РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2017Справа №910/5811/16

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Купній В.В.

розглянувши справу № 910/5811/16

за позовом публічного акціонерного товариства «Чернігівторгбуд»

до 1) Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення

2) Міністерства інфраструктури України

про стягнення 12 397,16 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача-1: Баган Т.Г., довіреність № 32/9 від 10.01.2017р.;

від відповідача-2: Лозовський А.В., довіреність № 7584/15/14-16 від 30.12.2016р.

обставини справи:

Публічне акціонерне товариство "Чернігівторгбуд" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення про стягнення 11149,16 грн. інфляційних збитків та 1248,00 грн. - 3% річних, нарахованих за період з 01.02.2013р. по 31.01.2016р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Арбітражного суду Чернігівської області від 06.07.1999р. у справі №3/458 з Чернігівського обласного радіотелевізійного передавального центру, правонаступником якого є відповідач-1, на користь відкритого акціонерного товариства «Чернігівторгбуд», правонаступником якого є позивач, стягнуто заборгованість у розмірі 13 870 грн. та 693,50 грн. витрат по держмиту, проте у зв'язку із невиконанням вказаного рішення, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати та 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2016 року Міністерство інфраструктури України було залучено до участі у справі в якості відповідача-2.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.08.2016р. позов задоволено частково. Стягнуто з Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення на користь позивача 1 181 грн. 3% річних, 11 149,16 грн. інфляційних втрат. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2016р. зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.12.2016р. касаційну скаргу Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення задоволено частково; постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2016р. та рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2016р. скасовано і справу №910/5811/16 передано на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

Згідно з розпорядженням В.о. керівника апарату суду від 05.01.2017р., призначено повторний автоматичний розподіл справи, за результатами якого справу № 910/5811/16 передано на розгляд судді Привалову А.І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2017р. справу № 910/5811/16 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 09.02.2017р.

26.01.2017р. на адресу Господарського суду міста Києва від позивача надійшли клопотання про долучення документів до матеріалів справи та клопотання про витребування доказів у відповідача-1.

30.01.2017р. на адресу Господарського суду міста Києва від позивача надійшли клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та клопотання про витребування доказів у відповідача-2.

06.02.2017р. через загальний відділ Господарського суду міста Києва від відповідача-1 надійшли письмові пояснення по справі та витребувані судом докази.

09.02.2017р. через загальний відділ Господарського суду міста Києва від відповідача-2 надійшла заява про виключення Міністерство інфраструктури України з числа відповідачів, оскільки останнє не є стороною договору підряду, за яким виникла заборгованість.

Представники позивача та відповідача-2 в судове засідання не з'явились.

Представник відповідача-1 проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що, оскільки позивач у встановлені законом строки до комісії з припинення Чернігівського ОРТПЦ з вимогами, які виникли на підставі рішення Арбітражного суду Чернігівської області від 06.07.1999р. у справі № 3/458, не звертався, тому заборгованість Чернігівського ОРТПЦ перед ПАТ «Чернігівторгбуд» вважається погашеною.

Заслухавши пояснення представника відповідача-1 та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення клопотань позивача про витребування доказів та про відмову в задоволенні заяви Міністерства інфраструктури України, оскільки останнього було залучено до участі у розгляді справи в якості відповідача-2 за ініціативою суду, що під час перегляду рішення суду від 04.08.2016р. в апеляційному та касаційному порядку необґрунтованим не визнавалось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2017р. відкладено розгляд справи на 02.03.2017р., у зв'язку з неподанням витребуваних доказів та необхідністю витребування нових доказів у справі.

16.02.2017р. через загальний відділ господарського суду від відповідача-1 надійшли витребувані судом докази.

Представник позивача у судове засідання 02.03.2017р. не з'явився, проте надіслав на адресу суду клопотання про долучення до справи витребуваних оригіналів договорів та клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якому наполягав на задоволенні позовних вимог.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача-1 заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, раніше наведених у відзиві на позов та додаткових поясненнях по справі.

Представник відповідача-2 також просив в позові відмовити.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в засіданні суду була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників судового процесу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 1998 року Відкритим акціонерним товариством "Чернігівторгбуд" для Чернігівського обласного радіотелевізійного передавального центру, відповідно до умов двостороннього договору підряду, були виконані ремонтно-будівельні роботи.

