УХВАЛА

27.02.2017№ 910/307/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу № 910/307/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Бізнес Солюшнс», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «ТриМоб», м. Київ,

про стягнення 65 969,20 грн.,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (директор; паспорт серія НОМЕР_1);

Карнаух О.В. (договір про надання правової (юридичної) допомоги від 20.12.2016 №20/12/16-1);

відповідача - Липця В.К. (довіреність від 23.11.2016 №9),

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Смарт Бізнес Солюшнс» (далі - ТОВ «Смарт Бізнес Солюшнс») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «ТриМоб» (далі - ТОВ «ТриМоб») 65 969,20 грн. дистриб'юторської винагороди.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.01.2017 порушено провадження у справі; розгляд призначено на 27.02.2017.

22.02.2017 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив таке:

- 09.02.2015 оператором рухомого (мобільного) зв'язку ТОВ «ТриМоб» та дистриб'ютором ТОВ «Смарт Бізнес Солюшнс» укладено договір №4-4/34 купівлі-продажу телекомунікаційних карток та стартових пакетів та надання дистриб'юторських послуг (далі-Договір);

- відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 Договору відповідач зобов'язався передавати позивачу у власність телекомунікаційні картки різних номіналів і стартові пакети, а позивач зобов'язався приймати та оплачувати дані картки та стартові пакети;

- згідно з підпунктом 1.2 пункту 1 Договору ТОВ «Смарт Бізнес Солюшнс» зобов'язалося в порядку та на умовах, визначених в додатку №7 до Договору, надавати послуги з просування на ринку послуг рухомого (мобільного) зв'язку ТОВ «ТриМоб» (далі - Дистриб'юторські послуги), а відповідач зобов'язався приймати та оплачувати належним чином надані Дистриб'юторські послуги;

- картки та стартові пакети для реалізації споживачам відповідач продавав позивачу зі знижками, що давало ТОВ «Смарт Бізнес Солюшнс» можливість за рахунок різниці між ціною закупівлі та ціною продажу отримувати дохід; за належне виконання позивачем зобов'язання з надання Дистриб'юторських послуг відповідач зобов'язався на умовах, визначених додатком № 7 до Договору, виплачувати йому дистриб'юторську винагороду;

- 31.12.2015 у зв'язку з виявленням значної кількості порушень порядку маршрутизації вхідного міжнародного трафіка, які були спричинені протиправними діями споживачів послуг мобільного зв'язку, відповідач на підставі підпункту 3.2.5 пункту 3 Договору ввів в дію зміни до системи нарахування та виплати дистриб'юторської винагороди, про що позивач був повідомлений листом від 16.12.2015 № 1/4-4/1547; відповідно до цих змін виплата дистриб'юторської винагороди проводиться без урахування стартових пакетів, які придбані дистриб'ютором на умовах Договору та які мали б враховуватись при розрахунку розміру такої винагороди у відповідному періоді, у разі встановлення оператором фактів використання таких стартових пакетів з протиправною метою та/або за якими було тимчасово припинено надання послуг з причини виявлення несанкціонованого втручання абонента в роботу телекомунікаційної мережі ТОВ «ТриМоб»;

- у вересні 2016 року приватне акціонерне товариство «МТС Україна» (далі - ПАТ «МТС Україна») сповістило відповідача, а 13.10.2016 надіслало скаргу про зафіксовані ним у серпні-вересні 2016 року нехарактерні для абонентських номерів значні обсяги вихідних текстових повідомлень з телефонних номерів споживачів ТОВ «ТриМоб» на адресу абонентів ПАТ «МТС Україна»;

- відповідачем з'ясовано, що зазначені в скарзі ПАТ «МТС Україна» текстові повідомлення надсилались з телефонних номерів споживачів, яким позивач реалізував стартові пакети; вказані дії споживачів послуг мобільного зв'язку порушують вимоги підпунктів 5 та 14 пункту 36 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295 (далі-Правила);

- виявлені порушення Правил дають відповідачу право не враховувати реалізовані позивачем стартові пакети при нарахуванні йому дистриб'юторської винагороди за серпень-вересень 2016 року;

