ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року Справа № 5024/2357/2011
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Панової І.Ю.,
суддів:Погребняка В.Я., Полякова Б.М.,
розглянувши касаційну скаргу арбітражного керуючого Сашина Олександра Андрійовича
на ухвалугосподарського суду Херсонської області від 23.08.2016
та постановуОдеського апеляційного господарського суду від 07.11.2016
у справі № 5024/2357/2011 господарського суду Херсонської області
за заявою Прокурора Комсомольського району м. Херсона в інтересах держави в особі Херсонського обласного управління Відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"
доПриватного підприємства "Вікторія Люкс"
проБанкрутство
за участю представників сторін: Сашина О.А. - арбітражного керуючого; Міхай-Седової Ю.С. - від Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль"; Савицької О.В. - від Генеральної прокуратури України,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 23.08.2016 у справі №5024/2357/2011 (суддя Пригуза П.Д.) заяву арбітражного керуючого Сашина Олександра Андрійовича про нарахування оплати послуг та відшкодування витрат за період виконання ним повноважень ліквідатора з 12.06.2012 по 15.01.2016 задоволено частково.

Затверджено звіт арбітражного керуючого Сашина О.А. про нарахування оплати послуг в сумі 87 591,60 грн. (вісімдесят сім тисяч п'ятсот дев'яносто одна гривня 60 копійок).

Звіт в частині відшкодування витрат за період виконання Сашиним О.А. повноважень ліквідатора задоволено частково в сумі 7 383,00 грн. (сім тисяч триста вісімдесят три гривні 00 копійок). В іншій частині вимоги про затвердження витрат відхилено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 07.11.2016 у справі №5024/2357/2011 апеляційну скаргу арбітражного керуючого Сашина О.А. залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду Херсонської області від 23.08.2016 у справі №5024/2357/2011 залишено без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, арбітражний керуючий Сашин О.А. звернувся до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, просив скасувати ухвалу господарського суду Херсонської області від 23.08.2016 в частині відмови в відшкодуванні витрат арбітражного керуючого на бухгалтерські послуги та юридичні й консультаційні послуги; скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду від 07.11.2016 у справі №5024/2357/2011; прийняти нове рішення; затвердити витрати на бухгалтерські послуги згідно договору в розмірі 7 180, 00 грн.; затвердити витрати на консультаційні, юридичні та інформаційні послуги, представництво в судах, органах Державної влади, органах Державної виконавчої служби України, послуги із складання проектів процесуальних та інших правових документів згідно договору в розмірі 41 861, 00 грн.; визнати звіт в частині відшкодування витрат за період виконання Сашиним О.А. повноважень ліквідатора, та задовольнити в сумі 10 791, 40 грн.

В обґрунтування касаційної скарги заявник посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема п. 4 ст. 3-1, ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Зокрема, заявник касаційної скарги вважає, що арбітражний керуючий був позбавлений 3408,40 грн., рішення суду апеляційної інстанції стосовно того, що дані витрати понесені арбітражним керуючим поза межами справи про банкрутство на думку заявника касаційної скарги є помилковими, оскільки включають витрати на поштові відправлення та надання правової допомоги у справі про банкрутство запрошення для участі у засіданні комітету кредиторів міститься в матеріалах справи.

Крім того касаційна скарга мотивована тим, що матеріали справи містять документи на підтвердження витрат арбітражного керуючого та отримання виконавцями грошових коштів, що на думку заявника є належними та допустимими доказами сплати та помилково не прийнято судом апеляційної інстанції до уваги.

Переглянувши у касаційному порядку прийняті у даній справі ухвалу і постанову, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, ухвалою господарського суду Херсонської області від 23.11.2011 за заявою Прокурора Комсомольського району м. Херсона в інтересах держави в особі Херсонського обласного управління ВАТ "Державний ощадний банк України" порушено провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства "Вікторія Люкс" (далі - ПП "Вікторія Люкс") на підставі ст. 52 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до 19.01.2013.

