ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року Справа № 915/684/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Катеринчук Л.Й. (головуючого), Куровського С.В., Ткаченко Н.Г.
розглянувши касаційну скаргуПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича
на постанову та ухвалуОдеського апеляційного господарського суду від 26.10.2016 року Господарського суду Миколаївської області від 06.09.2016 року
у справі Господарського суду№ 915/684/14 Миколаївської області
за заявоюГолови ліквідаційної комісії Товариства з додатковою відповідальністю Будівельної фірми "Житлобуд-Ніко" Репченко Ю.А.
провизнання банкрутом Товариства з додатковою відповідальністю Будівельної фірми "Житлобуд-Ніко"
в судовому засіданні взяли участь представники:

ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В.: Чорний І.В. (довіреність від 15.02.2017 року),
Товариства з додатковою відповідальністю Будівельної фірми "Житлобуд-Ніко: не з'явилися.

В С Т А Н О В И В :

у провадженні Господарського суду Миколаївської області знаходиться справа №915/684/14 про банкрутство Товариства з додатковою відповідальністю Будівельної фірми "Житлобуд-Ніко" (далі - боржника), порушена ухвалою суду від 29.05.2014 року за заявою Голови ліквідаційної комісії боржника Репченко Ю.А. за особливостями провадження відповідно до статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011 року, далі - Закон про банкрутство) (том 3, а.с. 113).

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 17.09.2014 року затверджено реєстр вимог кредиторів боржника на загальну суму 45 941 076, 25 грн., в тому числі з вимогами ПАТ "Дельта Банк" на суму 13 412 763, 18 грн., з яких 4 301 847 грн. внесено до реєстру окремо як забезпечені заставою майна банкрута (том 3, а.с. 265 - 268).

Справа перебуває на стадії ліквідаційної процедури, введеної постановою Господарського суду Миколаївської області від 05.06.2014 року, ліквідатором банкрута призначено Репченко Ю.А., повноваження якої припинено ухвалою суду від 26.08.2015 року із призначенням судом згідно з ухвалою від 01.10.2015 року ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Козлова В.О. (том 3, а.с. 120 - 122).

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 16.12.2015 року продовжено строк ліквідаційної процедури у справі на шість місяців до 06.06.2016 року.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 24.12.2015 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 09.02.2016 року, надано згоду на продаж нерухомого майна, яке є предметом забезпечення вимог ПАТ "Дельта Банк", а саме нежитлових приміщень промтоварного магазину загальною площею 767,3 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Миколаїв, проспект Героїв Сталінграду, буд. 13-ж/1 за початковою вартістю 8 657 699 грн. в порядку та на умовах, визначених статтями 65, 66 Закону про банкрутство, шляхом проведення торгів у формі аукціону (том 17, а.с. 138 - 140, том 18, а.с. 262 - 270).

Постановою Вищого господарського суду України від 19.04.2016 року постанову Одеського апеляційного господарського суду від 09.02.2016 року змінено та викладено її резолютивну частину у такій редакції:

"Апеляційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 24.12.2015 року змінити, виклавши її резолютивну частину у такій редакції:

"Клопотання ліквідатора Товариства з додатковою відповідальністю Будівельної фірми "Житлобуд-Ніко" Козлова В.О. про надання згоди на продаж нерухомого майна, яке є предметом забезпечення вимог ПАТ "Дельта Банк", задовольнити.

Надати згоду на продаж нерухомого майна, яке є предметом забезпечення вимог ПАТ "Дельта Банк", а саме нежитлових приміщень промтоварного магазину загальною площею 767,3 кв.м., що знаходиться за адресою: проспект Героїв Сталінграду, буд. 13-ж/1, м. Миколаїв.

Відмовити у задоволенні клопотання кредитора - ПАТ "Дельта Банк" про зобов'язання ліквідатора здійснити незалежну оцінку майна банкрута, заставодержателем якого є ПАТ "Дельта Банк", у суб'єкта оціночної діяльності, що акредитований у Фонді гарантування вкладів фізичних осіб."".

