявність у нього правових підстав для використання аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "Маша і Мєдвєдь", або його частини.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 432 ЦК України суд у випадках та в порядку, встановлених законом, може постановити рішення, зокрема, про застосування разового грошового стягнення замість відшкодування збитків за неправомірне використання об'єкта права інтелектуальної власності. Розмір стягнення визначається відповідно до закону з урахуванням вини особи та інших обставин, що мають істотне значення.

Підпунктом „а" ч. 1 ст. 50 встановлено, що порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21 - 25, 42 і 43 вказаного вище Закону обмежень майнових прав.

Відповідно до п. „г" ч. 1 ст. 52 Закону при порушеннях будь-якою особою, зокрема, авторського права, передбаченого статтею 50 закону, суб'єкти авторського права мають право подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права, або виплату компенсацій.

Пунктом „г" ч. 2 ст. 52 Закону передбачено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

При визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у встановлених пунктом „г" ч. 2 ст. 52 Закону межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Положення ЦК України та Закону України „Про авторське право і суміжні права" не ставлять розмір компенсації у залежність, зокрема, від кількості зафіксованих фрагментів аудіовізуального твору та персонажів, а лише встановлюють право стягнення компенсації, виходячи з самого факту вчинення порушення авторського права. Певні обставини (стосовно систематичності вчинення порушень, їх (його) обсягу, кількості неправомірно використаних об'єктів тощо), в свою чергу, повинні враховуватися судом у визначенні суми компенсації в кожному конкретному випадку, виходячи з меж, встановлених згаданою статтею 52 Закону (від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат).

Як вбачається з позовної заяви, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 32 000грн. компенсації за порушення авторського права на твір.

Відповідно до підпункту 51.2 п. 51 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 12 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права та/або суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права та/або суміжних прав, а розмір збитків суб'єкт такого права доводити не зобов'язаний. Водночас розмір доведених збитків має враховуватися господарським судом у визначенні розміру компенсації.

Згідно підпункту 51.3 п. 51 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" у визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.

Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог в залежності від характеру порушення, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні.

У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

Враховуючи встановлення обставини порушення ФОП ОСОБА_1 виключних майнових авторських прав Анімаккорд Лтд, з метою застосування судом компенсаційних заходів на захист порушеного права Анімаккорд Лтд, виходячи із засад справедливості, добросовісності, розумності суд вважає, що позовні вимоги Анімаккорд Лтд про стягнення компенсації підлягають задоволенню у заявленому розмірі 32 000грн., що становить мінімальний розмір компенсації визначений ст.52 ЗУ "Про авторське право і суміжні права" та відповідає обсягу порушення, його одноразовому характеру.

Стягуючи з відповідача компенсацію у мінімальному розмірі, передбаченому ст.52 ЗУ Про авторське право і суміжні права, суд враховує характер допущеного порушення та розмір доходу отриманого відповідачем при реалізації товару зображенням персонажу "Маша" та "Мєдвєдь".

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи відповідача судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують надані позивачем в обґрунтування позовних вимог докази.

Враховуючи викладене позов підлягає задоволенню у повному розмірі.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача у зв'язку із задоволенням позову.

Керуючись ст. ст. 1, 45, 47, 12, 44, 49, 82, 84, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Анімаккорд Лтд, Республіка Кіпр, м. Нікосія до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Хмельницький про стягнення 32 000,00 грн. задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Хмельницький, вул. Трудова, 5/1Д, кв.24 (ідентиф. номер НОМЕР_1) на користь Анімаккорд Лтд. (1095, Республіка Кіпр, м. Нікосія, ОСОБА_4, будинок 6, корпус С, 7 поверх, офіс 703, реєстраційний номер НЕ 244451) - 32 000 (тридцять дві тисячі гривень 00 коп.) компенсації, 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 коп.) витрат на оплату судового збору.

Видати наказ.

Повний текст рішення складено 02.03.2017р.

Суддя М.Є. Муха

Віддрук. 3 прим. : 1 - до справи, 2 - позивачу (33023, м. Рівне, вул. Ак. Грушевського, 42-б), 3 - відповідачу (29000, м. Хмельницький, вул. Трудова, буд. 5/1 Д, кв.24).