- 12.10.2016 ТОВ «Смарт Бізнес Солюшнс» надіслало ТОВ «ТриМоб» вимогу підписати акт надання дистриб'юторських послуг від 31.08.2016 та оплатити 28 782,60 грн.;

- у відповідь відповідач вказав позивачу на допущені ним порушення, у зв'язку з якими зменшується сума дистриб'юторської винагороди, та з урахуванням цього запропонував підписати акти надання дистриб'юторських послуг за серпень та вересень 2016 року, згідно з якими сума дистриб'юторської винагороди за серпень становить 15 075,40 грн., за вересень - 11 583,00 грн., а всього 26 658,40 грн.; дану суму ТОВ «ТриМоб» зобов'язувалося оплатити впродовж 10 робочих днів, але ТОВ «Смарт Бізнес Солюшнс» відмовилося підписати запропоновані акти;

- листом від 13.10.2016 №1/4-4/812-1 ТОВ «ТриМоб» згідно з підпунктом 3.2.7 пункту 3 Договору повідомило позивача про розірвання Договору.

27.02.2017 ТОВ «Смарт Бізнес Солюшнс» подало суд підтвердження про відсутність аналогічного спору та додаткові пояснення у справі, в яких зазначило про те, що:

- позивач не надає телекомунікаційні послуги, які отримують покупці карток, а лише надає відповідачу послуги з просування карток (розміщення рекламних матеріалів та реалізація карток);

- жодним пунктом Договору не передбачено, що дистриб'ютор бере на себе зобов'язання ставитись до покупців карток вибірково чи будь-яким чином впливати на покупців;

- позивач не порушував умови Договору і повністю виконував свої обов'язки за Договором;

- ТОВ «Смарт Бізнес Солюшнс» є юридичною особою, яка не відповідає за дії інших осіб (зокрема, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1; далі - Підприємець); підприємець виконує функції директора позивача, однак поза межами роботи у позивача має право займатись власною підприємницькою діяльністю;

- позивач сплатив відповідачу кошти за придбані пакети, які в подальшому реалізував іншим особам, які самостійно, без участі позивача користувалися телекомунікаційними послугами відповідача;

- у письмових поясненнях Підприємець підтвердив про те, що ТОВ «ТриМоб» обмежував його у наданні послуг;

- відповідач не повідомив суд про те, що після письмових вимог споживача Підприємця йому повернуто відповідачем кошти за ненадані послуги, тобто визнав правомірність дій Підприємця; крім того, Підприємець повідомив, що особисто йому не повідомлялось про і причини обмеження послуг.

У судовому засіданні 27.02.2017 суд розпочав розгляд справи по суті.

Представники позивача надали пояснення по суті спору та наголосили на доводах додаткових пояснень, долучених до матеріалів справи, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача наголосив на доводах відзиву, долученого до матеріалів справи, проти задоволення позовних вимог заперечив частково.

Разом з тим, представники позивача подали суду клопотання про продовження строку розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 69 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, проте частиною третьою вказаної статті передбачено, що у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Частиною третьою статті 77 ГПК України встановлено, що суддя має право оголосити перерву в засіданні в межах встановленого строку вирішення спору з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі. Судом в розгляді даної справи оголошено перерву до 27.03.2017 о 12 год. 10 хв.

Відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Як зазначено в пункті 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №11 "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення", оцінюючи поведінку заявника, а також осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу, слід брати до уваги факти невиконання ними процесуальних обов'язків, наприклад, ненадання чи надання з порушенням строку, передбаченого ЦПК України, доказів у справі; неодноразові неявки в судове засідання без поважних причин, якщо це призвело до порушення розумного строку судового розгляду.

Оцінюючи характер процесу та його значення для заявника, слід враховувати важливість предмета розгляду та ступінь ризику для заявника, наприклад, якщо йдеться про справи, що потребують оперативного прийняття рішення; трудові справи; справи, що пов'язані зі станом здоров'я заявника; справи щодо опіки над дітьми тощо.

Беручи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, характер процесу, клопотання представників позивача, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку розгляду справи.

З огляду на викладене, керуючись статтями 69, 77, 86 ГПК України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити клопотання представників позивача про продовження строку розгляду справи.

2. Продовжити строк розгляду спору.

Суддя О. Марченко