РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2017№910/305/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/305/17

за позовом публічного акціонерного товариства «Деревообробний комбінат №7», м. Київ,

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Київ,

про стягнення 89 263,93 грн.,

за участю представників:

позивача - Дяденчук О.Г. (довіреність від 10.01.2017 №12);

відповідача - не з'явився.

Публічне акціонерне товариство «Деревообробний комбінат №7» (далі - Товариство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - Підприємець): 82 828,60 грн. заборгованості за поставний відповідачу товар згідно з видатковими накладними від 17.06.2016 №198, від 26.07.2016 №233 і від 28.07.2016 №238; 5 206,64 грн. втрат від інфляції; 1 228,69 грн. 3% річних, а всього 89 263,93 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.01.2017 порушено провадження у справі; розгляд справи призначено на 27.02.2017.

Представник позивача у судовому засіданні 27.02.2017 надав пояснення у справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив; відзив на позовну заяву суду не подав.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 06.01.2017 було надіслано відповідачу на юридичну адресу (03187, АДРЕСА_1), зазначену у позовній заяві і в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та на адресу (АДРЕСА_2), зазначену у позовній заяві, що також підтверджується відміткою канцелярії на звороті такої ухвали. До матеріалів справи долучено рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за юридичною адресою відповідача та конверт повернення з адреси (АДРЕСА_2) відповідача з відмітками відділення поштового зв'язку «за закінченням терміну зберігання».

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене та з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 27.02.2017 без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами (стаття 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Статтями 202, 205 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з частиною першою статі 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

За приписом статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 82 828,60 грн., що підтверджується видатковими накладними від 17.06.2016 №198 на суму 59 248,61 грн., від 26.07.2016 №233 на суму 6 390 грн. і від 28.07.2016 №238 на суму 17 189,99 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що сторонами укладено усний договір поставки.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин першої та другої статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Видаткові накладні від 17.06.2016 №198, від 26.07.2016 №233 і від 28.07.2016 №238 підписані уповноваженим представником позивача і відповідачем та скріплені печатками Товариства і Підприємця.

Таким чином, товар є поставленим позивачем і прийнятим відповідачем без будь-яких зауважень, проте останнім не оплачений.

З огляду на викладене позовні вимоги в частині стягнення 82 828,60 грн. заборгованості є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Крім основної суми заборгованості позивач просить стягнути з відповідача 5 206,64 грн. втрат від інфляції і 1 228,69 грн. 3% річних.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що позивач, розраховуючи суму 3% річних, зазначає її як проценти за користування коштами, проте у розрахунку керується статтею 625 ЦК України, тому правовою природою суми 1 228,69 грн. є саме 3% річних, а не проценти за користування коштами.

Частиною першою статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з абзацом першим пункту 1.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

Позивач просить стягнути з відповідача 5 206,64 грн. втрат від інфляції за такі періоди:

-59,25 грн. з 01.07.2016 по 27.07.2016;

5 147,39 грн. з 01.08.2016 по 30.11.2016.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 1 228,69 грн. 3% річних за такі періоди:

189,92 грн. з 18.06.2016 по 26.07.2016;

10,79 грн. з 27.07.2016 по 28.07.2016;

1 027,98 грн. з 29.07.2016 по 26.12.2016.

Суд перевірив здійснений позивачем розрахунок сум втрат від інфляції і 3% річних та періоди їх нарахування, та встановив таке:

- початки періодів нарахування сум втрат від інфляції визначені позивачем неправильно; так, період нарахування за видатковою накладною від 17.06.2016 №198 має починатися з 18.06.2016, за видатковою накладною від 26.07.2016 №233 - з 27.07.2016, а за видатковою накладною від 28.07.2016 №238 - з 29.07.2016; проте оскільки позивач за видатковою накладною від 17.06.2016 №198 визначає початком періоду нарахування з 01.07.2016, а за видатковими накладними від 26.07.2016 №233 і від 28.07.2016 №238 - з 01.08.2016, суд не може починати розрахунки раніше визначених позивачем дат, а тому суд погоджується з періодами, визначеними позивачем; суми втрат від інфляції розраховані позивачем неправильно;

- періоди нарахування і суми 3% річних встановлені позивачем вірно.

Отже, за перерахунком суду сума втрат від інфляції становить 5 088,14 грн.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягає 5 088,14 грн. втрат від інфляції за розрахунком суду і 1 228,69 грн. 3% річних за розрахунком позивача; у стягненні решти суми (59,25 грн.) втрат від інфляції слід відмовити.

За приписами статті 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (03187, АДРЕСА_1; індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь публічного акціонерного товариства «Деревообробний комбінат №7» (04209, м. Київ, вул. Богатирська, буд. 9; ідентифікаційний код 30531566): 82 828 (вісімдесят дві тисячі вісімсот двадцять вісім) грн. 60 коп. заборгованості; 5 088 (п'ять тисяч вісімдесят вісім) грн. 14 коп. втрат від інфляції; 1 228 (одну тисячу двісті двадцять вісім) грн. 69 коп. 3% річних і 1 376 грн. (одну тисячу триста сімдесят шість) грн. 17 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.03.2017.

Суддя О. Марченко