Постановою господарського суду Херсонської області від 08.12.2011 зокрема визнано грошові вимоги Херсонського обласного управління Відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в розмірі 37 121,01 грн., визнано банкрутом ПП "Вікторія Люкс", відкрито ліквідаційну процедуру, призначено арбітражного керуючого Бєлоусова Ігоря Валентиновича ліквідатором банкрута.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 16.05.2012 року суд припинив повноваження ліквідатора Бєлоусова І.В. та зобов'язав Головне управління юстиції в Херсонській області надати кандидатуру нового ліквідатора для призначення у справу.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 12.06.2016 призначено ліквідатором банкрута ПП "Вікторія Люкс" арбітражного керуючого Сашина Олександра Андрійовича.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 16.07.2015, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.08.2015, зокрема, припинено повноваження ліквідатора арбітражного керуючого Сашина Олександра Андрійовича.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.12.2015 ухвала господарського суду Херсонської області від 16.07.2015 та постанова Одеського апеляційного господарського суду від 27.08.2015 в частині припинення повноважень ліквідатора арбітражного керуючого Сашина О.А. скасована, справа в цій частині передана на новий розгляд до господарського суду Херсонської області.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 15.01.2016 припинено повноваження ліквідатора арбітражного керуючого Сашина Олександра Андрійовича з урахуванням поданої ним заяви про дострокове припинення повноважень відповідно до п. 4 ст. 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

23.02.2016 арбітражний керуючий Сашин О.А. подав до господарського суду Херсонської області заяву про затвердження оплати послуг та відшкодування його витрат у сумі 146 145,46 грн. за період з 12.06.2012 по 10.02.2016 року.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 15.03.2016 провадження у справі стосовно розгляду заяви арбітражного керуючого Сашина О.А. про затвердження звіту про оплату послуг та відшкодування витрат припинено, з тих підстав, що арбітражним керуючим до звернення з заявою до господарського суду, звіт не подавався на розгляд комітету кредиторів.

11.05.2016 арбітражний керуючий Сашин О.А. повторно звернувся до господарського суду Херсонської області з заявою про затвердження оплати послуг, відшкодування його витрат у сумі 149 553,86 грн. за період з 12.06.2012 по 05.05.2016.

Судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі від 23.08.2016 заяву арбітражного керуючого Сашина О.А. про нарахування оплати послуг та відшкодування витрат за період виконання ним повноважень ліквідатора з 12.06.2012 по 15.01.2016 року задоволено частково; затверджено звіт арбітражного керуючого Сашина О.А. про нарахування оплати послуг в сумі 87 591,60 грн.; звіт в частині відшкодування витрат за період виконання Сашиним О.А. повноважень ліквідатора задоволено частково в сумі 7 383,00 грн. В іншій частині вимоги про затвердження витрат відхилено.

Господарський суд, посилаючись на приписи ст. 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній до 19.01.2013 року) погодився з нарахованою ліквідатором та затвердженою комітетом кредиторів сумою оплати послуг, виходячи з визначених законом двох мінімальних заробітних плат, що діяли у відповідний період часу на загальну суму 87 591, 60 грн.

Щодо витрат понесених арбітражним керуючим у ліквідаційній процедурі, судом першої інстанції зазначено, що Сашиним О.А. зараховано до витрат ліквідаційної процедури фактичні витрати у справі, а також витрати на телефонний зв'язок, витрати на пальне за поїздки на власному автотранспорті, а також витрати на квитки на автобус при переїздах з м. Миколаєва до м. Херсона, витрати на Інтернет послуги, тощо.

Однак, перевіривши понесені арбітражним керуючим витрати, суд першої інстанції погодився із запереченнями комітету кредиторів щодо відмови у визнанні витрат на зв'язок, Інтернет на загальну суму 2130, 00грн. та витрат, що за твердженнями Сашина О.А., понесені ним за договорами на бухгалтерські послуги у сумі 7 180, 00грн, юридичні та консультаційні послуги на суму 41861, 00грн., що на загальну суму складає 51 171, 00 грн.

