ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2017 р. Справа № 926/4697/16

За позовом Сторожинецької міської ради м. Сторожинець Чернівецької області

до колективного малого підприємства Будівельник м. Сторожинець Чернівецької області

про стягнення збитків у формі неодержаного доходу від орендної плати у сумі 37521,16 грн.

Cуддя М.І.Ніколаєв

представники:

від позивача ОСОБА_1, довіреність від 23.01.2017 року № 72;

від відповідача не зявився;

СУТЬ СПОРУ: Сторожинецька міська рада звернулась до Господарського суду Чернівецької області із позовом про стягнення з колективного малого підприємства Будівельник збитків у формі неодержаного доходу у вигляді недоотриманої орендної плати в сумі 37521,16 грн. за використання земельної ділянки загальною площею 0,3 га по вул. Горіховій, 1А у м. Сторожинець Чернівецької області без правовстановлюючих документів, що нараховані за період з липня 2013 року по червень 2016 року.

Ухвалою суду від 26.12.2016 року порушено провадження у справі, судове засідання призначено на 12.01.2017 року за участю представників сторін.

Надалі розгляд справи неодноразово відкладався у звязку із незявленням представника відповідача та неподанням витребуваних судом документів, в останнє на 10.03.2017 року.

Ухвалою суду від 21.02.2017 року продовжено строк вирішення спору на 15 днів.

Відповідач явку свого представника в судове засідання 10.03.2017 року вчергове не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив. Конверти з ухвалами суду, що скеровувались на адресу місцезнаходження відповідача та місце проживання його директора, поштою повернулись на адресу суду у звязку із відсутністю відповідача за зазначеною адресою та відмовою у одержанні поштової кореспонденції.

У цій площині суд зазначає, що згідно частини третьої статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися наданими їм процесуальними правами та вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Більш того, застосовуючи на підставі частини першої статті 4 ГПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину першу статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що справа в порядку статті 75 ГПК України може бути розглянута без участі представника відповідача за наявними у ній документами.

Розглянувши подані документи, зясувавши фактичні обставини справи, суд -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням виконавчого комітету Сторожинецької міської ради народних депутатів від 17.06.1994 року № 132 «Про передачу безкоштовно у приватну власність земельних ділянок громадянам міста та виділення земельних ділянок» за малим підприємством «Будівельник» вирішено закріпити в користуванні земельну ділянку по вул. Горіховій, що розташована у межах міста Сторожинець.

Відповідно до рішення ХVІІ сесії Сторожинецької міської ради VІ скликання від 15.11.2012 року № 225-17/2012 «Про затвердження технічної документації по нормативній грошовій оцінці земель міста Сторожинець» та довідки Сторожинецької міської ради від 23.01.2017 року № 68 вартість 1 кв. м. земельної ділянки, що розташована по вул. Горіхова, 1А, становить 114,41 грн. (86,02 грн. базова вартість 1 кв. м. землі * 1,33 зональний коефіцієнт цінності).

06 червня 2013 року ХХ сесія Сторожинецької міської ради VІ скликання прийняла рішення № 67-20/2013 «Про розгляд клопотання КМП «Будівельник», згідно якого задоволено клопотання відповідача і припинено право користування останнього земельною ділянкою вільною від будівель і споруд підприємства орієнтованою площею 1,0 га по вул. Горіховій, 1А, яка була закріплена за ним згідно рішення виконавчого комітету Сторожинецької міської ради від 17.06.1994 року № 132.

Згідно із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 23.03.2016 року № 55783614 відповідач з 27.11.2003 року є власником комплексу будівель загальною площею 810,50 кв. м., який розташований у м. Сторожинці по вул. Горіховій, 1А та складається з: контори літ. «А-І», вбиральні літ. «Б-І», складу літ. «В-І», столярного цеху літ. «Г-І», складів літ. «Д-ІІ», «Е-І», «Ж_І», «З-І», воріт № 1, огорожі №2, вигрібної ями І та криниці ІІ.

Із акту обстеження земельної ділянки від 16.03.2016 року, що складений комісією у складі представників позивача, вбачається, що площа земельної ділянки по вул. Горіховій, 1А, якою фактично користується відповідач, становить 0,30 га.

Листом від 31.03.2015 року № 306 позивач повідомив директора відповідача про необхідність виготовлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, яка перебуває у його користуванні, однак останній вказану вимогу проігнорував та дій, спрямованих на оформлення права користування, не здійснив.

