ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 рокуСправа № 912/4870/16
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Макаренко Т.В. розглянувши у відкритому судому засіданні матеріали справи № 912/4870/16

за позовом Олександрійської міської ради Кіровоградської області

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Альянс-24"

про зобов'язання вчинити певні дії

за участі представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2 , довіреність № 20/12/06/1 від 06.01.17;

від відповідача - участі не брали.

Олександрійська міська рада Кіровоградської області звернулась до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою з вимогою зобов'язати ТОВ "Альянс-24" звернутись до Олександрійської міської ради із заявою про оформлення права користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: Кіровоградська обл., м. Олександрія, вул. Єфремова, 1 а, загальною площею 0,7418 га, з покладенням судових витрат на відповідача.

Як на підставу позовних вимог позивач послався на те, що відповідач, в порушення вимог ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України, використовує земельну ділянку за адресою: Кіровоградська обл., м. Олександрія, вул. Єфремова, 1 а, загальною площею 0,7418 га, за відсутності документа, що засвідчує право на використання земельної ділянки та без державної реєстрації цього права. Внаслідок свідомого зволікання відповідача із зверненням до Олександрійської міської ради із заявою про оформлення права користування земельною ділянкою, в результаті чого Олександрійська міська рада не має можливості прийняти рішення про надання в оренду земельної ділянки, а відповідач фактично користується земельною ділянкою без оформлення правовстановлюючих документів (договору оренди), що унеможливлює нарахування орендної плати, тягне за собою безоплатне, в порушення вимог ст. 206 Земельного кодексу України та ст. 288 Податкового кодексу України, користування землею і призводить до порушення прав позивача на отримання орендної плати за землю.

Ухвалою господарського суду від 28.12.16 позов прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 24.01.17 о 12 год. 00 хв.

Ухвалами від 24.01.17 та від 14.02.17 розгляд справи відкладався.

В судовому засіданні 27.02.17 повноважний представник позивача підтримав позов в повному обсязі.

Відповідач не був присутній в судовому засіданні, відзив на позов не подав, позовних вимог не заперечив.

Водночас господарський суд вважає відповідача таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення засідання суду в силу наступного.

Згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Господарський суд надіслав процесуальні документи у справі за адресою, за якою відповідача зареєстровано в ЄДРПОУ, а саме - 28000, АДРЕСА_1, а також господарський суд надіслав додатково ухвалу від 14.02.17 на адресу місцезнаходження спірної земельної ділянки за адресою: Кіровоградська обл., м. Олександрія, вул. Єфремова, 1 а.

Проте всі процесуальні документи повернуті органами поштового зв'язку з відміткою "через незапит".

Таким чином, враховуючи приписи постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарським судом виконано вимоги частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням наведеного та норм ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце проведення судового засідання, господарський суд вважає можливим розглянути справу № 912/4870/16 в судовому засіданні 27.02.17 за відсутності представника відповідача та за наявними у справі документами.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши усі обставини справи, оцінивши подані докази, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 09.12.16 № 75279568 земельна ділянка кадастровий номер :02:070:003 площею 0,7418 га, розташована за адресою: Кіровоградська обл., м. Олександрія, вул. Єфремова, 1а, відноситься до земель комунальної власності та власником якої є територіальна громада м. Олександрії в особі Олександрійської міської ради.

На вказаній земельній ділянці за адресою: Кіровоградська обл., м. Олександрія, вул. Єфремова, 1а розташована виробнича база загальною площею 3523,6 кв.м, яка з 03.06.13 перебуває у приватній власності ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Альянс-24" на підставі договору купівлі-продажу № 1647 від 03.06.13, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (номер запису 1162484 від 03.06.13).

Як стверджує позивач, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Альянс-24" використовує земельну ділянку, яка належить на праві комунальної власності територіальній громаді м. Олександрія в особі позивача, за відсутності документа, що засвідчує право на використання земельної ділянки та без державної реєстрації цього права.

24.11.15 позивачем на адресу відповідача надіслано лист № 342/10/06/1 з пропозицією вжити останнім заходів стосовно оформлення права користування земельною ділянкою за адресою: Кіровоградська обл., м. Олександрія, вул. Єфремова, 1а.

Рішенням Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 16.09.16 за № 163 зобов'язано землекористувачів згідно з додатком, у тому числі відповідача (п. 7 додатку), які використовують земельні ділянки без правовстановлюючих документів (договорів оренди), протягом 2-х місяців звернутися до міської ради для оформлення оренди земельних ділянок під об'єктами нерухомості, які їм належать на праві власності.

28.11.16 Олександрійською міською радою відповідачу направлено претензію №408/10/06/2, в якій зазначено про необхідність подачі відповідачем до органу місцевого самоврядування заяви про оформлення права користування земельною ділянкою за адресою: Кіровоградська обл., м. Олександрія, вул. Єфремова, 1а.

Оскільки відповідач відповіді на претензію не надав, до Олександрійської міської ради з метою оформлення права користування земельною ділянкою не звернуся, позивачем подано даний позов до господарського суду.

Розглядаючи заявлені позовні вимоги, господарський суд враховує такі положення чинного законодавства.

Статтею 13 Конституції України встановлено, що земля є об'єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно норм ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтями 1, 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Частиною 2 ст. 16 Закону України "Про оренду землі передбачено", що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

У відповідності до змісту пункту 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.11 № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", після прийняття органом державної влади або місцевого самоврядування рішення про надання земельної ділянки у власність або в користування, затвердження результатів аукціону, укладення відповідної цивільно-правової угоди, набуття права власності на житловий будинок, будівлю, споруду особа має право на одержання земельної ділянки у власність або в користування і право вимагати оформлення документів, що посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України). За відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної форми власності.