Таким чином, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі від 23.08.2016 у справі №5024/2357/2011 дійшов висновку про затвердження оплати послуг арбітражного керуючого Сашина О.А. у сумі 87 591, 60 грн. та частково витрат, понесених ним під час здійснення ліквідаційної процедури у сумі 7 383,00 грн., а також про відмову в затвердженні інших витрат.

Суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові від 07.11.2016 у справі №5024/2357/2011 погодився із такими висновками суду першої інстанції.

Підтримуючи висновок суду першої інстанції стосовно відхилення витрат понесених арбітражним керуючим за договорами на бухгалтерські послуги у сумі 7 180, 00 грн. та юридичні та консультаційні послуги на суму 41861, 00 грн., колегія суддів апеляційного господарського суду зазначила, що арбітражним керуючим Сашиним О.А., який відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" повинен володіти спеціальними знаннями, у тому числі юридичними або економічними, та на якого як ліквідатора покладено обов'язки щодо розгляду вимог кредиторів та здійснення заходів спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, у тому числі й шляхом пред'явлення позовів до третіх осіб, безпідставно укладено договори на бухгалтерські послуги та юридичні та консультаційні послуги, що призвело до додаткового збільшення витрат у ліквідаційній процедурі та відповідно заборгованості боржника на 49041 грн.

Судом апеляційної інстанції з наявного в матеріалах справи акту прийому виконаних робіт від 26.02.2013 (т.5, а.с. 175) встановлено, що даний акт був складений про те, що згідно договору бухгалтер провів перевірку розміру кредиторської заборгованості та встановив не відповідність, надав консультацію стосовно не відповідності, сам розрахунок, а також сприяв у підготовці до судового засідання стосовно розгляду визнання/не визнання кредиторських вимог. Однак, даний акт, як й договір на бухгалтерські послуги не містять жодних посилань щодо того, кредиторські вимоги якого саме кредитора були перевірені бухгалтером, не містять матеріали справи й розрахунку який за твердженням арбітражного керуючого Сашина О.А. був проведений бухгалтером, а посилання скаржника на зменшення розміру кредиторський вимог ухвалою господарського суду Херсонської області від 14.02.2013 на підставі саме розрахунку здійсненого бухгалтером не знайшли свого підтвердження, оскільки, у мотивах даної ухвали відсутні будь-які посилання на розрахунки або висновку бухгалтера.

Крім того, колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження перерахування та отримання виконавцями грошових коштів за договорами на бухгалтерські послуги у сумі 7 180, 00 грн. та юридичні й консультаційні послуги на суму 41 861, 00 грн., а договір про надання юридичних та консультаційних послуг був укладений 01.07.2012, до створення комітету кредиторів у справі, однак, ліквідатором додатковими угодами №1 від 31.01.2012, №2 від 31.12.2013, №3 від 31.12.2014 договір було пролонговано без погодження такої пролонгації з комітетом кредиторів.

Також, Одеським апеляційним господарським судом в оскаржуваної постанові не прийнято до уваги посилання заявника на те, що господарським судом допущено арифметичну помилку у оскаржуваній ухвалі, а саме, - у абзаці 1 арк. 2 господарський суд вказав, що від арбітражного керуючого Сашина O.A. надійшла заява про затвердження оплати послуг, відшкодування його витрат у сумі 149 553,86 грн., а у абзаці 2 арк. 4 ця сума вже складає 146 145,46 грн., тобто арбітражний керуючий був позбавлений 3 408,40 грн., проти яких суд першої інстанції не заперечує.

