ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=====================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року Справа № 915/79/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Експлуатаційна компанія ЖЕК-5, 54058, м.Миколаїв, вул.Лазурна, 5

до відповідача: Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, 54030, м.Миколаїв, вул.Адміральська, 27/1

про: визнання недійсним рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 71-ріш від 27.12.2016 року по справі № 2-26.250/83-2016.

Суддя О.Г. Смородінова

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю,

від відповідача: 1) ОСОБА_2, за довіреністю,

2) ОСОБА_3, за довіреністю.

Суть спору:

Позивач 02.02.2017р. звернувся до господарського суду з позовом визнати недійсним рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 71-ріш від 27.12.2016 року по справі № 2-26.250/83-2016.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі вимог відповідача від 10.03.2015 №2-292/80-375 та від 31.05.2016 №2-292/80-769; відповідей позивача до відповідача: від 09.04.2016р. №34, від 13.06.2016р. № 154, від 16.06.2016р. № 161, від 21.06.2016р. № 162, від 30.06.2016р. № 166; норм ст. 61 Конституції України, ст.ст. 59, 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», та мотивовані наступним: як зазначено у пунктах 1, 3 резолютивної частини рішення, позивачем начебто було надано неповну інформацію на пункти з 1 по 15 вимоги 1. Однак, як вбачається з пунктів 1,2 мотивувальної частини рішення, позивачем було надано неповну інформацію лише на пукти 4,5,6,7,8,10,2,3 вимоги 1. Також, згідно пунктів 7,9,11,13 рішення, позивачем начебто було надано неповну інформацію на пункти з 1 по 21 вимоги 2. Однак, як вбачається з пунктів 4,5,6,7 мотивувальної частини рішення, позивачем було надано неповну інформацію на лише на пункти 1,7,10,2,5,8,9,6,12,17,13,20 вимоги 2. Отже, мотивувальна частина рішення не містить доказів надання неповної інформації на пункти 1,9,12-15 вимоги 1, а також не містить доказів надання неповної інформації на питання 3,4,11,14,15,16,18,19,21 вимоги 2. Таким чином, недоведеними є обставини надання позивачем неповної інформації на пункти 1,9,12-15 вимоги 1 та пункти 3,4,11,14,15,16,18,19,21 вимоги 2, які відповідач визнав встановленими, а висновки відповідача в цій частині не відповідають обставинам справи, що в силу приписів ст. 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» є підставою для визнання недійсним оскаржуваного рішення.

У рішенні не зазначено, яким чином надання неповної інформації на пункти 4,5,6,7,8,10,2,3 вимоги 1 та на пункти 1,7,10,2,5,8,9,6,12,17,13,20 вимоги 2 призвело до суттєвого обмеження чи спотворення конкуренції, завдало значних збитків окремим особам чи суспільству, чому були відсутні підстави для застосування положень ст. 46 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а саме, надання рекомендацій про усунення порушення без накладення штрафу. Отже, відповідачем було допущене неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, що в силу приписів ст. 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» є підставою для визнання недійсним оскаржуваного Рішення.

Крім цього позивач вважає, що пунктами 2,4 оскаржуваного рішення, його було двічі притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу.

Відповідач у відзиві (вх. № 2868/17 від 23.02.2017р.) просить суд повністю відмовити позивачу у задоволенні позову, вважаючи, що визначені статтею 59 України «Про захист економічної конкуренції» правові підстави для визнання недійсним рішення адміністративної колегії від 27.12.2016 року № 71-ріш. відсутні, оскільки позивачем наведені доводи ґрунтуються на невірній оцінці обставин справи та неправильного застосування законодавства, зокрема, норм законодавства про захист економічної конкуренції, а тому є необґрунтованими та безпідставними.

В судовому засіданні 28.02.2017 року сторони підтримали свої вимоги та заперечення.

Представником позивача у своєму виступі не було звернуто увагу на заявлене ним клопотання (02.02.2017 року) про зупинення виконання рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 71-ріш. від 27.12.2016 року по справі № 2-26.250/83-2016.

Разом із тим, суд проінформував позивача про недоцільність та безпідставність заявленого клопотання виходячи з приписів частин 3 та 4 статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Так, частиною 3 статті 60 Закону України від 11.01.2011 р. № 2210-III «Про захист економічної конкуренції» встановлено, що прийняття господарським судом до розгляду заяви про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України не зупиняє його виконання, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 60 вказаного Закону порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого:

згідно з частиною першою статті 48 цього Закону, частиною першою статті 30 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції";

за результатами перевірки відповідно до частини п'ятої статті 57 цього Закону;

за результатами перегляду відповідно до частини третьої статті 58 цього Закону,

а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду, якщо органом Антимонопольного комітету України відповідно до частини третьої статті 48 цього Закону чи господарським судом не визначено інше.