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 16.08.2016 року продовжено ліквідаційну процедуру у справі строком на шість місяців до 06.12.2016 року (том 21, а.с. 107 - 108).

18.08.2016 року до місцевого господарського суду надійшла заява ПАТ "Дельта Банк" за вих. №18.5/2049 від 11.08.2016 року про скасування результатів аукціону, в якій заставний кредитор просив скасувати результати аукціону від 26.04.2016 року з реалізації майна Товариства з додатковою відповідальністю Будівельної фірми "Житлобуд-Ніко", а саме нежитлових приміщень промтоварного магазину загальною площею 767,3 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Миколаїв, проспект Героїв Сталінграду, буд. 13-ж/1, з підстав порушення ліквідатором вимог законодавства про банкрутство щодо порядку продажу майна банкрута в ліквідаційній процедурі (вх. №14383/16) (том 21, а.с. 134-171).

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 06.09.2016 року (суддя Ткаченко О.В.) відмовлено кредитору - ПАТ "Дельта Банк" у задоволенні заяви №18.5/2049 від 11.08.2016 року про скасування результатів другого повторного аукціону від 21.07.2016 року з реалізації майна Товариства з додатковою відповідальністю Будівельної фірми "Житлобуд-Ніко", а саме нежитлових приміщень промтоварного магазину загальною площею 767,3 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Миколаїв, проспект Героїв Сталінграду, буд. 13-ж/1 (том 22, а.с. 31 - 33).

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, заставний кредитор ПАТ "Дельта Банк" (далі - скаржник) звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу суду першої інстанції від 06.09.2016 року як таку, що винесена з порушенням вимог законодавства про банкрутство щодо порядку продажу майна банкрута в ліквідаційній процедурі, та скасувати результати аукціону від 26.04.2016 року з реалізації майна банкрута у справі про банкрутство Товариства з додатковою відповідальністю Будівельної фірми "Житлобуд-Ніко".

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26.10.2016 року (колегія суддів у складі: головуючого судді - Богатиря К.В., суддів: Аленіна О.Ю., Жекова В.І.) апеляційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 06.09.2016 року у даній справі - без змін (том 23, а.с. 105 - 111).

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими рішеннями про розгляд заяви ПАТ "Дельта Банк" про скасування результатів аукціону з продажу майна банкрута, скаржник звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив скасувати постанову апеляційного суду від 26.10.2016 року та ухвалу суду першої інстанції від 06.09.2016 року та прийняти нове рішення, яким скасувати результати аукціону від 26.04.2016 року з реалізації майна банкрута у справі про банкрутство Товариства з додатковою відповідальністю Будівельної фірми "Житлобуд-Ніко", обґрунтовуючи порушенням судами попередніх інстанцій положень статті 215 Цивільного кодексу України, статей 38, 47, 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", статей 2, 44, 55 Закону про банкрутство в редакції з 19.01.2013 року та неповнотою дослідження обставин, що мають значення для справи. Касаційна скарга мотивована помилковістю висновків судів про відмову у скасуванні результатів другого повторного аукціону з продажу майна банкрута, що перебувало в іпотеці ПАТ "Дельта Банк", з посиланням на обставини реалізації спірних нежитлових приміщень промтоварного магазину за заниженою ціною, що завдало значної майнової шкоди банку-іпотекодержателю.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 17.01.2017 року касаційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" на постанову апеляційного суду від 26.10.2016 року та ухвалу суду першої інстанції від 06.09.2016 року у даній справі прийнято до провадження та призначено її розгляд на 14.02.2017 року о 10 год. 50 хв., який ухвалою касаційного суду від 14.02.2017 року відкладено на 28.02.2017 року о 10 год. 25 хв.

