РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2017Справа №910/22703/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Конекс ЛТД»

до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк»

третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання недійсним правочину та стягнення 347636,46 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Кулініч В.М. (представник за довіреністю);

від відповідача - Бойко А.В. (представник за довіреністю);

від третьої особи - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Конекс ЛТД» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про визнання недійсним правочину та стягнення 347636,46 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що всупереч умовам укладеного між ним і відповідачем Договору банківського рахунку №52 від 01.04.2004, відповідачем не було здійснено повернення грошових коштів з рахунків позивача №6726, №6726 та №6726, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 340326,46 грн.

Разом з тим, за невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором позивач просить суд стягнути з відповідача 7310 грн. збитків.

Крім того, позивач зазначає, що відповідачем не було своєчасно доведено до відома відповідача інформацію про запровадження у ПАТ «Фідобанк» тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації, що суперечить приписам ст.57 Конституції України. Відтак, Наказ №1 від 20.05.2016 Про виконання обов'язків уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Фідобанк» підлягає визнанню судом недійсним.

На підставі викладеного позивач просить задовольнити позов, стягнути з відповідача 340326,46 грн. заборгованості за договором, 7310 грн. збитків та визнати Наказ №1 від 20.05.2016 Про виконання обов'язків уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Фідобанк» недійсним.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві, зокрема, посилаючись на запровадження відносно нього ліквідаційної процедури та відкликання банківської ліцензії, відтак на теперішній час діяльність відповідача регламентується положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у зв'язку з чим задоволення вимог кредиторів, в тому числі і позивача, вимоги якого є акцептованими, здійснюється виключно в порядку, передбаченому зазначеним Законом. Крім того, вказав, що оскаржуваний позивачем Наказ №1 є документом, на підставі якого уповноважена особа Фонду приступила до виконання нею трудових обов'язків, вказані питання регулюються нормами трудового законодавства, відтак питання невідповідності вказаного наказу не підлягає розгляду в господарських судах. Також вказав, що зазначений наказ вже втратив чинність на підставі іншого наказу, чинність якого позивачем не оспорюється.

Представник третьої особи - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з'явився, разом з тим, подав письмові пояснення по суті спору, в яких заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Крім того, в ході розгляду справи позивачем неодноразово заявлялись клопотання про залучення третіх осіб та витребування додаткових документів необхідних для вирішення справи, які судом були розглянуті в судових засіданнях та в задоволенні яких Товариству з обмеженою відповідальністю «Конекс ЛТД» судом було відмовлено з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов в частині стягнення заборгованості не підлягає задоволенню, а провадження у справі в частині визнання наказу недійсним - припиненню з таких підстав.

Судом встановлено, що 01.04.2004 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Конекс ЛТД» (клієнт) та Публічним акціонерним товариством «Фідобанк» (банк) було укладено Договір №52 банківського рахунку, відповідно до п.1.1. якого банк зобов'язується приймати та зараховувати на рахунки, відкриті клієнту, грошові кошти, які йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування та видачу відповідних сум з рахунків та проведення інших операцій за рахунками, відповідно до законодавства України, нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до п.1.2 Договору, банк відкриває клієнту поточний рахунок (рахунки) в національній валюті та/або в іноземній валюті на підставі заяви клієнта та наданих ним документів, а Клієнт зобов'язується використовувати відкриті в банку рахунки згідно з вимогами чинного законодавства України, нормативно-правових актів НБУ, умовами цього договору та здійснювати оплату за виконанням банком операцій за рахунками, відкритих клієнту, згідно з діючими тарифами відповідно до переліку, визначеному в додатках, які є невід'ємною частиною цього договору. При відкритті рахунку клієнт визначає статус (вид) рахунку: поточний (у т.ч. бюджетний, сумісної діяльності, картковий, за спеціальним режимом використання на підставі постанов КМУ та інших державних органів з обов'язковим посиланням на номер постанови, дату та назву відповідного держ. органу) та валюту рахунків, про що клієнтом вказується в заяві на відкриття рахунку. Режим функціонування відповідного рахунку визначається чинним законодавством України.

Згідно з п.п.3.4.2, 3.4.3, 3.4.4 Договору, банк зобов'язується своєчасно здійснювати розрахункові операції відповідно до чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів НБУ. Забезпечувати своєчасне зарахування коштів на рахунки клієнта. Кошти в національній валюті за електронними розрахунковими документами з зазначеною датою валютування зараховувати на рахунки клієнта в операційний день, дата якого збігається з датою валютування. Здійснювати приймання та видачу готівки відповідно до вимог нормативно-правових актів НБУ.

Пунктом 9.1 Договору, сторони погодили, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та вважається укладеним на невизначений строк.

Відповідно до Додаткових угод №1 від 01.04.2004 та №2 14.04.2004 позивачеві було відкрито рахунки №6726, №6726 та №6726.

У подальшому, позивач звернувся до відповідача із заявою №0610.2 від 10.06.2016 про повернення грошових коштів, що обліковуються на рахунках позивача №6726, №6726 та №6726 в розмірі 340573,04 грн.

Відповідач в свою чергу, грошові кошти, що обліковуються на рахунках позивача не повернув, разом з тим, у відповідь на вказану заяву Листом №2-3-4-1/1863-ВА-Об від 04.07.2016 було повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю «Конекс ЛТД», що на підставі рішення Національного банку України №8 від 20.05.2016 «Про віднесення ПАТ «Фідобанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №783 від 20.05.2016 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Фідобанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Наслідки запровадження тимчасової адміністрації врегульовано Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також підзаконними нормативно-правовими актами Фонду.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Положеннями ч.1 ст.1066 Цивільного кодексу України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1068 Цивільного кодексу України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1071 Цивільного кодексу України визначено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (стаття 1074 Цивільного кодексу України).