В даному випадку позивачем оскаржено рішення Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, яке прийнято з інших підстав, ніж зазначено в ч. 4 ст. 60 Закону України від 11.01.2011р. № 2210-ІП «Про захист економічної конкуренції», тому дія цього рішення не підлягає зупиненню господарським судом.

Водночас, судом також враховано, що відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що незалежно від положень частини четвертої цієї статті, у разі наявності достатніх підстав, господарський суд може зупинити дію рішення органу Антимонопольного комітету України.

Оскільки вимоги позивача про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 71-ріш від 27.12.2016 року по справі № 2-26.250/83-2016 визнані судом необґрунтованими та в їх задоволенні позивачу відмовлено, у суда відсутні законні підстави для зупинення дії даного рішення органу Антимонопольного комітету України.

Інших заяв або клопотань по даній справі до суду не надходило.

28.02.2017 року за результатами розгляду справи суд, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши представників сторін, суд

встановив:

27 грудня 2016 року Адміністративною колегією Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, за результатами розгляду справи № 2-26.250/83-2016, було прийнято рішення № 71-ріш., яким колегія вирішила:

1. Визнати дії товариства з обмеженою відповідальністю Експлуатаційна компанія "ЖЕК-5", (юридична адреса: 54058, м. Миколаїв, вул. Лазурна, 5), які полягають у поданні інформації в неповному обсязі Миколаївському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України на питання пунктів 4-10, 12-15 вимоги від 10.03.2015 №2-292/80-375 у встановлений головою територіального відділення строк, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а саме: подання інформації в неповному обсязі територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки.

2. За вчинення порушення, визначеного в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, накласти на ТОВ ЕК "ЖЕК-5" штраф у відповідності до абзацу четвертого частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" в розмірі 14 408 (чотирнадцять тисяч чотириста вісім) гривень 55 коп.

3. Визнати дії ТОВ ЕК "ЖЕК-5", які полягають у поданні інформації в неповному обсязі Миколаївському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України на питання пунктів 1-3, 11 вимоги від 10.03.2015 №2-292/80-375 у встановлений головою територіального відділення строк, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а саме: подання інформації в неповному обсязі територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки.

4. За вчинення порушення, визначеного в пункті 3 резолютивної частини цього рішення, накласти на ТОВ ЕК "ЖЕК-5" штраф у відповідності до абзацу четвертого частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" в розмірі 14 408 (чотирнадцять тисяч чотириста вісім) гривень 55 коп.

5. Визнати дії ТОВ ЕК "ЖЕК-5", які полягають у поданні недостовірної інформації Миколаївському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України на питання пунктів 12, 13, 14, 15 вимоги від 10.03.2015 №2-292/80-375, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 15 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а саме: подання недостовірної інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України.

6. За вчинення порушення, визначеного в пункті 5 резолютивної частини цього рішення, накласти на ТОВ ЕК "ЖЕК-5" штраф у відповідності до абзацу четвертого частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" в розмірі 14 408 (чотирнадцять тисяч чотириста вісім) гривень 55 коп.

7. Визнати дії ТОВ ЕК "ЖЕК-5", які полягають у поданні інформації в неповному обсязі Миколаївському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України на питання пунктів 1, 3, 7, 10 (10.1-10.2), 16 (16.1-16.2) вимоги від 31.05.2016 №2-292/80-769 у встановлений головою територіального відділення строк, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а саме: подання інформації в неповному обсязі територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки.

8. За вчинення порушення, визначеного в пункті 7 резолютивної частини цього рішення, накласти на ТОВ ЕК "ЖЕК-5" штраф у відповідності до абзацу четвертого частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" в розмірі 14 408 (чотирнадцять тисяч чотириста вісім) гривень 55 коп.

9. Визнати дії ТОВ ЕК "ЖЕК-5", які полягають у поданні інформації в неповному обсязі Миколаївському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України на питання пунктів 2, 5, 8 (8.1-8.2), 9 (9.1-9.2), 14 (14.1-14.2) вимоги від 31.05.2016 №2-292/80-769 у встановлений головою територіального відділення строк, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а саме: подання інформації в неповному обсязі територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки.

10. За вчинення порушення, визначеного в пункті 9 резолютивної частини цього рішення, накласти на ТОВ ЕК "ЖЕК-5" штраф у відповідності до абзацу четвертого частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" в розмірі 14 408 (чотирнадцять тисяч чотириста вісім) гривень 55 коп.

11. Визнати дії ТОВ ЕК "ЖЕК-5", які полягають у поданні інформації в неповному обсязі Миколаївському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України на питання пунктів 6, 11 (11.1-11.2), 12 (12.1-12.2), 17 (17.1-17.2), 19 (19.1-19.2) вимоги від 31.05.2016 №2-292/80-769 у встановлений головою територіального відділення строк, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а саме: подання інформації в неповному обсязі територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки.

12. За вчинення порушення, визначеного у пункті 11 резолютивної частини цього рішення, накласти на ТОВ ЕК "ЖЕК-5" штраф у відповідності до абзацу четвертого частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" в розмірі 14 408 (чотирнадцять тисяч чотириста вісім) гривень 55 коп.