12.01.2017 року до Вищого господарського суду України надійшло клопотання за вих. №02-01/1089 від 18.11.2016 року ліквідатора Товариства з додатковою відповідальністю Будівельної фірми "Житлобуд-Ніко" Козлова В.О. про відмову у прийнятті касаційної скарги ПАТ "Дельта Банк" на рішення судів першої та апеляційної інстанцій про розгляд заяви ПАТ "Дельта Банк" про скасування результатів другого повторного аукціону з продажу майна банкрута з посиланням на положення статті 8 Закону про банкрутство в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011 року та пункту 1 частини 1 статті 62 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Розглянувши зазначене клопотання у судовому засіданні від 28.02.2017 року, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про відмову у його задоволенні та розгляд касаційної скарги ПАТ "Дельта Банк" по суті з огляду на таке.

Положення статей 8, 64, 129 Конституції України, якими передбачено принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, гарантують право на звернення до суду зі скаргою в апеляційному (касаційному) порядку, яке має бути забезпечене, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Відповідно до частини 3 статті 8 Закону про банкрутство в редакції з 19.01.2013 року, положення якого застосовуються у ліквідаційній процедурі Товариства з додатковою відповідальністю Будівельної фірми "Житлобуд-Ніко", у касаційному порядку можуть бути оскаржені постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду таких судових рішень: ухвали про порушення справи про банкрутство, ухвали про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника, ухвали за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, ухвали про звільнення (усунення, припинення повноважень) арбітражного керуючого, ухвали про перехід до наступної судової процедури, ухвали про затвердження плану санації, ухвали про припинення провадження у справі про банкрутство, а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Керуючись Рішенням Конституційного Суду України від 11.03.2011 року №2рп/2011 (абзац 11 підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини) та Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2010 року №3-рп (абзац 6 пункту 3 мотивувальної частини), колегія суддів Вищого господарського суду України, відповідно до статей 8, 64, 129 Конституції України, зазначає, що Конституційним Судом України зроблено висновок про те, що положення статей 106, 11113 ГПК України не містять заборони щодо касаційного оскарження ухвал, постанов господарського суду; право на судовий захист, право на рівність у судовому процесі, право на касаційне оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, не можуть бути обмежені. Конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути забезпечене, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Отже, за змістом статті 8 Закону про банкрутство в редакції з 19.01.2013 року не вбачається встановлення заборони щодо касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, прийнятої за результатами апеляційного перегляду ухвали місцевого господарського суду про розгляд заяви заставного кредитора про визнання недійсними (скасування) результатів аукціону з продажу майна банкрута, оформленого протоколом про проведення аукціону, який за своєю правовою природою є правочином з відчуження майна боржника у ліквідаційній процедурі. Тому правові підстави для відмови у прийнятті касаційної скарги ПАТ "Дельта Банк" відсутні.

Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України у Постанові №17/008 від 14.12.2016 року у справі №904/9284/14.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку постанову апеляційного суду від 26.10.2016 року та ухвалу суду першої інстанції від 06.09.2016 року на предмет повноти встановлених обставин справи та правильності їх юридичної оцінки, перевіривши застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, вислухавши представника ПАТ "Дельта Банк" - Чорного І.В., дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.

Відповідно до частини 2 статті 41 ГПК України, провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Пунктом 11 Розділу X Прикінцеві та Перехідні положення Закону про банкрутство в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011 року, чинній з 19.01.2013 року, передбачено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Матеріалами справи підтверджується та судами встановлено, що 29.05.2014 року порушено дану справу про банкрутство боржника. Отже, в ході ліквідаційної процедури до боржника повинні застосовуватися положення, які регулюють хід ліквідаційної процедури, в тому числі продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, в редакції Закону про банкрутство зі змінами згідно із Законом України №4212-VІ від 22.12.2011 року, який набрав чинності 19.01.2013 року.

Положеннями частин 1, 2 статті 43 Закону про банкрутство передбачено, що початковою вартістю цілісного майнового комплексу є сукупність визнаних у встановленому цим Законом порядку вимог кредиторів. Під час продажу майна банкрута на аукціоні вартість майна, що визначається ліквідатором, є початковою вартістю.