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд (п. 1.6. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004).

Відповідно до п.8.1 ст.8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі (п.30.1 ст.30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене кореспондується з положеннями ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, невиконання поданої позивачем заяви про повернення грошових коштів є порушенням з боку відповідача встановлених договором зобов'язань.

В той же час, суд приймає до уваги ту обставину, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 20.05.2016 №8 «Про віднесення ПАТ «Фідобанк» до категорії неплатоспроможних», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.05.2016 було прийнято рішення №184 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Фідобанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Пунктом 1,2 вказаного рішення було вирішено розпочати з процедуру виведення ПАТ «Фідобанк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 20.05.2016 по 19.06.2016.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №959 від 09.06.2016 було продовжено строк тимчасової адміністрації у ПАТ «Фідобанк» з 20.06.2016 по 19.07.2016 (включно).

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1265 від 19.07.2016 на підставі постанови Правління Нацбанку України від 18.07.2016 №142-рш у ПАТ «Фідобанк» розпочато процедуру ліквідації, призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку на період з 20.07.2016 по 19.07.2018 включно.

Враховуючи вищенаведені положення, зобов'язання щодо повернення позивачеві грошових коштів, що обліковувались на рахунках позивача, відкритих у відповідача є майновим зобов'язанням, а позивач є кредитором Банку.

Статтею 17 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачена заборона на здійснення банківської діяльності без банківської ліцензії.

Порядок ліквідації банку регулюється розділом VIII Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Так, ч.5 ст.45 Закону передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду, кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку.

Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури (ч.ч.2-3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Положеннями ст.48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на уповноважену особу Фонду покладаються такі повноваження, як, зокрема, складання реєстру акцептованих вимог кредиторів та здійснення заходів щодо задоволення вимог кредиторів.

Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч.2 ст.45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Відкликання Національним банком України, на момент вирішення судом спору, банківської ліцензії відповідача та ініціювання процедури його ліквідації, як юридичної особи, зумовило для позивача настання відповідних правових наслідків, зокрема, виникнення спеціальної процедури заявлення майнових вимог до банку та їх задоволення в порядку та черговості, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

При цьому, задоволення вимог окремого кредитора, в особі позивача, заявлених поза межами ліквідаційної процедури банку, суперечить нормам діючого законодавства.

З огляду на наведені вище обставини, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Конекс ЛТД» в частині стягнення з відповідача 340326,46 грн. заборгованості за договором та 7310 грн. збитків задоволенню не підлягають.

Разом з тим, щодо заявлених позивачем вимог в частині визнання недійним Наказу №1 від 20.05.2016 Про виконання обов'язків уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Фідобанк» суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч.3 ст.22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Відповідно до ч.1 ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Перелік справ, підвідомчих господарським судам, визначено статтею 12 Господарського процесуального кодексу України.

З підстав, передбачених ч.1 ст.76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Частиною 2 цієї статті визначено, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ч.1 ст.34 цього Закону Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представників сторін, на підставі постанови Правління Національного банку України від 20.05.2016 №8 «Про віднесення ПАТ «Фідобанк» до категорії неплатоспроможних», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.05.2016 було прийнято рішення №184 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Фідобанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Пунктом 1,2 вказаного рішення було вирішено розпочати з процедуру виведення ПАТ «Фідобанк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 20.05.2016 по 19.06.2016.

Нормами ст.ст.34, 35, 36 Закону визначено, що виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно. Усі або частина повноважень Фонду, визначені цим Законом, можуть бути делеговані одній або кільком уповноваженим особам Фонду. У разі делегування повноважень кільком уповноваженим особам Фонд зазначає обсяг повноважень кожної з них. Здійснення повноважень органів управління банку може бути делеговано тільки одній уповноваженій особі. Тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня "спеціаліст") та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністрації. З дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Протягом 15 днів, але не пізніше строків, встановлених Фондом, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів бухгалтерської та іншої документації банку. У разі ухилення від виконання зазначених обов'язків винні особи несуть відповідальність відповідно до закону. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, встановлених цим Законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку.

Тобто, відповідно до змісту зазначених норм Закону Уповноважена, особа, призначена Фондом, на час запровадження тимчасової адміністрації здійснює керівництво Банком.

Оспорюваним Наказом №1 від 20.05.2016, уповноважена особа Фонду, призначена Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.05.2016 №184 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Фідобанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», приступила до виконання обов'язків уповноваженої особи у ПАТ «Фідобанк», набула повноважень органів управління Банку та довела вказану інформацію до відома всіх працівників Банку. Вказаний наказ є фактично наказом про початок виконання призначеним керівником установи своїх обов'язків, відповідно до норм трудового законодавства.

Разом з тим, трудові спори та документи видані у відповідності до норм трудового законодавства, зокрема накази про прийняття на роботу, звільнення, початок виконання трудових обов'язків та інші, не підвідомчі господарським судам України.

За приписами п.1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд припиняє провадження у справі, зокрема якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для припинення провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсним Наказу №1 від 20.05.2016 Про виконання обов'язків уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Фідобанк».

Згідно зі ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі положень ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача в повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Припинити провадження в частині визнання недійсним Наказу №1 від 20.05.2016 Про виконання обов'язків уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Фідобанк».

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписаний 06.03.2017

Суддя Я.В. Маринченко