13. Визнати дії ТОВ ЕК "ЖЕК-5", які полягають у поданні інформації в неповному обсязі Миколаївському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України на питання пунктів 4, 13 (13.1-13.2), 15, 18 (18.1-18.2), 10, 21 вимоги від 31.05.2016 №2-292/80-769 у встановлений головою територіального відділення строк, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а саме: подання інформації в неповному обсязі територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки.

14. За вчинення порушення, визначеного в пункті 13 резолютивної частини цього рішення, накласти на ТОВ ЕК "ЖЕК-5" штраф у відповідності до абзацу четвертого частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" в розмірі 14 408 (чотирнадцять тисяч чотириста вісім) гривень 55 коп.

15. Визнати дії ТОВ ЕК "ЖЕК-5", які полягають у поданні недостовірної інформації Миколаївському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України на питання пункту 3 вимоги від 31.05.2016 №2-292/80-769 у встановлений головою територіального відділення строк, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 15 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а саме: подання недостовірної інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України.

16. За вчинення порушення, визначеного в пункті 15 резолютивної частини цього рішення, накласти на ТОВ ЕК "ЖЕК-5" штраф у відповідності до абзацу четвертого частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" в розмірі 14 408 (чотирнадцять тисяч чотириста вісім) гривень 55 (пятдесят п'ять) коп.

17. Зобовязати ТОВ ЕК "ЖЕК-5" надати у повному обсязі інформацію, що вимагалась Миколаївським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України згідно вимоги про надання інформації від 10.03.2015 №2-292/80-375, зокрема на пункти 2, 3, 4, 5, 6, 7 , 8, 10, 12, 13, 14, 15, та вимоги про надання інформації від 31.05.2016 №2-292/80-769, зокрема на пункти 1, 2, 3, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 12, 13, 17, 20, у 12-ти денний термін з дня отримання цього рішення.

Позивач вважає, що вищевказане рішення було прийнято відповідачем з порушенням чинного законодавства.

Відповідач зі свого боку, проти позовних вимог заперечує з підстав їх необґрунтованості, вважає оспорюване рішення відділення законним, обґрунтованим та таким, що повністю відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, оцінивши відповідно до вимог ст. 43 ГПК України надані сторонами докази суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства.

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 71-ріш від 27.12.2016р. "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" у справі № 2-26.250/83-2016 в межах строку, встановленого ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" для оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України.

Частиною 1 статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначені підстави для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України, а саме:

неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи;

недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими;

невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи;

порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відтак, розглядаючи позов про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, суд зобов'язаний перевірити наявність чи відсутність визначених законом підстав для визнання рішення органу Антимонопольного комітету України недійсним.

Як вбачається з матеріалів даної справи, 27.12.2016р. Адміністративна колегія Миколаївського обласного територіального відділені Антимонопольного комітету України, розглянувши матеріали справи №2-26.250/83-2016 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктами 14, 15 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді подання інформації Ттовариством з обмеженою відповідальністю Експлуатаційна компанія "ЖЕК-5" в неповному обсязі територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки та подання недостовірної інформації територіальному відділенню, прийняла рішення № 71-ріш., яке оскаржується позивачем.

Відповідно до пункту 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.

Згідно п. 13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" зазначено, що у перевірці правильності застосування органами Антимонопольного комітету України пунктів 13 та 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" судам необхідно враховувати, що зазначені органи не обмежені у виборі джерела для отримання інформації, необхідної для виконання їх завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції. Обов'язок з надання інформації передбачено статтею 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", а обсяг запитуваної інформації повинен відповідати змістовному колу цих завдань. Там же зазначено, що судам у розгляді справ про неподання інформації чи подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню слід з'ясовувати, чи було повідомлено суб'єкта господарювання про необхідність надання ним відомостей та у який саме спосіб, а також причини, з яких відомості не було надано або надано невчасно.

Водночас, як зазначено у п.п. 13.1 п. 13 вищенаведеної постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 15, у вирішенні спорів з відповідних справ судам необхідно враховувати наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 5 частини першої статті 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" встановлено, що голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Аналогічні за змістом приписи містить й підпункт 5 пункту 8 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням названого Комітету від 23.02.2001 N 32-р.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що хоча вони й не містять вичерпного переліку підстав вимагати надання певної інформації, але направлення органом Антимонопольного комітету України відповідного запиту буде правомірним лише у випадку, прямо передбаченому законом.

Наявність таких підстав входить до предмета доказування у справах зі спорів, пов'язаних з визнанням недійсними рішень органів названого Комітету. Відтак господарські суди у розгляді відповідних справ мають з'ясовувати, зокрема, чи відбувся збір інформації органом Антимонопольного комітету України в межах розгляду заяви або справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, чи мало місце проведення таким органом необхідної перевірки.