Рішенням Арбітражного суду Чернігівської області від 06.07.1999 у справі №3/458 з Чернігівського обласного радіотелевізійного передавального центру на користь Відкритого акціонерного товариства "Чернігівторгбуд" стягнуто 13870,45 грн. боргу та 693,50 грн. витрат по держмиту.

Під час розгляду справи позивач на вимогу суду надав до матеріалів справи оригінали договорів підряду, за яким виникли у Чернігівського обласного радіотелевізійного передавального центру зобов'язання перед позивачем.

Відповідно до частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За змістом наведеної норми, неодмінною умовою її застосування є один і той самий склад сторін як у справі, що розглядається господарським судом, так і у справі (або справах) зі спору, що вирішувався раніше, і в якій встановлено певні факти, що мають значення для справи, що розглядається.

Так, преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх належність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву правильність судового акту, який набрав законної сили.

На підставі вказаного рішення суду Арбітражним судом Чернігівської області було видано наказ №3/458 від 06.07.1999р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що на час подання цього позову наказ №3/458 від 06.07.1999р. є невиконаним та позивачу не сплачено грошових коштів, присуджених до стягнення за рішенням суду від 06.07.1999р., у зв'язку із чим він просить стягнути з відповідача-1 (Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення) як правонаступника Державного підприємства "Чернігівський обласний радіотелевізійний передавальний центр" 11149,16 грн. інфляційних збитків та 1248,00 грн. - 3% річних за період з 01.02.2013р. по 31.01.2016р.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

На підтвердження невиконання наказу Арбітражного суду Чернігівської області №3/458 від 06.07.1999 р. позивачем також надано постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.06.2015р. у справі №825/1777/15-а, якою частково задоволено адміністративний позов публічного акціонерного товариства "Чернігівторгбуд", зобов'язано Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області повторно розглянути заяву позивача від 30.03.2015 за вих. № 32 щодо виконання рішення арбітражного суду Чернігівської області від 06.07.1999 №3/458 про стягнення з рахунку Чернігівського обласного радіотелевізійного передавального центру на користь Відкритого акціонерного товариства "Чернігівторгбуд" 13870,45 грн. боргу та 693,50 грн. витрат по держмиту за правилами, встановленими Порядком погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державною, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014р. № 440.

Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.08.2015р. у справі №825/1777/15-а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.06.2015р. скасовано в частині відмови у задоволенні позову щодо визнання протиправними дій управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області щодо несвоєчасного розгляду заяви позивача від 30.03.2015р. №32 про виконання рішення арбітражного суду Чернігівської області від 06.07.1999р. №3/458 та повернення вказаної заяви. В цій частині прийнято нове рішення, яким визнано протиправними дії управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області щодо несвоєчасного розгляду заяви позивача від 30.03.2015 №32 про виконання рішення арбітражного суду Чернігівської області від 06.07.1999 №3/458 та щодо повернення вказаної заяви. В іншій частині постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.06.2015 залишено без змін.

При цьому, у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 26.08.2015р. у справі №825/1777/15-а відхилено доводи відповідача про закінчення строку пред'явлення наказу Арбітражного суду Чернігівської області від 06.07.1999р. №3/458, оскільки відповідно до п. 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

В абзаці 2 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень вищевказаного Закону визначено, що заборгованість погашається в такій черговості:

- у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, а також у зв'язку з втратою годувальника;

- у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов'язаними з трудовими правовідносинами;

- у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.

Позивачем додано до матеріалів справи повідомлення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 18.09.2015 №02-45/19504/3 та лист Головного управління державної Казначейської служби України у Чернігівської області від 19.04.2016 №12-09/217/2856, відповідно до яких вбачається, що рішення Арбітражного суду Чернігівської області від 06.07.1999 №3/458 згідно з пунктом 7. Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 0309.2014 №440, прийнято для обліку та включено до третьої черги задоволення вимог.

Дані про судове рішення №3/458 внесені до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою 18.09.2015 під номером 5183207 (stack.informjust.ua).

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, є зокрема договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України). Аналогічні положення містились у ст.4 ЦК УРСР.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ця норма кореспондується з приписами частини 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі статтею 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду України від 06.06 2012 у справі №6-49цс12).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постановах від 20.12.2010р. у справі №3-57гс10, від 04.07.2011р. у справі №3-65гс11, від 12.09.2011р. у справі №3-73гс11, від 24.10.2011р. у справі №3-89гс11, від 14.11.2011р. у справі №3-116гс11, від 23.01.2012р. у справі №3-142гс11, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

При цьому, чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження щодо його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Як вбачається з матеріалів справи, пред'являючи позов до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, позивач посилається на те, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Державне підприємство "Чернігівський обласний радіотелевізійний передавальний центр" було припинено за рішенням засновників 11.07.2007р. Його правонаступником є Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (відповідач-1 по справі).

Правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Чернігівторгбуд" є публічне акціонерне товариство "Чернігівторгбуд" (позивач), що також підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Частиною 1 статті 104 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

Відповідно до частини 1 статті 106 вказаного Кодексу, злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

За змістом статті 107 Цивільного кодексу України (в редакції від 13.05.2006 року), кредитор юридичної особи, що припиняється, може вимагати від неї припинення або дострокового виконання зобов'язання; після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), які мають містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов'язань юридичної особи, що припиняється, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами; передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 33 ГПК України).

Згідно статті 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 20.07.2006 року №751 "Про реорганізацію підприємств, що входять до складу Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення" вирішено реорганізувати підприємства, зазначені у Додатку 1 до цього наказу, шляхом їх приєднання в якості відокремлених підрозділів (філій) до Концерну, погодивши процедуру концентрації з Антимонопольним комітетом України у встановленому законодавством порядку.

У переліку державних підприємств, що реорганізуються шляхом приєднання до Концерну (код 01190043), зазначено Чернігівський обласний радіотелевізійний передавальний центр.

08.08.2006р. відповідно до наказу Державного департаменту з питань зв'язку та інформатизації Міністерства транспорту та зв'язку України № 135 створено комісію з припинення державного підприємства «Чернігівський обласний радіотелевізійний передавальний центр».

03.10.2006р. в газеті «Голос України» розміщено оголошення про реорганізацію ДП «Чернігівський обласний радіотелевізійний передавальний центр» шляхом приєднання до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення та приймання комісією з припинення підприємства вимог до ДП «Чернігівський обласний радіотелевізійний передавальний центр» протягом двох місяців.

11.12.2006р. Голова комісії з припинення підприємства ДП «Чернігівський ОРТПЦ» подано на ім'я президента Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення реєстр вимог кредиторів і реєстр вимог дебіторів.

Вимоги позивача, які ґрунтуються на рішенні Арбітражного суду Чернігівської області від 06.07.1999 у справі №3/458, до вказаного переліку кредиторських вимог включені не були.

Крім того, під час розгляду справи позивач не надав суду доказів звернення з кредиторськими вимогами до комісії з припинення підприємства до ДП «Чернігівський обласний радіотелевізійний передавальний центр».

03.05.2007р. наказом Міністерства транспорту та зв'язку України № 262 затверджено передавальний акт, складений комісією з припинення державного підприємства "Чернігівський обласний радіотелевізійний передавальний центр".

17.05.2007р. зареєстровано Зміни до Статуту Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, якими, зокрема, розділ 2 Статуту доповнено пунктом 2.7., визначено, що Концерн є правонаступником прав і обов'язків державних підприємств (в тому числі Чернігівського обласного радіотелевізійного передавального центру), що входять до складу Концерну, реорганізованих відповідно до наказу Міністерства транспорту та зв'язку України від 20.07.2006 року №751 "Про реорганізацію підприємств, що входять до складу Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення",

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 26.03.2015 року ДП "Чернігівський обласний радіотелевізійний передавальний центр" припинено за рішенням засновників 11.07.2007 року.

Відповідач-1, заперечуючи проти позовних вимог, посилається на те, що позивачем у встановлений законом строк не було подано вимоги до комісії з припинення Чернігівського ОРТПЦ, а тому така заборгованість на дату припинення юридичної особи була відсутня і відповідно у Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення не виникло обов'язку щодо погашення заборгованості за рішенням Арбітражного суду Чернігівської області від 06.07.199р. у справі № 3/458 та як наслідком є відсутність підстав для стягнення індексу інфляції та 3% річних. Також, відповідач-1 зазначає, що всі вимоги кредиторів, заявлені після строку на їх пред'явлення, не розглядаються і вважаються погашеними на підставі ч. 5 ст. 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Проте, суд вважає помилковим посилання відповідача-1 на приписи Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який підлягає застосування тільки під час провадження у справі про банкрутство.

Крім того, суд звертає увагу на те, що порядок припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу та перетворення регулюється положеннями статті 107 Цивільного кодексу України (в редакції від 13.05.2006 року).