В цій частині постанова Одеського апеляційного господарського суду мотивована тим, що звертаючись до суду першої інстанції з заявою про затвердження оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого, арбітражним керуючим Сашиним О.А. було включено до витрат понесених у ліквідаційній процедурі за лютий 2016 року поштові витрати у розмірі 14,90 грн. та 20 грн. за витяг з Державного реєстру речових прав виданий арбітражному керуючому Глуховському О.Ю. 19.04.2016, витрати за березень 2016 року, а саме 13,50 грн. поштові витрати, а також витрати за квітень 2016 у сумі 3360 грн., з яких 90 грн. вартість проїзду до м. Херсон та до м. Миколаїв для участі у засіданні комітету кредиторів від 19.04.2016, 275 грн. добові на відрядження від 19.04.2016 та 3000 грн. за надання правової допомоги.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові дійшла висновку, що судом першої інстанції не було допущено арифметичної помилки, як на то посилається скаржник, та обґрунтовано не взято до уваги дані витрати, оскільки, останні понесені арбітражним керуючим Сашиним О.А. поза межами справи про банкрутство ПП "Вікторія Люкс" з тих підстав, що повноваження арбітражного керуючого Сашина О.А. як ліквідатора боржника було припинено ухвалою господарського суду Херсонської області від 15.01.2016, у той час як заявлені до затвердження витрати нараховані арбітражним керуючим з лютого по квітень 2016.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що рішення з господарського спору, в тому числі і у справі про банкрутство, повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: - чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; - чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; - яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що постанова Одеського апеляційного господарського суду від 07.11.2016 у справі № 5024/2357/2011 прийнята при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, виходячи з такого.

Частиною другою статті 4-1 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону до 19.01.2013, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідація - припинення діяльності суб'єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом, з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів шляхом продажу його майна;

ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення визнаних судом вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, чинній до 19.01.2013) ліквідатор з дня свого призначення здійснює зокрема такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту; заявляє в установленому порядку заперечення по заявлених до боржника вимогах поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство, і є неоплаченими; з підстав, передбачених частиною десятою статті 17 цього Закону, подає до господарського суду заяви про визнання недійсними угод боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до вимог ч. 12 ст. 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" оплата послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у зв'язку з виконанням ним своїх обов'язків здійснюються в порядку, встановленому цим Законом, за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, або за рахунок коштів кредиторів чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника.

Відповідно до вимог ч. 14 ст. 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" звіт про оплату послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого затверджується рішенням комітету кредиторів та ухвалою господарського суду. Ухвала може бути оскаржена у встановленому порядку.

Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що виходячи із вимог ст. 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) має право на оплату своїх послуг та відшкодування витрат, тому господарський суд повинен вирішити питання про затвердження розміру оплати послуг арбітражного керуючого у справі про банкрутство та розміру витрат, і визначити порядок їх задоволення.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі вимог ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно вимог ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судом апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові від 07.11.2016 встановлено, що арбітражним керуючим Сашиним О.А. було включено до витрат, понесених у ліквідаційній процедурі за лютий 2016 року, поштові витрати у розмірі 14,90 грн., 20 грн. - за витяг з Державного реєстру речових прав виданий арбітражному керуючому Глуховському О.Ю. 19.04.2016, витрати за березень 2016 року, а саме 13,50 грн. поштові витрати, а також витрати за квітень 2016 у сумі 3360 грн., з яких 90 грн. вартість проїзду до м. Херсон та до м. Миколаїв для участі у засіданні комітету кредиторів від 19.04.2016, 275 грн. добові на відрядження від 19.04.2016 та 3000 грн. за надання правової допомоги.

Відхиляючи доводи скаржника про допущення судом першої інстанції арифметичної помилки у невключенні до розрахунку 3 408,40 грн., суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові зазначив, що вказані витрати понесені арбітражним керуючим Сашиним О.А. поза межами справи про банкрутство ПП "Вікторія Люкс" з тих підстав, що повноваження арбітражного керуючого Сашина О.А. як ліквідатора боржника було припинено ухвалою господарського суду Херсонської області від 15.01.2016 року, у той час як заявлені до затвердження витрати нараховані арбітражним керуючим з лютого по квітень 2016 року.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що в порушення вимог ст.43 ГПК України , Одеський апеляційний господарський суд не встановив в постанові та не описав складові та зміст вимог арбітражного керуючого Сашина О.А. в цій частині, а також не описав і не надав правової оцінки документам, що подані заявником до господарського суду в підтвердження витрат арбітражного керуючого.

