РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2017Справа №910/1656/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Антип»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авторитет-2012»

про стягнення 176 790,66 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Казаков Д.І. - по дов. б/н від 01.07.2016

від відповідача не з'явився

Суть спору :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Антип» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авторитет-2012» 176 790,66 грн. боргу, який виник внаслідок неналежного виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно договору купівлі-продажу № 207/15 від 03.07.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2017 порушено провадження у справі № 910/1656/17 та призначено її до розгляду на 23.02.2017.

Позивач в судовому засіданні 23.02.2017 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 23.02.2017 не з'явився, письмовий відзив на позов не подав, вимог ухвали про порушення провадження у справі від 02.02.2017 не виконав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, оскільки

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України ухвалу від 02.02.2017 було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме: 01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, 6, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 02.02.2017 є місцезнаходженням відповідача.

Стаття 64 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.

У відповідності до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського сулу України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника відповідача.

В судовому засіданні 23.02.2017, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

03.07.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Антип» (продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авторитет-2012» (покупець, відповідач) було укладено договір купівлі-продажу № 207/15 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору продавець продає, а покупець купує продукти харчування (в асортименті), далі - товар.

Згідно з п. 1.2 договору назва та кількість товару визначається накладними або рахунками-фактурами, які датовані пізніше цього договору.

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором оплату отриманого товару повністю не здійснив, в зв'язку з чим виникла заборгованість.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 8.1 договору договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2015. А у випадку відсутності повідомлення будь якої сторони про припинення договору за 15 календарних днів до його закінчення, дія договору продовжується на наступний календарний рік. Кількість таких пролонгацій не обмежена.

Сторонами доказів в підтвердження виявлення не бажання продовжувати договірні відносини не подано.

Згідно з п. 2.1.1 договору продавець зобов'язаний відпустити (поставити) товар покупцю за накладними в кількості та асортименті за погодженням сторін (кількість та асортимент вважаються погодженими у випадку прийняття товару за накладною).

З матеріалів справи вбачається, що позивач передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 115 411,16 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними: № АН-0025566 від 29.07.2016, № АН-0026858 від 09.08.2016, № АН-0026859 від 09.08.2016, № АН-0028621 від 20.08.2016, № АН-0028622 від 20.08.2016, № АН-0028623 від 20.08.2016, № АН-0028624 від 20.08.2016, № АН-0028625 від 20.08.2016, № АН-0028626 від 20.08.2016, № АН-0028627 від 20.08.2016, № АН-0028628 від 20.08.2016, № АН-0028830 від 23.08.2016, № АН-0028832 від 23.08.2016, № АН-0028833 від 23.08.2016, № АН-0028836 від 23.08.2016, № АН-0028837 від 23.08.2016, № АН-0028857 від 23.08.2016, № АН-0029128 від 24.08.2016, № АН-0029129 від 24.08.2016, № АН-0029130 від 24.08.2016, № АН-0029131 від 24.08.2016, № АН-0029132 від 24.08.2016, № АН-0029134 від 24.08.2016, № АН-0029135 від 24.08.2016, № АН-0029172 від 24.08.2016, № АН-0029174 від 24.08.2016, № АН-0029175 від 24.08.2016, № АН-0032452 від 16.09.2016, № АН-0032453 від 16.09.2016, № АН-0032454 від 16.09.2016, № АН-0032455 від 16.09.2016, № АН-0032456 від 16.09.2016, № АН-0032457 від 16.09.2016, № АН-0032458 від 16.09.2016, № АН-0032459 від 16.09.2016, № АН-0032470 від 16.09.23016, № АН-0032471 від 16.09.2016, № АН-0032472 від 16.09.2016, № АН-0032473 від 16.09.2016, № АН-0032474 від 16.09.2016, № АН-0032475 від 16.09.2016, № АН-0032476 від 16.09.2016, № АН-0032691 від 20.09.2016, № АН-0032692 від 20.09.2016, № АН-0032693 від 20.09.2016, № АН-0032694 від 20.09.2016, № АН-0032959 від 21.09.2016, № АН-0032962 від 21.09.2016, № АН-0033176 від 22.09.2016, № АН-0033177 від 22.09.2016, № АН-0033414 від 24.09.2016, № АН-0033415 від 24.09.2016, № АН-003416 від 24.09.2016, № АН-0034043 від 29.09.2016, № АН-0034044 від 29.09.2016, № АН-0024616 від 22.07.2016, № АН-0024617 від 22.07.2016, № АН-0024618 від 22.07.2016, № АН-0024619 від 22.07.2016, № АН-0024620 від 22.07.2016, № АН-0024621 від 22.07.2016, № АН-0024710 від 23.07.2016, № АН-0024723 від 23.07.2016, № АН-0024724 від 23.07.2016, № АН-0024725 від 23.07.2016, № АН-0024726 від 23.07.2016, № АН-0024727 від 23.07.2016, № АН-0024728 від 23.07.2016, № АН-0025182 від 27.07.2016, № АН-0025183 від 27.07.2016, № АН-0025551 від 29.07.2016, № АН-0025552 від 29.07.2016, № АН-0025553 від 29.07.2016, № АН-0025554 від 29.07.2016, № АН-0025555 від 29.07.2016, № АН-0025556 від 29.07.2016, № АН-0025557 від 29.07.2016, № АН-0025558 від 29.07.2016, № АН-0025559 від 29.07.2016, № АН-0025560 від 29,07.2016, № АН-0025561 від 29.07.2016, № АН-0025562 від 29.07.2016, № АН-0025563 від 29.07.2016.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 6.3 договору визначено, що у випадку відсутності оплати до моменту поставки товару, товар вважається поставленим із відстрочкою платежу протягом 21 календарних днів з моменту поставки товару.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 2.2.2 договору покупець зобов'язався здійснити повні розрахунки у терміни згідно розділу 6 цього договору.