Відповідно до частин 1, 2, 5, 8 статті 44 Закону про банкрутство, після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута такими способами: проведення аукціону; продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі. Вибір способів продажу активів здійснюється ліквідатором з метою забезпечення його відчуження за найвищою ціною. Ліквідатор організовує проведення аукціону з продажу активів банкрута з урахуванням вимог цього Закону. Ліквідатор має право самостійно проводити торги на аукціоні відповідно до законодавства або залучити на підставі договору організатора аукціону-юридичну особу, яка відповідно до установчих документів має право проводити торги. Ліквідатор здійснює продаж майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу. У разі якщо продати майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу не вдалося, ліквідатор здійснює продаж майна боржника частинами. Спори, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна, розглядаються в межах провадження у справі про банкрутство.

Отже, ліквідатор зобов'язаний розпочати реалізацію майна боржника цілісним майновим комплексом, до якого включається майно боржника, що є предметом забезпечення, а початкова вартість цілісного майнового комплексу повинна визначатися як сукупність визнаних у встановленому цим Законом порядку вимог кредиторів. Якщо продати майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу не вдалося, ліквідатор здійснює продаж майна боржника частинами, склад яких визначається за рішенням комітету кредиторів відповідно до частини 8 статті 26 Закону про банкрутство. При цьому, надання згоди на продаж заставного майна забезпеченим кредитором не надає йому права обирати порядок та умови реалізації заставного майна, оскільки такий порядок та умови визначені законом.

Згідно з частинами 1, 4 - 6 статті 49 Закону про банкрутство, продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів. Суб'єктами аукціону є його замовник, організатор та учасники. Замовником є ліквідатор, призначений господарським судом у порядку, встановленому цим Законом. Організатором аукціону є визначена замовником фізична або юридична особа, що має ліцензію на проведення торгів і з якою замовник аукціону уклав договір на проведення аукціону.

Відповідно до частини 3 статті 55 Закону про банкрутство, результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними.

Отже, підставами для визнання результатів аукціону недійсними є недодержання ліквідатором або організатором аукціону вимог Закону про банкрутство щодо його проведення, зокрема, порядку визначення початкової вартості майна, яке підлягає реалізації в ліквідаційній процедурі, проведення конкурсу та визначення організатора аукціону, порядку допуску до участі в аукціоні, дотримання строків та часу проведення аукціону, оприлюднення оголошення про проведення аукціону та вимог до його змісту, порядку проведення аукціону (повторного, другого повторного аукціонів).

Статтею 65 Закону про банкрутство передбачено особливості проведення повторного аукціону. Так, якщо інше не встановлено договором, у разі закінчення аукціону без визначення переможця протягом місяця (у разі продажу нерухомого майна - двох місяців) організатор аукціону зобов'язаний провести повторний аукціон. Якщо інше не встановлено договором, у разі закінчення повторного аукціону без визначення переможця протягом місяця організатор аукціону зобов'язаний провести другий повторний аукціон. Якщо інше не встановлено договором, початковою вартістю повторного аукціону, другого повторного аукціону є вартість, зменшена на 20 відсотків щодо початкової вартості відповідно попереднього аукціону, попереднього повторного аукціону.

Відповідно до частин 3 - 5 статті 66 Закону про банкрутство, якщо інше не встановлено договором про проведення аукціону, другий повторний аукціон проводиться з можливістю зниження початкової вартості. Під час проведення аукціону з можливістю зниження початкової вартості, за відсутності бажаючих укласти договір ліцитатор знижує початкову вартість на крок аукціону доти, доки не виявиться бажаючий укласти договір. Якщо після зниження початкової вартості виявиться бажаючий (бажаючі) укласти договір, аукціон проводиться у загальному порядку.

Положеннями статті 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, постановою місцевого господарського суду від 05.06.2014 року боржника визнано банкрутом, відкрито щодо нього ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено Репченко Ю.А., повноваження якої припинено ухвалою суду від 26.08.2015 року із призначенням судом згідно з ухвалою від 01.10.2015 року ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Козлова В.О. (том 3, а.с. 120 - 122).