Сторожинецька районна державна адміністрація листом від 01.07.2016 року № 1054/01-09 запрошувала директора відповідача прийняти участь у засіданні комісії з визначення та відшкодування збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам Адміністрації (далі комісія), яке відбулося 07.07.2016 року, а листом від 12.07.2016 року № 1167/01-09 на засідання комісії, яке відбулось 21.07.2016 року. Проте, відповідач явку свого представника на жодне із вказаних засідань не забезпечив та про причини неявки зазначеній комісії не повідомив.

21 липня 2016 року комісія, діючи на підставі розпорядження Сторожинецької районної державної адміністрації від 04.02.2016 року № 23 «Про створення комісії», склала акт про визначення збитків № 13 (далі акт), згідно якого розмір збитків, заподіяних малим колективним підприємством «Будівельник» у звязку із використанням земельної ділянки площею 0,3 га, яка розташована за адресою вул. Горіхова, 1А, без правовстановлюючих документів, становить 37521,16 грн. за період з липня 2013 року по червень 2016 року.

Даний акт затверджено Першим заступником голови Сторожинецької районної державної адміністрації, оскільки сам голова адміністрації у період з 21.07.2016 року по 25.07.2016 року перебував у щорічній відпустці.

Доказів визнання акту про визначення збитків № 13 недійсним суду не надано.

Листом від 02.08.2016 року № 850 позивач направив на адресу відповідача примірник вказаного акта та вказав розрахункові рахунки, на які останній добровільно міг сплати спірну суму збитків.

Станом на дату ухвалення рішення у матеріалах справи відсутні докази добровільної сплати відповідачем збитків чи орендної плати як земельного податку за період з липня 2013 року по червень 2016 року.

В силу положень статті 377 Цивільного кодексу України та статті 120 ЗК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно статей 116, 123 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону; надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості).

Згідно статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Із матеріалів справи вбачається, що у відповідача відсутні будь-які докази, що посвідчують його право власності чи право користування земельною ділянкою площею 0,3 га, яка розташована по вул. Горіховій, 1А у м. Сторожинці.

Відтак, відповідач у період з липня 2013 року по червень 2016 року використовував вищевказану земельну ділянку для розміщення обєкта нерухомого майна без правовстановлюючих документів.

Відповідно до частини першої статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка.

Приписами частини другої статті 152 ЗК України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Пунктом «Д» частини першої статті 156 ЗК України передбачено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, відповідно до приписів частин першої та другої статті 157 ЗК України, здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Так, згідно з пунктом 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, який затверджений постановою Кабінету міністрів України від 19.04.1993 року № 284 (далі Порядок), власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у звязку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Пунктами 2, 4 зазначеного Порядку передбачено, що розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольськими міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформлюються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії. Розміри збитків визначаються в повному обсязі відповідно до реальної вартості майна на момент заподіяння збитків, проведених витрат на поліпшення якості земель (з урахуванням ринкової або відновної вартості).

Згідно із пунктом 3 Порядку відшкодуванню підлягають, зокрема, збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаним доходом є дохід, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян).

Статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» передбачено, що самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до пункту 5 Порядку збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій, а при вилученні (викупі) земельних ділянок - після прийняття відповідною радою рішення про вилучення (викуп) земельних ділянок у період до видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку підприємства, установи, організації або громадянина.

У пункті 3.8 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" зазначено, що вирішуючи спори за позовами органів державної влади або місцевого самоврядування про стягнення з особи, яка набула у власність житловий будинок, будівлю або споруду і не переоформила право користування земельною ділянкою, шкоди у вигляді упущеної вигоди (зокрема у розмірі неодержаної плати за оренду земельної ділянки), господарські суди, крім спеціальних норм, повинні брати до уваги загальні положення статті 22, глави 82 ЦК України, частини другої статті 224 Господарського кодексу України. Крім того, для застосування такого заходу відповідальності слід встановлювати, як наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками і вини), так і ступінь вини в розумінні статті 1193 ЦК України. Під час розгляду таких справ суди мають враховувати обставини вчинення господарюючими суб'єктами дій щодо оформлення відповідного землекористування та факти своєчасного виявлення контролюючими органами користування земельними ділянками без оформлення правовстановлюючих документів, а також вчинення дій щодо спонукання суб'єкта оформити право землекористування.