Як зазначено у п.п. 13.4 п. 13 вищенаведеної постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 15, належність витребуваних органом Антимонопольного комітету України відомостей до інформації з обмеженим доступом (визначення якої наведено в статті 30 Закону України "Про інформацію") за змістом частини третьої статті 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" не звільняє підприємство чи організацію, до якої звернуто відповідну вимогу, від обов'язку щодо надання такої інформації.

Відповідно до пункту 12 статті 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет" територіальним відділенням проводиться дослідження товарних ринків, в тому числі ринків надання житлово-комунальних послуг, послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій тощо, а також здійснюється державний контроль за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, з боку субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на цих ринках.

Одним із учасників цих ринків в оспорюваному рішенні виступило Товариство з обмеженою відповідальністю Експлуатаційна компанія "ЖЕК-5".

У звязку з наведеним, керуючись статтями 12, 17, 22, 221 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", статтями 4, 63 Закону України "Про захист економічної конкуренції", пунктами 3, 8, 9 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України від 23.02.2001 №32-р та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.03.2001 за №291/5482, (надалі Положення про територіальне відділення) зі змінами та доповненнями, на юридичну адресу Товариства відповідачем були надіслані вимоги про надання інформації від 10.03.2015 №2-292/80-375 (надалі Вимога №1) та від 31.05.2016 №2-292/80-769 (надалі Вимога №2).

1) Вимога № 1, відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення № 540, була вручена Товариству 16.03.2015р., що не спростовано останнім.

Відповідно до п. 16 Вимоги № 1 від Товариства вимагалось надати інформацію щодо дати отримання Товариством Вимоги протягом 2 календарних днів з дня її отримання. У встановлений Відділенням строк Товариство листом від 17.03.2015 № 24 (зареєстровано у Відділенні 18.03.2015 за вх. №80-03/541) повідомило, що надіслана йому Вимога № 1 була отримана 16 березня 2015 року.

У Вимозі №1 також було встановлено, що на питання пунктів 4-10 та 12-15 Вимоги №1 Товариство мало надати інформацію протягом 17 календарних днів з дня отримання Вимоги №1. Відповідь на питання пунктів 1-3 та 11 Вимоги Товариство мало надати 25 календарних днів з дня отримання Вимоги №1.

Враховуючи вищезазначені приписи законодавства про захист економічної конкуренції та дати отримання Товариством Вимоги №1, строк надання інформації спливав:

- на питання пунктів 4-10 та 12-15 Вимоги №1 02.04.2015р.;

- на питання пунктів 1-3 та 11 Вимоги №1 10.04.2015р.

Листом від 02.04.2015 №31 Товариство просило "погодити додатковий час для підготовки інформації та копій документів, в термін до 10.04.2015 включно". Листом від 07.04.2015 № 2-292/80-548 Відділення повідомило Товариству про продовження терміну виконання пунктів Вимоги № 1 до 10.04.2015. Таким чином, строк надання інформації на питання пунктів 1-15 Вимоги № 1 спливав 10.04.2015.

Інформацію на питання пунктів 4-10, 12-15 Вимоги №1 Товариство надало Відділенню листом від 09.04.2015 №34 (зареєстрований у Відділенні 15.04.2015 за вх. №80-03/776) у встановлений головою Відділення строк до 10.04.2015. Втім, аналіз інформації, поданої Товариством до Відділення на питання пунктів 4-10, 12-15 Вимоги №1, засвідчив, що Товариство, у встановлений головою Відділення строк, подало до Відділення інформацію в неповному обсязі.

2) Вимога №2, відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення №570, була вручена Товариству 03.06.2016р, що не заперечує останній.

Відповідно до п. 22 Вимоги №2 від Товариства вимагалось надати інформацію щодо дати отримання Товариством Вимоги №2 протягом 2 календарних днів з дня її отримання. У встановлений Відділенням строк Товариство листом від 03.06.2016 №151 (зареєстровано у Відділенні 07.06.2016 за вх. №80-10/1288) повідомило, що надіслана йому Вимога №2 була отримана 03 червня 2016 року.

У Вимозі №2 також було встановлено, що на питання пунктів 1, 3, 7, 10 (10.1-10.2) та 16 (16.1-16.2) Вимоги Товариство мало надати інформацію протягом 10 календарних днів з дня отримання Вимоги №2.

Відповідь на питання пунктів 2, 5, 8 (8.1-8.2), 9 (9.1-9.2) та 14 (14.1-14.-2) Вимоги №2 Товариство мало надати протягом 15 календарних днів з дня отримання Вимоги №2 .

Відповідь на питання пунктів 6, 11 (11.1-11.2), 12 (12.1-12.2), 17 (17.1-17.2) та 19 (19.1-19.-2) Вимоги №2 Товариство мало надати протягом 20 календарних днів з дня отримання Вимоги №2.