Матеріалами справи підтверджуються та судами встановлено обставини звернення 18.08.2016 року ПАТ "Дельта Банк" до місцевого господарського суду зі заявою за вих. №18.5/2049 від 11.08.2016 року про скасування результатів аукціону, в якій заставний кредитор просив визнати недійсними результати аукціону від 26.04.2016 року з реалізації майна Товариства з додатковою відповідальністю Будівельної фірми "Житлобуд-Ніко", а саме нежитлових приміщень промтоварного магазину загальною площею 767,3 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Миколаїв, проспект Героїв Сталінграду, буд. 13-ж/1 (том 21, а.с. 134 - 171).

В обґрунтування своїх вимог заставний кредитор зазначив, що реалізація з другого повторного аукціону нежитлових приміщень промтоварного магазину за ціною, що значно нижча від їх реальної ринкової вартості, грубо порушує його права як іпотекодержателя спірного нерухомого майна, та завдало значної майнової шкоди банку.

Розглядаючи зазначену заяву, суди встановили, що ухвалою місцевого господарського суду від 24.12.2015 року (залишена без змін постановою апеляційного суду від 09.02.2016 року) зі змінами відповідно до Постанови Вищого господарського суду України від 19.04.2016 року надано згоду на продаж спірних нежитлових приміщень промтоварного магазину банкрута, які перебували в іпотеці ПАТ "Дельта Банк"; оголошення про проведення 21.07.2016 року другого повторного аукціону з продажу майна банкрута розміщено 16.06.2016 року на веб-сайтах Вищого господарського суду України та Міністерства юстиції України; нерухоме майно банкрута, що підлягало продажу з аукціону, визначено як лот №447 - нежитлові приміщення промтоварного магазину загальною площею 767,3 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Миколаїв, проспект Героїв Сталінграду, буд. 13-ж/1 (том 17, а.с. 138 - 140, том 18, а.с. 262 - 270, том 21, а.с. 138 - 141).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 21.07.2016 року відбувся другий повторний аукціон з продажу майна банкрута, що є предметом забезпечення вимог ПАТ "Дельта Банк", за результатами якого переможцем визнано ТОВ "Еклатіон", яке придбало лот №447 за 221 637, 12 грн., про що організатором аукціону складено протокол та 21.07.2016 року розміщено на веб-сайтах Вищого господарського суду України та Міністерства юстиції України повідомлення про результати другого повторного аукціону з продажу спірних нежитлових приміщень банкрута (том 21, а.с. 142, том 22, а.с. 4).

Відмовляючи у задоволенні заяви заставного кредитора про скасування результатів другого повторного аукціону з продажу майна банкрута, суд першої інстанції виходив з того, що доводи банку-заставодержателя про продаж спірних нежитлових приміщень на другому повторному аукціоні від 21.07.2016 року за заниженою ціною є необґрунтованими, оскільки зниження організатором аукціону початкової вартості лота на крок аукціону на повторному та другому повторному аукціонах узгоджується з положеннями статей 65, 66 Закону про банкрутство.

Також, спростовуючи доводи заставного кредитора про те, що спірний лот не було реалізовано на другому повторному аукціоні за "найвищою ціною", що не відповідає вимогам частини 1 статті 44 Закону про банкрутство, місцевий господарський суд зазначив, що поняття "найвища ціна" визначено у частині 6 статті 64 цього Закону та полягає у продажу майна банкрута в ліквідаційній процедурі за найбільшою із запропонованих учасниками аукціону ціною під час проведення аукціону ліцитатором.

Апеляційний суд, переглядаючи справу в повному обсязі, погодився з висновками місцевого господарського суду за результатами розгляду заяви заставного кредитора про скасування результатів другого повторного аукціону з продажу майна банкрута, що перебувало в іпотеці ПАТ "Дельта Банк", та не знайшов правових підстав для зміни чи скасування прийнятої ним ухвали від 06.09.2016 року з огляду на таке.