Частиною другою статті 22 ЦК України встановлено, що збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до частини першої статті 224 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, що зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобовязання другою стороною. Згідно з частиною першою статті 225 ГК України до складу збитків, зокрема, відноситься неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка завдала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобовязання другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного звязку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. Відсутність хоча б одного із цих елементів унеможливлює настання відповідальності у вигляді зобовязання з відшкодування збитків.

Крім того, вимога про відшкодування збитків у вигляді неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обовязок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обовязків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобовязання.

У цій площині суд зазначає, що заявлена сума збитків не є абстрактною, оскільки плата за землю справляється у вигляді земельного податку та орендної плати, яка в свою чергу за земельні ділянки державної та комунальної власності нараховується та сплачується за регульованою ціною. Відтак, Сторожинецька міська рада при наданні земельних ділянок у користування не може застосовувати інші, ніж визначені законодавчими актами, ставки орендної плати.

Окрім того, у звязку із розміщенням на спірній земельній ділянці нерухомого майна, що належить відповідачу, позивач не міг іншим чином отримати дохід від використання займаної земельної ділянки.

Статтею 124 ЗК України передбачено, що набуттю права користування та права оренди передує волевиявлення особи, яка виявила бажання набути таке право, і лише після цього здійснюється волевиявлення відповідного органу місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач повідомляв відповідача про необхідність виготовлення правоустановчих документів на землю, однак через бездіяльність останнього договір оренди так і не був укладений. Водночас КМП «Будівельник» не зазначив і не довів наявність обєктивних обставин, які діяли протягом спірного періоду, що перешкоджали йому укласти відповідний правочин.

Таким чином, дослідивши усі обставини справи та надавши оцінку зібраним у справі доказам, суд на підставі повного та всебічного розгляду справи установив наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, зокрема: факт порушення відповідачем вимог земельного законодавства, який виявився у тривалому використанні (понад 13 років) земельної ділянки без договору оренди; причинний зв'язок між збитками і протиправною поведінкою відповідача, оскільки використання земельної ділянки відповідачем без належного правового оформлення позбавило міську раду, як власника землі, права отримувати від цієї земельної ділянки дохід у вигляді орендної плати; та вини відповідача у спричиненні збитків територіальній громаді м. Сторожинець.

При цьому суд перевірив розрахунок збитків позивача на його відповідність положенням Закону України «Про оцінку земель», Податковому кодексу України та вважає його законним і обґрунтованим.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 ГПК України).

За таких обставин позов слід задовольнити та стягнути з відповідача 37521,16 грн. збитків у формі неодержаного доходу у вигляді недоотриманої орендної плати за використання земельної ділянки площею 0,3 га по вул. Горіховій, 1А у м. Сторожинець Чернівецької області без правовстановлюючих документів за період з липня 2013 року по червень 2016 року.

Аналогічну позицію щодо стягнення збитків, заподіяних неодержанням доходів у звязку з тимчасовим невикористанням земельної ділянки, висловлено в постанові Верховного суду України від 14.09.2016 року у справі № 703/5377/14-ц, від 17.02.2016 року №3-1116гс15, від 30.11.2016 року №3-1271гс15 та постановах Вищого господарського суду України від 22.04.2013 року у справі № 17/44/2012/5003, від 23.10.2014 року у справі № 916/224/14, від 15.10.2015 року у справі № 922/182/14, від 02.08.2016 у справі № 908/3313/14.

Судові витрати відповідно до статті 49 ГПК України слід покласти на відповідача, з вини якого спір безпідставно доведено до розгляду судом.

Керуючись пунктом ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з колективного малого підприємства «Будівельник» (59000, Чернівецька обл., м. Сторожинець, вул. Горіхова, 1А; код 2142336) на користь Сторожинецької міської ради (59000, Чернівецька обл., м. Сторожинець, вул. Грушевського, 6; код 04062179, р/р 0228 в УДКСУ у Сторожинецькому районі, код платежу 18010600, МФО 856135) збитки у формі неодержаного доходу у вигляді недоотриманої орендної плати у сумі 37521,16 грн. за використання земельної ділянки площею 0,3 га по вул. Горіховій, 1А у м. Сторожинець Чернівецької області без правовстановлюючих документів та судовий збір у сумі 1378,00 грн.

Повне рішення складено та підписано 10 березня 2016 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку, передбаченого для оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Суддя ОСОБА_2