Відповідь на питання пунктів 4, 13 (13.1-13.2), 15, 18 (18.1-18.2) 20 та 21 Вимоги №2 Товариство мало надати протягом 30 календарних днів з дня отримання Вимоги №2.

Враховуючи вищезазначені приписи законодавства про захист економічної конкуренції та дати отримання Товариством Вимоги №2, строк надання інформації спливав:

- на питання пунктів 1, 3, 7, 10 (10.1-10.2) та 16 (16.1-16.2) Вимоги №2 13.06.2016;

- на питання пунктів 2, 5, 8 (8.1-8.2), 9 (9.1-9.2) та 14 (14.1-14.-2) Вимоги №2 18.06.2016;

- на питання пунктів 6, 11 (11.1-11.2), 12 (12.1-12.2), 17 (17.1-17.2) та 19 (19.1-19.-2) Вимоги №2 23.06.2016;

- на питання пунктів 4, 13 (13.1-13.2), 15, 18 (18.1-18.2) 20 та 21 Вимоги №2 03.07.2016.

Інформацію Товариство надало Відділенню:

- на питання пунктів 1, 3, 7, 10 (10.1-10.2) та 16 (16.1-16.2) Вимоги №2 листом від 13.06.2016 №154;

- на питання пунктів 2, 5, 8 (8.1-8.2), 9 (9.1-9.2) та 14 (14.1-14.-2) Вимоги №2 листом від .06.2016 №161;

- на питання пунктів 6, 11 (11.1-11.2), 12 (12.1-12.2), 17 (17.1-17.2) та 19 (19.1-19.-2) Вимоги №2 листом від 21.06.2016 №162;

на питання пунктів 4, 13 (13.1-13.2), 15, 18 (18.1-18.2) 20 та 21 Вимоги №2 листом від 30.06.2016 №166.

Інформацію на питання пунктів 1, 3, 7, 10 (10.1-10.2) та 16 (16.1-16.2) Вимоги №2 Товариство надало Відділенню листом від 13.06.2016 №154 (зареєстрований у Відділенні від 15.06.2016 №80-03/1348/1) у встановлений головою Відділення строк. Втім, аналіз інформації, поданої Товариством до Відділення на питання пунктів 1-21 Вимоги №2, засвідчив, що Товариство, у встановлений головою Відділення строк, подало до Відділення інформацію в неповному обсязі, а також надало до Відділення недостовірну інформацію.

Одночасно у наведених Вимогах зазначалось, що відповідно до ч. 1 статті 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", вимоги органу Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України є обов'язковими для виконання у визначені ними строки.

Відповідно до статті 22-1 наведеного Закону суб'єкти господарювання зобов'язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

При цьому у Вимогах було зазначено, що відповідно до пунктів 13, 14, 15 статті 50 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", неподання інформації, подання інформації в неповному обсязі, подання недостовірної інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції і тягне за собою відповідальність, встановлену статтею 52 цього Закону.

За таких обставин суд вважає, що позивача було повідомлено відповідачем про необхідність надання ним відомостей та повідомлено про те, у який саме спосіб необхідно надати відомості.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" вимоги голови територіального відділення Антимонопольного комітету України є обов'язковими для виконання у визначений строк.

Разом із тим, відділенням у п. 1 мотивувальної частини оскаржуваного рішення встановлено, що: Товариство листом від 09.04.15 №34 у своїй відповіді на питання пунктів 4,5,6,7,10 Вимоги №1 подало до Відділення інформацію в неповному обсязі; на питання пункту 8 вимоги № 1 Товариство не подало до Відділення жодної інформації та документу, що вимагались у Вимозі №1. На підставі наведеного відділенням зроблено висновок, що дії Товариства, у вигляді подання інформації в неповному обсязі територіальному відділенню у встановлені головою Відділення строки на питання пунктів 4-10 та 12-15 Вимоги №1, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

У пункті 2 мотивувальної частини оскаржуваного рішення Відділенням було встановлено, що: Товариство листом від 09.04.15 №34 подало до Відділення інформацію в неповному обсязі, що запитувалась питаннями пунктів 2,3 Вимоги №1. На підставі вищевказаного відповідач у рішенні дійшов висновків, що дії Товариства, у вигляді подання інформації в неповному обсязі територіальному відділенню у встановлені головою Відділення строки на питання пунктів 1-3 та 11 Вимоги №1, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Розглянувши наданий відповідачем лист від 09.04.15 №34 Відділення в п. 3 мотивувальної частини оскаржуваного рішення вказує, що Товариство листом від 09.04.2015 №34 подало до Відділення недостовірну інформацію, що запитувалась питаннями пунктів 12 (12.1-12.4), 13,14,15 Вимоги №1. На підставі вказаного в рішенні зроблено висновок, що дії Товариства, у вигляді подання недостовірної інформації територіальному відділенню на питання пунктів 12-15 Вимоги №1, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 15 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

У наданому відповідачем відзиві на позовну заяву відділення не погоджується з доводами позивача та вказує, що у пунктах 1, 3 резолютивної частини оскаржуваного рішення зазначено, що позивачем було надано неповну інформацію на пункти з 1 по 15 вимоги від 10.03.2015 №2-292/80-375, однак у мотивувальній частини рішення відділенням встановлено факти надання інформації в неповному обсязі лише на пункти 4, 5, б, 7, 8, 10, 2, 3 вказаної вимоги.