Апеляційним судом встановлено обставини укладення 12.05.2015 року між ліквідатором банкрута та Універсальною біржею "Південь" договору №16/15 на організацію продажу майна банкрута з аукціону, згідно з яким замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов'язки щодо організації підготовки та проведення продажу з аукціону майна Товариства з додатковою відповідальністю Будівельної фірми "Житлобуд-Ніко"; умови проведення аукціонів (назва майна, характеристики майна, початкова вартість майна, строки продажу майна, крок аукціону тощо) обумовлюються сторонами додатковими угодами до цього договору; аукціон з продажу майна банкрута частинами проводиться протягом чотирьох календарних місяців з дати проведення аукціону з продажу ЦМК; у разі закінчення аукціону без визначення переможця протягом чотирьох місяців виконавець повинен провести повторний аукціон, початковою вартістю майна на якому є вартість, зменшена на 20% щодо зазначеної пунктом 1.2. початкової вартості майна; повторний аукціон проводиться з можливістю зниження початкової вартості, але не нижче, ніж 50% від зазначеної в оголошені про проведення повторного аукціону початкової вартості; у разі закінчення повторного аукціону без визначення переможця, виконавець повинен протягом трьох календарних місяців провести другий повторний аукціон, початковою вартістю майна на якому є вартість, зменшена на 20% щодо початкової вартості майна повторного аукціону; повторний аукціон проводиться з можливістю зниження початкової вартості; під час проведення другого повторного аукціону за відсутності бажаючих укласти договір початкова ціна знижується на крок, доки не виявиться бажаючий укласти договір (пункти 1.2., 1.3., 3.14.2. - 3.14.4. договору) (том 7, а.с. 25 - 27).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, пунктом 2.9. додаткової угоди №9 від 15.02.2016 року до договору №16/15 на організацію продажу майна банкрута з аукціону від 12.05.2015 року замовник та виконавець погодили, що у випадку, якщо аукціон з продажу майна банкрута частинами не відбувся у зв'язку з відсутністю учасників, повторні аукціони проводяться з можливістю зниження початкової вартості, на умовах, обумовлених статтями 65, 66 Закону про банкрутство; початкова вартість на повторному та другому повторному аукціоні знижується на 20% у порівнянні із попереднім аукціоном (том 1 матеріалів оскарження ухвали Господарського суду Миколаївської області від 06.09.2016 року у справі №915/684/14, а.с. 226).

Матеріалами справи підтверджується та судам встановлено, що 08.06.2015 року на веб-сайтах Міністерства юстиції України та Вищого господарського суду України опубліковано оголошення за №18795 про призначення на 09.07.2015 року аукціону з продажу майна Товариства з додатковою відповідальністю Будівельної фірми "Житлобуд-Ніко" у вигляді цілісного майнового комплексу, до складу якого включено спірні нежитлові приміщення промтоварного магазину по проспекту Героїв Сталінграду, буд. 13-ж/1 у місті Миколаєві; 06.07.2015 року на веб-сайті Вищого господарського суду України та 07.07.2015 року на веб-сайті Міністерства юстиції України опубліковано повідомлення №19832 про визнання аукціону з продажу майна банкрута у вигляді цілісного майнового комплексу таким, що не відбувся.

Апеляційний суд встановив, що 16.02.2016 року на веб-сайтах Міністерства юстиції України та Вищого господарського суду України опубліковано оголошення за №28301 про призначення аукціону з продажу майна банкрута частинами на 22.03.2016 року з початковою вартістю 8 657 699 грн. без ПДВ, однак, зазначений аукціон не відбувся у зв'язку з відсутністю бажаючих взяти в ньому участь, про що 15.03.2016 року опубліковано повідомлення №29215 на веб-сайтах Вищого господарського суду України та Міністерства юстиції України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 15.03.2016 року на веб-сайті Вищого господарського суду України та 16.03.2016 року на веб-сайті Міністерства юстиції України опубліковано повідомлення №29226 про призначення на 15.04.2016 року повторного аукціону з продажу майна банкрута частинами із зниженням його вартості на 20% від ціни на першому аукціоні; початкову вартість майна визначено в розмірі 6 926 159, 20 грн. без ПДВ; 28.03.2016 року на веб-сайтах Вищого господарського суду України та Міністерства юстиції України опубліковано повідомлення №29688 про визнання повторного аукціону з продажу майна банкрута частинами таким, що не відбувся у зв'язку з відсутністю учасників.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 16.06.2016 року на сайтах Міністерства юстиції України та Вищого господарського суду України опубліковано оголошення за №32657 про призначення на 21.07.2016 року другого повторного аукціону з продажу майна банкрута частинами зі зниженням на 20% від ціни на повторному аукціоні за початковою вартістю майна в розмірі 5 540 927, 36 грн. без ПДВ.