Суд другої інстанції своїх висновків стосовно того, що вказані витрати понесені арбітражним керуючим Сашиним О.А. поза межами справи про банкрутство з посиланням на норми права в постанові не мотивував, а також не встановив, в якому статусі арбітражний керуючий звернувся з вказаними вимогами в цій частині та підстави їх виникнення.

Крім того, Одеський апеляційний господарський суд , пославшись на припинення повноважень арбітражного керуючого Сашина О.А. як ліквідатора боржника, висновків та правового обгрунтування щодо наслідків такого припинення в постанові не зробив.

Відхиляючи витрати арбітражного керуючого за договорами на бухгалтерські послуги у сумі 7 180, 00 грн. та юридичні та консультаційні послуги на суму 41861, 00 грн., колегія суддів апеляційного господарського суду зазначила, що арбітражним керуючим Сашиним О.А., який відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" повинен володіти спеціальними знаннями, у тому числі юридичними або економічними, та на якого як ліквідатора покладено обов'язки щодо розгляду вимог кредиторів та здійснення заходів спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, у тому числі й шляхом пред'явлення позовів до третіх осіб, безпідставно укладено договори на бухгалтерські послуги та юридичні та консультаційні послуги, що призвело до додаткового збільшення витрат у ліквідаційній процедурі та відповідно заборгованості боржника на 49 041 грн.

Постанова Одеського апеляційного господарського суду в цій частині, мотивована зокрема тим, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження перерахування та отримання виконавцями грошових коштів, а договорами на бухгалтерські послуги у сумі 7180,00 грн. та юридичні та консультаційні послуги на суму 41861,00 грн.

Колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу на те, що судами попередніх інстанцій в ухвалі та постанові в порушення вимог ст.ст.43,84,101 ГПК України взагалі не встановлені та не надана правова оцінка складовим та змісту вимог арбітражного керуючого, що викладені в його заявах до господарського суду про затвердження оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого в цих частинах, не описані та не встановлено, які саме конкретні докази подані арбітражним керуючим в додаток до заяви в підтвердження своїх витрат щодо бухгалтерських та консультаційних послуг.

Як вбачається з матеріалів справи ( а.с. 175 т.5) до заяви арбітражного керуючого Сашина О.А. про затвердження оплати послуг та витрат арбітражного керуючого на адресу господарського суду зокрема були додані копії акту прийому виконаних робіт від 26.02.2013 спеціалістом в області бухгалтерського обліку та квитанції до прибуткового касового ордеру на виконання умов договору від 27.06.2012, підписаного арбітражним керуючим Сашиним O.A. та Запорожець Ю.В.

Одеський апеляційний господарський суд вказаним обставинам та документам, що містяться у справі взагалі в постанові не надав правової оцінки, що свідчить про неповноту судового розгляду.

Суд касаційної інстанції, відповідно до ч. 2 ст. 1117 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа - передачі на новий апеляційний розгляд до суду апеляційної інстанції, в частині розгляду заяви арбітражного керуючого про відшкодування витрат.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу арбітражного керуючого Сашина Олександра Андрійовича задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 07.11.2016 у справі №5024/2357/2011 скасувати.

Справу № 5024/2357/2011 в частині розгляду заяви арбітражного керуючого Сашина О.А. про відшкодування витрат арбітражного керуючого передати на новий апеляційний розгляд до Одеського апеляційного господарського суду.

Головуючий І.Ю. Панова

Судді В.Я. Погребняк

Б.М. Поляков