Відповідач зазначає, що зміст пунктів 1, 3 резолютивної частини оскаржуваного рішення не означає, що саме на всі питання пунктів вимоги про надання інформації від 10.03.2015 №2-292/80-375, зазначених у вказаних пунктах резолютивної частини оскаржуваного рішення, була подана інформація в неповному обсязі відділенню. Підтвердженням чого є: зміст пункту 17 резолютивної частини, згідно якого зобов'язано позивача надати в повному обсязі інформацію, що вимагалась відділенням згідно вимоги про надання інформації від 10.03.2015 №2-292/80-375, зокрема на пункти 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 10 у 12-ти денний термін з дня отримання цього рішення та мотивувальна частина рішення де вказується на які пункти вимоги від 10.03.2015 №2-292/80-375 була подана інформація в неповному обсязі, зокрема це пункти Вимоги 4,5,6,7,8,10,2,3.

Так, відділенням у п. 4 мотивувальної частини оскаржуваного рішення встановлено, що: Товариство листом від 13.06.2016 №154 подало до Відділення на питання пунктів 1,7,10 Вимоги №2 інформацію в неповному обсязі. На підставі наведеного відділенням зроблено висновок, що дії Товариства, у вигляді подання інформації в неповному обсязі територіальному відділенню у встановлені головою Відділення строки на питання пунктів 1, 3, 7, 10 (10.1-10.2) та 16 (16.1-16.2) Вимоги №2, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

У пункті 5 мотивувальної частини оскаржуваного рішення Відділенням було встановлено, що: Товариство листом від 16.06.2016 №161 подало до Відділення на питання пунктів 2,5,8,9 Вимоги №2 інформацію в неповному обсязі. На підставі вищевказаного відповідач у рішенні дійшов висновків, що дії Товариства, у вигляді подання інформації в неповному обсязі територіальному відділенню у встановлені головою Відділення строки на питання пунктів 2, 5, 8 (8.1-8.2), 9 (9.1-9.2) та 14 (14.1-14.-2) Вимоги №2, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Розглянувши наданий відповідачем лист від 21.06.16 №162 Відділення в п. 6 мотивувальної частини оскаржуваного рішення вказує, що: відповідаючи на питання пункту 6 Вимоги №2, Товариство не подало до Відділення жодної інформації та документу, що вимагались у Вимозі №2; Товариство листом від 21.06.2016 №162 подало до Відділення на питання пунктів 12,17 Вимоги №2 інформацію в неповному обсязі. На підставі вищевказаного відповідач у рішенні дійшов висновків, що дії Товариства, у вигляді подання інформації в неповному обсязі територіальному відділенню у встановлені головою Відділення строки на питання пунктів 6, 11 (11.1-11.2), 12 (12.1-12.2), 17 (17.1-17.2) та 19 (19.1-19.2) Вимоги №2, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Інформацію на питання пунктів 4, 13 (13.1-13.2), 15, 18 (18.1-18.2) 20 та 21 Вимоги №2 Товариство надало Відділенню листом від 30.06.2016 № 166 (зареєстрований у Відділенні від 05.07.2016 №80-03/1473) у встановлений головою Відділення строк. Втім, аналіз інформації, поданої Товариством до Відділення, засвідчив, що Товариство, у встановлений головою Відділення строк, подало до Відділення інформацію в неповному обсязі.

Так, в п. 7 мотивувальної частини оскаржуваного рішення вказано, що: Товариство листом від 13.06.2016 №166 подало до Відділення на питання пунктів 13,20 Вимоги №2 інформацію в неповному обсязі, та зроблено висновок, що дії Товариства, у вигляді подання інформації в неповному обсязі територіальному відділенню у встановлені головою Відділення строки на питання пунктів 4, 13 (13.1-13.2), 15, 18 (18.1-18.2) 20 та 21 Вимоги №2, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Аналіз інформації, наданої Товариством на питання пункту 3 Вимоги №2 листом від 13.06.2016 №154 (зареєстрований у Відділенні від 15.06.2016 №80-03/1348/1), засвідчив, що Товариство, у встановлений головою Відділення строк, подало до Відділення недостовірну інформацію, що є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 15 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції". Відділенням в п. 8 мотивувальної частини оспорюванного рішення зроблено висновок, що дії Товариства, у вигляді подання недостовірної інформації територіальному відділенню на питання пунктів 3 Вимоги №2, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 15 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Суд знайшов слушним пояснення відповідача стосовно того, що зміст пунктів 7, 9, 11, 13 резолютивної частини оскаржуваного рішення не означає, що саме на всі питання пунктів вимоги про надання інформації від 31.05.2016 №2-292/80-769, (надалі - Вимога), зазначених у вказаних пунктах резолютивної частини оскаржуваного рішення, була подана інформація в неповному обсязі відділенню. Підтвердженням чого є: зміст пункту 17 резолютивної частини, згідно якого зобов'язано позивача надати в повному обсязі інформацію, що вимагалась відділенням згідно вимоги про надання інформації від 31.05.2016 №2-292/80-769, зокрема на пункти 1, 2, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 12, 13, 17, 20, у 12-ти денний термін з дня отримання цього рішення та мотивувальна частина рішення де вказується на які пункти вимоги від 31.05.2016 №2-292/80-769 була подана інформація в неповному обсязі, зокрема це пункти Вимоги 1, 7, 10,2,5,8,9,6, 12, 17, 13,20.

