ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року Справа № 913/823/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіШвеця В.О.,
суддівДанилової М.В., Корсака В.А.
розглянувши касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на постановуДонецького апеляційного господарського суду від 14.12.2016
у справі№913/823/16 Господарського суду Луганської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
доКомунального підприємства "Теплосервіс Станично - Луганського району"
простягнення коштів

за участю представників сторін від:

позивача: Сороколіт Є.М. (дов. від 21.04.2016),

відповідача: не з'явилися, належно повідомлені про час та місце розгляду касаційної скарги

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось з позовом Комунального підприємства "Теплосервіс Станично Луганського району" про стягнення 127 305,18 грн. 3% річних та 2 277 466,29 грн. інфляційних витрат.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 04.10.2016 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 2 003 611,73 грн. інфляційних витрат та 127 180,07 грн. 3% річних. В решті позову відмовлено.

02.11.2016 Комунальне підприємство "Теплосервіс Станично-Луганського району" звернулось до Господарського суду Луганської області із заявою про розстрочку виконання рішення у цій справі в порядку статті 121 Господарського процесуального кодексу України, строком на 18 місяців зі сплатою з листопада 2016 року по квітень 2018 року включно по 120 152,98 грн. Заява обгрунтована обставинами неможливості негайного виконання судового рішення у справі з огляду на складний фінансовий стан товариства, обумовлений існуванням кредиторської заборгованості перед позивачем, а також обставинами розташування підприємства в зоні проведення антитерористичної операції, поблизу лінії розмежування.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 14.11.2016, прийнятою суддею Рябцевою О.В., було розстроченно виконання рішення суду від 04.10.2016 у цій справі на 18 місяців зі сплатою з листопада 2016 року по квітень 2018 року включно по 120 152,98 грн. Місцевий господарський виходив з доведеності відповідачем обставин, за яких можливе розстрочення виконання судового рішення на зазначений термін. При цьому суд керувався приписами статті 121 Господарського процесуального кодексу України.

Донецький апеляційний господарський суд, колегією суддів у складі: Татенко В.М. - головуючий, Колядко Т.М., Стойка О.В., постановою від 14.12.2016 перевірену ухвалу місцевого господарського суду залишив без змін з тих же підстав.

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими актами, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить ухвалу та постанову у справі скасувати, а у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення відмовити повністю. Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, скаржник вказує про недоведеність відповідачем наявності виняткових обставин, за яких можлива розстрочка виконання судового рішення. Крім того, скаржник зазначає про те, що невиконання відповідачем судового рішення порушує і майнові інтереси позивача та впливає на його фінансовий стан. При цьому скаржник посилається на порушення судами приписів статті 121 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 09.02.2017 колегії суддів Вищого господарського суду України у складі головуючого судді - Швеця В.О., суддів - Данилової М.В., Корсака В.А., касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" прийнято до провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 23.02.2017.

Відзиву на касаційну скаргу до Вищого господарського суду України не надходило.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Вищий господарський суд України, заслухавши суддю Швеця В.О., пояснення представника позивача, переглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарськими судами приписів чинного законодавства, відзначає наступне.

Як установлено господарськими судами та підтверджено матеріалами справи, рішенням Господарського суду Луганської області від 04.10.2016 у цій справі стягнуто з Комунального підприємства "Теплосервіс Станично Луганського району" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 2 003 611,73 грн. інфляційних витрат та 127 180,07 грн. 3% річних. Ухвалою Господарського суду Луганської області від 14.11.2016, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 14.12.2016 було розстрочено виконання рішення Господарського суду Луганської області від 04.10.2016 на 18 місяців зі сплатою з листопада 2016 року по квітень 2018 року включно по 120 152,98 грн. Місцевий господарський суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про наявність виняткових обставин, що ускладнюють та роблять неможливим вчасне виконання рішення суду у цій справі. При цьому судами було надано оцінку наведеним відповідачем обставинам та враховано інтереси як позивача, так і відповідача. Відстрочка або розстрочка виконання рішення, зміна способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови унормовано статтею 121 Господарського процесуального кодексу України. Так, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання. Наведена норма визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов'язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим. Розстрочка - це виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки визначається господарським судом. Підставою для розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у строк. При вирішенні питання про розстрочку виконання рішення господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. При цьому господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але також повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання. Тобто, розстрочення виконання судового рішення пов'язано з об'єктивними, непереборними - виключними обставинами, котрі ускладнюють його вчасне виконання. Господарські суди, дослідивши докази та надавши оцінку наведеним заявником обставинам, установили, що виконання судового рішення відповідачем ускладнювалось скрутним фінансовим станом останнього; що негайне виконання рішення у справі призведе до зупинки діяльності підприємства відповідача і унеможливить виконання зобов'язань і подальше надходження коштів на рахунок, та, відповідно, і виконання судового рішення у цій справі, тобто стягнення спірної суми. Господарськими судами при наданні розстрочки було враховано специфіку діяльності підприємства відповідача, відповідно до якої основними споживачами послуг з теплопостачання є бюджетні установи і заклади; знаходження на території, яка практично межує з територією безпосереднього проведення АТО. При цьому судами було враховано наданий відповідачем Сертифікат Київської Торгово-промислової палати України № 4471 від 16.06.2015 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), з якого слідує, що датою настання періоду дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) є 01.05.2014, дату закінчення терміну дії яких на момент видачі даного сертифікату встановити неможливо, що є доказом наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення. Разом з тим, господарські суди врахували і матеріальні інтереси та фінансовий стан позивача. З огляду на викладене та зважаючи на те, що судами установлено наявність виключних обставин, з якими закон пов'язує можливість надання розстрочки виконання рішення суду, відсутні підстави для скасування постанови у справі та задоволення касаційної скарги скаржника. Доводи скаржника визнаються непереконливими, позаяк не спростовують викладеного і установленого судами та їм усім надавалася оцінка судом апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14.12.2016 у справі №913/823/16 Господарського суду Луганської області залишити без змін.

Головуючий суддя: В. Швець

Судді: М. Данилова

В. Корсак