Отже, початкова вартість продажу спірного майна банкрута на другому повторному аукціоні визначалась шляхом поетапного зниження на 20% його початкової вартості на першому та повторному аукціонах, які не відбулися у зв'язку з відсутністю учасників, що узгоджується з положеннями статей 65, 66 Закону про банкрутство про порядок проведення повторного (другого повторного) аукціону з можливістю зниження початкової вартості майна банкрута, що є предметом продажу, а також пунктами 3.14.3. та 3.14.4. договору №16/15 на організацію продажу майна банкрута з аукціону від 12.05.2015 року, укладеного між ліквідатором банкрута та Універсальною біржею "Південь" як організатором аукціону.

При цьому, додатковою угодою №11 від 15.06.2016 року до договору №16/15 на організацію продажу майна банкрута з аукціону від 12.05.2015 року сторони погодили крок аукціону в розмірі 3% від початкової вартості майна на другому повторному аукціоні, з огляду на що та керуючись положеннями частини 4 статті 66 Закону про банкрутство організатор аукціону обґрунтовано знижував початкову вартість майна на спірному аукціоні з 5 540 927, 36 грн. на крок аукціону до моменту надходження від переможця аукціону ТОВ "Еклатіон" пропозиції укласти договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна банкрута за ціною 221 637, 12 грн. (том 1 матеріалів оскарження ухвали Господарського суду Миколаївської області від 06.09.2016 року у справі №915/684/14, а.с. 227, том 22, а.с. 4).

Разом з тим, колегія суддів Вищого господарського суду України частково не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про додержання ліквідатором процедури реалізації спірного нерухомого майна банкрута з другого повторного аукціону від 21.07.2016 року з огляду на таке.

Положеннями частини 5 статті 44 Закону про банкрутство передбачено обов'язок ліквідатора здійснити продаж майна банкрута частинами, якщо його не вдалося реалізувати у вигляді цілісного майнового комплексу в ліквідаційній процедурі.

При цьому, прийняття рішення про визначення складу майна банкрута в разі його продажу частинами в ліквідаційній процедурі належить до компетенції комітету кредиторів згідно з положеннями частини 8 статті 26 Закону про банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, справа №915/684/14 про банкрутство Товариства з додатковою відповідальністю Будівельної фірми "Житлобуд-Ніко" порушена ухвалою місцевого господарського суду від 29.05.2014 року та здійснюється за особливостями провадження відповідно до статті 95 Закону про банкрутство щодо боржника, який ліквідується власником (том 3, а.с. 113).

Згідно з частиною 3 статті 95 Закону про банкрутство, кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

Положеннями частини 6 статті 23 та частини 2 статті 25 Закону про банкрутство на господарський суд покладено обов'язок щодо розгляду у попередньому засіданні суду заяв з вимогами конкурсних кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника чи інших кредиторів, а також тих, що визнані боржником та внесені розпорядником майна (ліквідатором боржника, що ліквідується власником) до реєстру вимог кредиторів, та щодо вирішення питання про затвердження реєстру вимог кредиторів. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів, про що виносить ухвалу, яка є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів.

Матеріалами справи підтверджуються та судами встановлено обставини визнання місцевим господарським судом та включення до реєстру вимог кредиторів боржника кредиторських вимог, заявлених у дану справу про банкрутство в порядку частини 3 статті 95 Закону про банкрутство, на загальну суму 45 941 076, 25 грн. відповідно до ухвали суду від 17.09.2014 року (том 3, а.с. 265 - 268).