Серед положень статті 107 ЦК України відсутня норма, яка визначає, що не пред'явлення до комісії з припинення підприємства у двомісячний строк кредиторських вимог наслідком є їх погашення.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 107 ЦК України, кредитор юридичної особи, що припиняється, може вимагати від неї припинення або дострокового виконання зобов'язання, тобто кредитор не наділений в силу Закону прямим обов'язком пред'являти кредиторські вимоги до юридичної особи, що припиняється шляхом приєднання.

Водночас, припинення юридичної особи шляхом приєднання завжди пов'язано з наявністю правонаступника майнових прав і обов'язків відповідної юридичної особи, тоді як відсутність правонаступництва та погашення кредиторських вимог, у зв'язку з їх не пред'явленням у встановлений законом строк, відбувається тільки під час припинення юридичної особи шляхом ліквідації.

Серед іншого суд відзначає, що облік кредиторської заборгованості також мав здійснюватись і на державному підприємстві "Чернігівський обласний радіотелевізійний передавальний центр", відповідно комісія з припинення підприємства зобов'язана була включити вимоги позивача до передавального акту як кредиторські вимоги, оскільки останні ґрунтувались на рішенні суду та відповідно є безспірними.

Отже, порушення вимог частин 2-3 статті 107 ЦК України могло слугувати підставою для відмови у внесенні до Єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи та державній реєстрації створюваних юридичних осіб - правонаступників, в той же час, як уже зазначалось, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців міститься запис про припинення юридичної особи за рішенням засновників.

За змістом частини 3 статті 59 ГК України (в редакції, чинній на час внесення запису про припинення юридичної особи), у разі приєднання одного або кількох суб'єктів господарювання до іншого суб'єкта господарювання до цього останнього переходять усі майнові права та обов'язки приєднаних суб'єктів господарювання.

Відповідно до частини 11 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" (в редакції, чинній на час внесення запису про припинення юридичної особи), приєднання вважається завершеним з моменту державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються в результаті приєднання, та державної реєстрації відповідних змін до установчих документів.

Враховуючи, що підприємницька діяльність юридичної особи ДП "Чернігівський обласний радіотелевізійний передавальний центр" припинилась шляхом приєднання до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, суд дійшов висновку, що з 11.07.2007р. до відповідача-1 перешли права та обов'язки ДП "Чернігівський обласний радіотелевізійний передавальний центр", в тому числі, за зобов'язаннями, які були предметом судового розгляду у справі №3/458.

Слід, також наголосити на тому, що на даний час наказ Арбітражного суду Чернігівської області від 06.07.199р. у справі № 3/458 перебуває на виконанні у Головному управлінні державної Казначейської служби України у Чернігівської області, що свідчить про порушення виконання зобов'язань і відповідно є підставою для застосування приписів ст. 625 ЦК України.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, які нараховані за період з 01.02.2013р. по 31.01.2016р., суд встановив, що правильний розмір 3% річних становить 1248,23 грн., а інфляційних втрат - 11 273,52 грн., проте зважаючи на те, що суд не може вийти за межі позовних вимог за відсутності відповідного клопотання позивача, суд дійшов висновку про стягнення інфляційних втрат та 3% річних у розмірі, заявленому позивачем.

При цьому, суд звертає увагу, що строк позовної давності підлягає застосуванню тільки за заявою сторони у справі (ч. 3 ст. 267 ЦК України). Проте, відповідачем-1 заява про застосування строку позовної давності під час розгляду справи не подавалась.

Крім того, судом не приймаються доводи відповідача-1, що саме відповідач-2 є належною стороною, яка має відповідати за спірними зобов'язаннями, з огляду на те, що у розпорядника бюджетних коштів не виникає обов'язку оплачувати товари, роботи чи послуги, які придбаваються (отримуються) державним підприємством за бюджетні кошти. Відповідно до частини 1 статті 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача-1.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення задовольнити повністю.

2. Стягнути з Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (04112, м. Київ, вул. Дорогожицька, 10, код 01190043) на користь Публічного акціонерного товариства "Чернігівторгбуд" (14014, м. Чернігів, вул. Ушинського, 109 км., код 01547657) 3 % річних у розмірі 1248,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 11149 грн. 16 коп. та судовий збір у розмірі 1378 грн. Видати наказ.

3. В позові до Міністерства інфраструктури України відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 03.03.2017р.

Суддя А.І. Привалов