ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2017р. Справа № 914/3234/16

За позовом:Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, м. Львів
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Преса», м. Львів
про:демонтаж тимчасової споруди по вул. І. Франка, 66 у м. Львові
Суддя Крупник Р.В. Секретар Цяпка О.І.
Представники сторін:
від позивача:ОСОБА_1 представник (довіреність від 06.01.2017р. № 4-31-23);
від відповідача: ОСОБА_2 представник (довіреність б/н від 03.01.2017р.).

Представникам сторін розяснено його права та обовязки, передбачені ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

21.12.2016р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Галицької районної адміністрації Львівської міської ради (надалі Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Преса» (надалі Відповідач) про демонтаж тимчасової споруди по вул. І. Франка, 66 у м. Львові.

Ухвалою суду від 22.12.2016р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 16.01.2017р. Розгляд справи відкладався на 06.02.2017р., 20.02.2017р. та 02.03.2017р.

24.02.2017р. від позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі другого відповідача ОСОБА_3, мотивне тим, що спірна тимчасова споруда на підставі договору дарування від 05.12.2016р. була передана відповідачем вказаній особі.

Представник позивача в судове засідання зявився, просив суд позов задоволити повністю. Заявлений позов обґрунтовує тим, що в результаті проведеного обстеження території 26.04.2016р., комісією позивача було зафіксовано розміщення ТОВ «Преса» тимчасової споруди (МАФ) по вул. І. Франка, 66 у м. Львові без паспорту привязки. 29.04.2016р. позивачем було надіслано відповідачу припис з проханням демонтувати самовільно встановлену тимчасову споруду за вказаною адресою. На підставі розпорядження Галицької районної адміністрації №459 відповідача зобовязано до 16.11.2016р. здійснити демонтаж тимчасової споруди в добровільному порядку. Оскільки в досудовому порядку тимчасова споруда демонтована відповідачем не була, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Представник відповідача в судове засідання зявився, просив суд у задоволенні позову відмовити. Заперечуючи проти позову представник зазначає, що тимчасова споруда, яка являється предметом спору була відчужена гр. ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 05.12.2016р. Відтак, представник просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки ТОВ «Преса» не є належним відповідачем у справі.

Розглянувши клопотання позивача про залучення другого відповідача, суд зазначає наступне.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

В силу приписів ст. 21 ГПК України, сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Згідно ч. 1 ст. 24 ГПК України, господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача.

Оскільки за субєктним складом (передбаченим ст. 1 ГПК України) гр. ОСОБА_3 не може являтися відповідачем у господарському процесі та відповідно у даній справі, суд прийшов до висновку, що клопотання позивача задоволенню не підлягає.

Як зазначив Пленум ВГС України в п. 1.3. постанови №18 від 26.12.2011р., у разі якщо заява (клопотання) про залучення іншого відповідача або про заміну відповідача залишається судом без задоволення, то ухвала з цього приводу не виноситься, а про відхилення відповідної заяви (клопотання) зазначається в описовій частині рішення суду або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

В результаті обстеження території на предмет законності функціонування тимчасових споруд було виявлено, що відповідачем не приведено необхідну документацію на розміщення тимчасової споруди за адресою: м. Львів, вул. І. Франка, 66 у відповідність до законодавства (відсутній паспорт привязки), про що комісією у складі начальника, головного спеціаліста відділу соціально-економічного розвитку Галицької районної адміністрації, інженера КП «Адміністративно-технічне управління», головного спеціаліста-районного архітектора Львівської міської ради складено відповідний Акт проведення обстеження.

29.04.2016р. на адресу відповідача було скеровано вимогу про демонтаж до 11.05.2016р. тимчасової споруди по вул. І. Франка, 66. Докази скерування вимоги містяться в матеріалах справи.

В подальшому, на підставі розпорядження Галицької районної адміністрації від 08.11.2016р. №459 відповідача зобовязано в добровільному порядку забезпечити демонтаж тимчасової споруди (малої архітектурної форми) за адресою: м. Львів, вул. І. Франка, 66, в термін до 16.11.2016р. Вказане розпорядження було скероване відповідачу поштовим звязком, що підтверджується матеріалами справи.

21.11.2016р. комісією позивача проведено повторне обстеження території, за результатами якого встановлено, що розпорядження Галицької адміністрації від 08.11.2016р. №459 щодо демонтажу тимчасової споруди відповідачем не виконане, що підтверджується відповідним Актом проведення обстеження від 21.11.2016р.

Оскільки в добровільному порядку відповідач тимчасову споруду не демонтував, позивач звернувся з даним позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача підтвердив, що станом на день слухання справи, тимчасова споруда по вул. І. Франка, 66 демонтована ТОВ «Преса» не була.