Однак, в порушення положень статті 26 Закону про банкрутство, після затвердження реєстру вимог кредиторів боржника ухвалою місцевого господарського суду від 17.09.2014 року ліквідатором банкрута не вживались заходи щодо скликання зборів кредиторів з метою формування комітету кредиторів як органу колективного представництва інтересів віх кредиторів боржника, до повноважень якого належить прийняття рішення про визначення складу майна банкрута в разі його продажу частинами в ліквідаційній процедурі.

Приймаючи оскаржувані рішення про відмову у скасуванні результатів другого повторного аукціону з продажу частини нерухомого майна банкрута, що є предметом забезпечення вимог ПАТ "Дельта Банк", суди першої та апеляційної інстанцій не надали належної оцінки процедурі формування ліквідатором Козловим В.О. складу майна банкрута, що визначене як лот №447 та виставлене на продаж з другого повторного аукціону від 21.07.2016 року, на предмет її відповідності положенням частини 8 статті 26 Закону про банкрутство про виключну компетенцію комітету кредиторів боржника на прийняття рішення про визначення складу майна банкрута, що підлягає реалізації з аукціону як частина майна, включеного до ліквідаційної маси банкрута.

Також, суди не дослідили чи повідомляв ліквідатор кредитора-заставодержателя про проведення аукціону з продажу заставного майна банкрута на виконання вимог пункту 3.5. договору №16/15 на організацію продажу майна банкрута з аукціону від 12.05.2015 року (том 7, а.с. 25 - 27), виходячи з обов'язку ліквідатора дотримуватися балансу інтересів боржника та кредиторів в ході здійснення ліквідаційної процедури у справі про банкрутство. При цьому, колегія суддів касаційного суду зазначає, що реалізація заставним кредитором права на участь в аукціоні з продажу майна банкрута, що є предметом іпотеки, мала б наслідком створення більш конкурентних умов продажу спірних нежитлових приміщень, що забезпечило б їх відчуження за вищою ціною, ніж була запропонована переможцем аукціону ТОВ "Еклатіон".

Зазначене в сукупності свідчить про порушення судами першої та апеляційної інстанцій вимог статей 43, 101 ГПК України щодо всебічного, повного та об'єктивного розгляду справи та передчасність у зв'язку із цим їх висновків про відмову заставному кредитору ПАТ "Дельта Банк" у задоволенні заяви №18.5/2049 від 11.08.2016 року про скасування результатів другого повторного аукціону з реалізації нежитлових приміщень промтоварного магазину банкрута загальною площею 767,3 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Миколаїв, проспект Героїв Сталінграду, буд. 13-ж/1.

З огляду на таке, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що постанову апеляційного суду від 26.10.2016 року та ухвалу суду першої інстанції від 06.09.2016 року необхідно скасувати, а справу №915/684/14 в частині скасування результатів другого повторного аукціону від 21.07.2016 року передати на новий розгляд до місцевого господарського суду в іншому складі суду в зазначеній частині.

При новому розгляді справи судам належить із врахуванням положень законодавства про банкрутство, що визначає продаж майна банкрута в ліквідаційній процедурі, перевірити додержання ліквідатором Козловим В.О. процедури формування лота, що виставлявся на продаж на другому повторному аукціоні від 21.07.2016 року, з'ясувати чи виконав ліквідатор банкрута обов'язок щодо повідомлення заставного кредитора ПАТ "Дельта Банк" про проведення спірного аукціону для забезпечення реалізації його права на участь в аукціоні та з огляду на встановлене дійти обґрунтованого висновку за результатами розгляду заяви ПАТ "Дельта Банк" про скасування результатів другого повторного аукціону з продажу нежитлових приміщень промтоварного магазину банкрута.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича задовольнити частково.

2. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 26.10.2016 року та ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 06.09.2016 року у справі №915/684/14 скасувати.

Справу №915/684/14 в частині скасування результатів другого повторного аукціону від 21.07.2016 року передати на новий розгляд до Господарського суду Миколаївської області в іншому складі суду в зазначеній частині.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді С.В. Куровський

Н.Г. Ткаченко