ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 р. Справа № 909/1140/16
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Цюх Г. З., секретаря судового засідання Ломей Л.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром", вул. Ботанічна, 2, м. Івано-Франківськ, 76011

до відповідача: Приватного підприємтсва ЖЕО "Житло-сервіс", вул. Симоненка, 37, м. Івано-Франківськ, 76000

про стягнення заборгованості в сумі 792100,54 грн.

за участю:

від позивача: ОСОБА_1- начальник юридичного відділу, довіреність № 3-3-4/1665 від 12.01.17р.

від відповідача: ОСОБА_2-представник, довіреність від 06.02.17р.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Івано-Франківськводоекотехпром" звернулося до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Приватного підприємтсва ЖЕО "Житло-сервіс" про стягнення заборгованості в сумі 746793,25 грн.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 20.12.16р. порушено провадження у справі, розгляд справи в судовому засіданні призначено на 17.01.17р.

Ухвалами суду від 17.01.17р. та 07.02.17 розгляд справи відкладено справи на 02.03.17р.

Представник позивача направив суду клопотання про збільшення позовних вимог від 27.02.17 №3-3-4/1865 (вх.№2532/17 від 28.02.17), в якій просив суд стягнути 792100,54 грн. заборгованості за надані послуги водопостачаання та водовідведення за період з квітня по грудень 2016 року.

Таким чином, предметом спору у даній справі є стягнення 792100,54 грн. заборгованості.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, в обгрунтування позовних вимог посилається на невиконання відповідачем умов договорів про надання послуг централізованого водопостачання і водовідведення №2806 від 12.05.15 та розстрочення боргу №2806 від 01.04.16 щодо повної оплати вартості наданих послуг.

Відповідач позов визнав, мотивує несплату боргу відсутністю коштів.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

12.05.15 між сторонами даного спору укладено договір про надання послуг централізованого водопостачання і водовідведення №2806, відповідно до якого позивач зобов"язався надавати відповідачу водопостачання та водовідведення, а відповідач в свою чергу своєчасно оплачувати спожиті послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, що передбачені даним договором (п.1.1.).

Згідно п.3.2.5 договору відповідач зобов"язався здійснювати оплату послуг центрального водопостачання та водовідведення в 3-денний термін з моменту отримання рахунку, а також здійснювати авансовий платіж, який вноситься до 1-го числа місяця, за який проводиться передоплата, в розмірі вартості наданих послуг в минулому місяці.

01.04.16 між сторонами по справі укладено договір розстрочення боргу №2806. Згідно п.1.1. даного договору, боржник (відповідач) визнає за собою заборгованість перед кредитором (позивачем), що склалась на 01.04.16 внаслідок не оплати за надані послуги водопостачання та водовідведення згідно договору №2806 від 12.05.15 про надання послуг централізованого водопостачання і водовідведення в сумі 642558,85 грн. Відповідно до п.1.2. цього ж договору, кредитор надає боржнику на 21 календарний місяць розстрочку оплати заборгованості, що починається від 01.04.16 та закінчується 31.12.17, а боржник зобов"язується її сплатити згідно встановленого договору графіку. Боржник зобов"язався також в повній мірі сплачувати поточні платежі згідно договору №2806 від 12.05.15 (п.2.2. договору).

Факт надання послуг підтверджується актами про обсяги переданої абоненту питної води і прийнятих від нього стічних вод протягом розрахункового періоду та рахунками - фактурами (копії містяться в матеріалах справи).

За змістом ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Наведена правова норма кореспондується зі статтею 509 Цивільного кодексу України, згідно якої зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір. Аналогічні положення закріплено у ст.174 Господарського кодексу України: господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

В силу ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст.903 ЦК України). Наведена правова норма кореспондується зі ст.530 ЦК України, згідно якої якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно пункту 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищенаведене та визнання позову відповідачем, суд вважає позовну вимогу щодо стягнення 792100,54 грн. заборгованості за надані послуги обгрунтованою і такою, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, на нього відповідно до приписів, встановлених ст.49 ГПК України, слід покласти судові витрати, а саме: 11881,51 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.124,129 Конституції України, ст.ст. 179, 193 ГК України, ст.ст. 509, 526, 530, 629, 610-612, 901 Цивільного кодексу України, ст.ст.33, 34, 43, 49, ст. ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром" до Приватного підприємтсва ЖЕО "Житло-сервіс" про стягнення заборгованості в сумі 792100,54 грн. - задоволити.

Стягнути з Приватного підприємтсва ЖЕО "Житло-сервіс" (вул. Симоненка, 37, м. Івано-Франківськ, 76000, код 34624198) на користь Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром" (вул. Ботанічна, 2, м.Івано-Франківськ, 76014, код 32360815) - 792100 (сімсот дев"яносто дві тисячі сто) грн. 54 коп. основного боргу та 11881 (одинадцять тисяч вісімсот вісімдесят одну) грн. 51 коп. - судового збору.

Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

повне рішення складено 06.03.17

Суддя Г.З. Цюх