Стосовно пункту 3 Вимоги щодо якого у пункті 17 резолютивної частини рішення встановлено зобов'язання надати інформацію, то на цей пункт була надана недостовірна інформація і позивач не наводить заперечень щодо таких обставин, тобто погоджується з поданням до відділення недостовірної інформації на вказаний пункт вимоги.

В судовому засіданні судом зясовано, що відповідачем було викладено пункти 1, 3 резолютивної частини оскаржуваного рішення із зазначенням всіх пунктів вимоги від 10.03.2015 №2-292/80-375; та пункти 7, 9, 11,13 резолютивної частини оскаржуваного рішення із зазначенням всіх пунктів вимоги від 31.05.2016 №2-292/80-769, виходячи з наступного.

У відповідності із статтями 22, 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» вимоги голови територіального відділення в межах його компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ним строки.

Невиконання вимог голови територіального відділення Антимонопольного комітету України тягне за собою передбачену законом відповідальність. Суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов'язані на вимогу голови територіального відділення Антимонопольного комітету України подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, згідно пункту 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" є подання в неповному обсязі інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.

Отже, кваліфікуючою ознакою цієї норми є не лише подання в неповному обсязі інформації органу Антимонопольного комітету України, а й таке подання в неповному обсязі інформації повинно відбутися у встановлені органами Антимонопольного комітету чи нормативно-правовими актами строки.

У вимозі відділення від 10.03.2015 №2-292/80-375 щодо окремого її пункту та декількох її пунктів, сформованих у групу, було встановлено окремі та різні строки подання інформації, а саме:

- протягом 2 календарних днів з дня її отримання на пункт 16 Вимоги .

- протягом 17-ти календарних днів з дня її отримання на питання пунктів 4-10 та 12-15 Вимоги;

- протягом 25-ти календарних днів з дня її отримання на питання пунктів 1-3 та 11 Вимоги.

У вимозі відділення від 31.05.2016 №2-292/80-769 щодо окремого її пункту та декількох її пунктів, сформованих у групу, було встановлено окремі та різні строки подання інформації, а саме:

- протягом 2 календарних днів з дня її отримання на пункт 22 Вимоги;

- протягом 10-ти календарних днів з дня її отримання на питання пунктів 1, 3, 7,10 (10.1-10.2) та 16 (16.1-16.2) Вимоги;

- протягом 15-ти календарних днів з дня її отримання на питання пунктів 2, 5, 8 (8.1-8.2), 9 (9.1-9.2) та 14 (14.1-14.2) Вимоги;

- протягом 20-ти календарних днів з дня її отримання на питання пунктів 6, 11 (11.1-11.2), 12 (12.1-12.2), 17 (17.1-17.2) та 19 (19.1-19.-2);

- протягом 30 календарних днів з дня отримання на питання пунктів 4, 13 (13.1-13.2), 15, 18 (18.1-18.2) 20 та 21 Вимоги.

Отже, сформовані у окрему групу певні пункти вимог від 10.03.2015 №2-292/80-375 та від 31.05.2016 №2-292/80-769, відділення розцінює як єдине ціле, тобто окремі вимоги, яких у:

- вимозі від 10.03.2015 №2-292/80-375 - три, і щодо кожної із них встановлено окремий строк подання інформації та

- вимозі від 31.05.2016 №2-292/80-769 - п'ять, і щодо кожної із них встановлено окремий строк подання інформації.

Таким чином, подання чи подання інформації в неповному обсязі хоча б на один пункт Вимоги, який входить до групи пунктів щодо яких встановлено один строк, тягне за собою зазначення при кваліфікації про подання інформації в неповному обсязі ні відповідну групу пунктів в межах одного строку, оскільки це розглядається як окрема вимога, і в статтях 22 та 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України передбачено обов'язок подання документів, інформації, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання територіальним відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренцію саме на вимогу органу Антимонопольного комітету України.