Обґрунтовуючи позов позивач стверджує, що земельна ділянка, яка належить на праві власності позивачу, не сформована, не внесена до державного кадастру та не має кадастрового номеру. Формування вказаної земельної ділянки здійснюється за проектом землеустрою, про надання дозволу на розробку якого міська рада розглядає питання лише після відповідного звернення власника нерухомості, однак, відповідач ухиляється від такого звернення, що не дає можливості позивачу розглянути питання щодо розробки проекту землеустрою

Крім того, позивач вказує на те, що відповідач фактично є користувачем земельної ділянки за адресою: Кіровоградська обл., м. Олександрія, вул. Єфремова, 1а, однак, відмовляється у досудовому порядку укласти відповідний договір оренди земельної ділянки, не сплачує плату за користування земельною ділянкою, внаслідок чого порушує права власника землі.

На наведені доводи позивача господарський суд вважає за необхідне зазначити, що з системного аналізу зазначених вище норм чинного законодавства України та правової позиції Вищого господарського суду України вбачається, що укладенню договору оренди земельної ділянки передує прийняття органом місцевого самоврядування відповідного рішення.

У той же час, звернення відповідача до позивача з метою оформлення документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою є правом, а не обов'язком особи.

Таким чином, на законодавчому рівні не визначено такого обов'язку власника нерухомості, яка знаходиться на земельній ділянці комунальної власності, як звернення до органу місцевого самоврядування для оформлення документації.

Господарський суд також критично сприймає посилання позивача на статтю 123 Земельного кодексу України в частині необхідності отримання відповідачем дозволу органу місцевого самоврядування на розроблення технічної документації із землеустрою.

Так, частиною 1 зазначеної правової норми визначено, що надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Господарський суд зауважує, що всупереч доводам позивача, викладеним в позові, земельна ділянка за адресою: Кіровоградська обл., м. Олександрія, вул. Єфремова, 1а, зареєстрована в Державному земельному кадастрі та має кадастровий номер :02:070:0003, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.11).

Позивачем не надано до суду доказів зміни меж та цільового призначення земельної ділянки.

Таким чином, посилання позивача на необхідність у зверненні відповідача до органу місцевого самоврядування за отриманням дозволу останнього на розроблення технічної документації із землеустрою є безпідставним.

Крім того, позивачем не подано на вимогу суду доказів вилучення вказаної земельної ділянки у попереднього землекористувача.

Вирішуючи спір по суті господарський суд врахував також наступне.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, ч. 2 цієї статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Способи захисту прав та законних інтересів суб'єктів господарювання визначені також ст. 20 Господарського кодексу України.

Вирішуючи спори в галузі земельних правовідносин сторін, треба приймати до уваги, що чинним Земельним кодексом України передбачені додаткові, крім передбачених Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, способи захисту прав субєктів господарювання. Так, спеціальною нормою, а саме ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків.

Можливо застосування інших, передбачених законом, способів, якими зокрема може бути вилучення земельної ділянки (ст. 149 Земельного кодексу України), повернення самовільно зайнятих земельних ділянок власнику (ст. 212 Земельного кодексу України).

Однак, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, а саме зобов'язання відповідача звернутись до позивача із заявою про оформлення права користування земельною ділянкою не передбачений ні загальними, ні спеціальними нормами матеріального права України.

Господарським судом враховано норму статті 14 Цивільного кодексу України, у відповідності до якої особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковими для неї. Виконання цивільного обовязку забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, яка встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Також господарським судом взято до уваги, що в основу норм Земельного кодексу України та Закону України "Про оренду землі" покладено принцип добровільності вчинення дій субєктами земельних правовідносин.

Варто зазначити також, що обрання способу захисту порушеного права здійснює позивач, але господарський суд, приймаючи рішення зі справи, має перевірити відповідність обраного способу закону та призначенню судового захисту. Перевірка відповідності цього способу наявному порушенню і меті судового розгляду є обовязком суду, який має приймати рішення зі справи в межах позовних вимог та з урахуванням фактичних обставин конкретної справи, беручи до уваги як можливість у той чи іншій спосіб захистити порушене право (за наявності підстав для цього), так і необхідність подальшого виконання прийнятого судом рішення.

Таким чином, за наявності порушеного права позивача, крім способу захисту, обраного позивачем, при прийнятті рішення суду слід враховувати також можливість реального виконання такого рішення суду, що у даному випадку фактично не є можливим.

Оскільки способом захисту прав є відповідні заходи, які дають обєктивні підстави постраждалій особі відновити становище, яке існувало до порушення і отримати тим самих втрачені блага майнового або немайнового характеру, у разі, коли обраний спосіб не є таким, що спричинятиме поновлення порушених прав, а тим більш, якщо він не передбачений статтею 16 Цивільного кодексу України, статтею 20 Господарського кодексу України або ж спеціальною правовою нормою, іншим правовим положеннями законодавчого акту чи договору, суд не має правових підстав для задоволення пред'явлених позивачем позовних вимог.

На підставі викладеного, у господарського суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог, а тому в задоволенні позову Олександрійської міської ради слід відмовити.

При цьому, господарський суд вважає за необхідне наголосити, що ефективний спосіб захисту порушеного права повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Установлені судом обставини свідчать про бездіяльність відповідача щодо вчинення передбачених законодавством заходів зі своєчасного оформлення права користування земельною ділянкою, на якій розташоване нерухоме майно, що належать відповідачу на праві приватної власності.

Згідно з частиною 2 статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Таким чином, використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів може стати підставою для звернення зацікавленої особи до суду з позовом про стягнення збитків.

На підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Згідно ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 03.03.17.

Суддя Т. В. Макаренко