Матеріали справи свідчать, що відповідач не виконав зобов'язання по сплаті отриманого товару у повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем, яка не оспорена відповідачем та складає 115 411,16 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 115 411,16 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем при здійсненні розрахунку заборгованості двічі включено суми за одними ти ж самими видатковими накладними, а саме за: № АН-0025566 від 29.07.2016, № АН-0026858 від 09.08.2016, № АН-0026859 від 09.08.2016, № АН-0028621 від 20.08.2016, № АН-0028622 від 20.08.2016, № АН-0028623 від 20.08.2016, № АН-0028624 від 20.08.2016, № АН-0028625 від 20.08.2016, № АН-0028626 від 20.08.2016, № АН-0028627 від 20.08.2016, № АН-0028628 від 20.08.2016, № АН-0028830 від 23.08.2016, № АН-0028832 від 23.08.2016, № АН-0028833 від 23.08.2016, № АН-0028836 від 23.08.2016, № АН-0028837 від 23.08.2016, № АН-0028857 від 23.08.2016, № АН-0029128 від 24.08.2016, № АН-0029129 від 24.08.2016, № АН-0029130 від 24.08.2016, № АН-0029131 від 24.08.2016, № АН-0029132 від 24.08.2016, № АН-0029134 від 24.08.2016, № АН-0029135 від 24.08.2016, № АН-0029172 від 24.08.2016, № АН-0029174 від 24.08.2016, № АН-0029175 від 24.08.2016, № АН-0032452 від 16.09.2016, № АН-0032453 від 16.09.2016, № АН-0032454 від 16.09.2016, № АН-0032455 від 16.09.2016, № АН-0032456 від 16.09.2016, № АН-0032457 від 16.09.2016, № АН-0032458 від 16.09.2016, № АН-0032459 від 16.09.2016, № АН-0032470 від 16.09.2016, № АН-0032471 від 16.09.2016, № АН-0032472 від 16.09.2016, № АН-0032473 від 16.09.2016, № АН-0032474 від 16.09.2016, № АН-0032475 від 16.09.2016, № АН-0032476 від 16.09.2016, № АН-0032691 від 20.09.2016, № АН-0032692 від 20.09.2016, № АН-0032693 від 20.09.2016, № АН-0032694 від 20.09.2016, № АН-0032959 від 21.09.2016, № АН-0032962 від 21.09.2016, № АН-0033176 від 22.09.2016, № АН-0033177 від 22.09.2016, № АН-0033414 від 24.09.2016, № АН-0033415 від 24.09.2016, № АН-0033416 від 24.09.2016, № АН-0034043 від 29.09.2016, № АН-0034044 від 29.09.2016.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Антип» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авторитет-2012» (01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Антип» (04074, м. Київ, вул. Бережанська, 9, ) 115 411 (сто п'ятнадцять тисяч чотириста одинадцять) грн. 16 коп. основного боргу, 1 731 (одна тисяча сімсот тридцять одна) грн. 16 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 28.02.2017.

СуддяВ.В.Сівакова