Тому, при кваліфікації дій позивача, пункти 1, 3, 7, 9, 11, 13 резолютивної частини були викладені із включенням всіх пунктів вимоги про надання інформації від 10.03.201: №2-292/80-375 та від 31.05.2016 №2-292/80-769, однак, як це роз'яснено вище, це не означає, що саме на всі питання пунктів, зазначених у вказаних пунктах резолютивної частини оскаржуваного рішення позивачем була подана інформація в неповному обсязі відділенню, що підтверджується змістом пункту 17 резолютивної частини оскаржуваного рішення та описово-мотивувальної частини цього рішення.

Згідно пункту 13.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.112.2011 №15 Закон України «Про захист економічної конкуренції» не визначає певної форми витребування інформації, у зв'язку з чим її може бути здійснено в будь-якій письмовій формі, крім тієї, щодо якої є пряма заборона закону, з урахуванням, однак, того, що у разі заперечення суб'єктом господарювання факту отримання ним запиту про надання інформації органі Антимонопольного комітету України з огляду на вимоги статті 33 ГПК має подати господарському суду належні докази надсилання такого запиту.

Отже, встановлені відділенням щодо вимоги від 10.03.2015 №2-292/80-375 два факти подання в неповному обсязі інформації не є триваючим порушенням, оскільки кожен факт утворює склад самостійного порушення, передбаченого пунктом 14 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», що вчиняється в окремих одне від одного правовідносинах, які породжуються кожною окремою вимогою про надання інформації, і яка має окремий (різний) строк подання інформації, а не один строк подання інформації на всі пункти вимоги, і кожний факт порушення вчиняється Позивачем та встановлюється відділенням в окрему дату, у яку необхідно згідно окремої вимоги подати інформацію.

Встановлені відділенням щодо вимоги від 31.05.2016 №2-292/80-769 чотири факти подання в неповному обсязі інформації також не є триваючим порушенням, оскільки кожен факт утворює склад самостійного порушення, передбаченого пунктом 14 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», що вчиняється в окремих одне від одного правовідносинах, які породжуються кожною окремою вимогою про надання інформації, і яка має окремий (різний) строк подання інформації, а не один строк подання інформації на всі пункти вимоги, і кожний факт порушення вчиняється Позивачем та встановлюється відділенням в окрему дату, у яку необхідно згідно окремої вимоги подати інформацію.

Таким чином, кожний факт подання в неповному обсязі інформації містить ознаки окремого порушення, передбаченого пунктом 14 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у яких різний склад правопорушення - інформація подана в неповному обсязі на різні пункти вимоги та щодо яких встановлено різні строки подання інформації.

Відповідно до абзацу четвертого частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за порушення, передбачене пунктом 14 статті 50 цього Закону, накладається штраф у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік. що передував року, в якому накладається штраф.

Оскільки Позивачем:

щодо вимоги від 10.03.2015 №2-292/80-375 було вчинено два окремих порушення, передбаченого пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", то за кожне окреме порушення було накладено окремий штраф.

щодо вимоги від 31.05.2016 №2-292/80-769 було вчинено чотири окремих порушення, передбаченого пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", то за кожне окреме порушення було накладено окремий штраф.

Виходячи з наведеного позивача не було притягнуто до відповідальності декілька раз за одне і те саме правопорушення.

За правилами ч. 1 ст. 32 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зміст наведених обставин та правових норм повністю спростовує доводи позивача, які лягли в обґрунтування заявленого позову.

Судом були проаналізовані зауваження наведені позивачем у якості обґрунтувань позовних вимог про визнання недійсним оскаржуваного рішення відділення, проте суд дійшов висновку, що мотивація викладена в позові не спростовує обставин, встановлених відповідачем в оскаржуваному рішенні, за сукупності яких відповідач довів вчинення ТОВ Експлуатаційна компанія "ЖЕК-5" порушення, передбаченого пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді подання інформації в неповному обсязі територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки.

Перевіривши юридичну оцінку вищенаведених обставин та повноту їх встановлення, зокрема, в оскаржуваному рішенні, суд дійшов висновку про те, що відповідачем дотримано вимог Конституції України, Законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист економічної конкуренції", Правил розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994р. № 5) (із змінами), у зв'язку з чим всебічно, повно і об'єктивно розглянуто обставини справи № 2-26.250/83-2016, досліджено подані документи, належним чином проаналізовано відносини сторін.

Викладені в оскаржуваному рішенні висновки відповідача відповідають фактичним обставинам справи № 2-26.250/83-2016, нормам матеріального та процесуального права, є законними та обґрунтованими.

Натомість, доводи позивача, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної справи по суті.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

З огляду на наведене, підстави для визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 71-ріш. "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" у справі № 2-26.250/83-2016 відсутні, а тому вимоги позивача про визнання недійсним вказаного рішення є необґрунтованими, матеріалами справи не підтверджуються та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Експлуатаційна компанія ЖЕК-5 про зупинення дії рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 71-ріш. від 27.12.2016р. "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу".

2. В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його оголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 06.03.2017 року.

Суддя О.Г.Смородінова