Встановивши наведені обставини справи суд вважає, що позов задоволенню не, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Згідно п. 1.3. Порядку розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, затв. ухвалою Львівської міської ради №4526 від 23.04.2015р. (надалі Порядок), тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (надалі ТС) одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з врахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без влаштування фундаменту.

Пунктом 2.1. Порядку визначено, що розміщення тимчасових споруд здійснюється замовником відповідно до паспорту привязки, плану земельної ділянки та договору оренди земельної ділянки або договору окремих конструктивних елементів благоустрою. Місце встановлення тимчасових споруд повинно відповідати адресі, вказаній у паспорті привязки, та плану земельної ділянки або схемі привязки.

Для отримання паспорта привязки тимчасової споруди фізична особа підприємець або юридична особа особисто, через уповноважений орган чи особу або поштовим відправленням звертається до управління «Дозвільний офіс» або до відділу «Центр надання адміністративних послуг» із письмовою заявою встановленої форми на імя начальника управління архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради про видачу паспорта привязки тимчасової споруди (положення п. 3.1. Порядку в редакції, котра діяла на момент виникнення спірних правовідносин, зокрема, виявлення комісією встановлення тимчасової споруди).

За змістом п. 5.1. Порядку (в редакції, котра діяла на момент виникнення спірних правовідносин), для укладення договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою заявник подає в управління «Дозвільний офіс» або відділ «Центр надання адміністративних послуг» пакет визначених Порядком документів.

За приписами п. 1.3. Порядку, самовільно встановлена ТС ТС, яка встановлена за відсутності одного із документів, передбачених цим Положенням: ухвали міської ради, договору оренди земельної ділянки чи договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою, паспорту привязки ТС.

Як стверджує представник позивача, паспорт привязки на тимчасову споруду по вул. І. Франка, 66 у м. Львові у відповідача відсутній, відповідно тимчасова споруда була встановлена ТОВ «Преса» без встановлених Порядком документів, а тому позивач і звернувся з позовом до суду.

Разом з тим, відповідач проти позову заперечує, так як спірна тимчасова споруда йому не належить, відповідно жодного відношення до такої споруди він немає.

У звязку з наведеним, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі (ч. 1 ст. 718 ЦК України).

Матеріалами справи свідчать про те, що 05.12.2016р. між відповідачем (Дарувальником) та ОСОБА_3 (Обдаровуваною) було укладено договір дарування, згідно якого дарувальником безоплатно передано у власність обдаровуваного тимчасову споруду (МАФ) по вул. І. Франка, 66, площею 5,06 кв.м. Факт передачі тимчасової споруди у власність гр. ОСОБА_3 підтверджується Актом прийому-передачі тимчасової споруди від 05.12.2016р.

Таким чином, станом на день розгляду справи, власником спірної тимчасової споруди по вул. І. Франка, 66 у м. Львові являється фізична особа ОСОБА_3

Так, п. 9 вказаного договору визначено, що обдаровуваний зобовязується перемістити тимчасову споруду за адресою: м. Львів, вул. І. Франка, 66 до 30.12.2016р. в інше місце (за іншою адресою). У звязку з тим, що у строк, встановлений у договорі зберігання тимчасова споруда гр. ОСОБА_3 переміщена не була, останній ТОВ «Преса» 11.01.2017р. було вручено вимогу №3 від 10.01.2017р. про невідкладне переміщення споруди.

Сторонами не заперечується, що станом на 02.03.2017р., тимчасова споруда по вул. І. Франка, 66 у м. Львові залишається недемонтованою.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1.3. постанови Пленуму ВГС України №18 від 26.12.2011р., якщо у розгляді справи господарським судом буде з'ясовано, що іншим або належним відповідачем у ній мала б бути особа, яка згідно з процесуальним законом не може бути учасником судового процесу в господарському суді, а позивач наполягає на розгляді відповідної справи саме господарським судом, останній не вправі ні залучати відповідну особу до участі у справі, ані припиняти провадження в ній, а повинен розглянути справу стосовно того відповідача, якому пред'явлено позовну вимогу, та прийняти рішення по суті справи (в тому числі про відмову в позові, якщо відповідач є неналежним).

Враховуючи те, що власником тимчасової споруди по вул. І. Франка, 66 у м. Львові, станом на день розгляду являється гр. ОСОБА_3, суд вважає, що даний позов заявлений до неналежного відповідача, а тому правових підстав для зобовязання ТОВ «Преса» здійснити демонтаж вказаної тимчасової споруди немає, відповідно позов задоволенню не підлягає.

Як зазначив Пленум ВГС України в п. 4.7. постанови від 21.02.2013р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», частиною другою статті 49 ГПК передбачено, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

Беручи до уваги те, що відповідачем за відсутності документів передбачених Порядком розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, по вул. І. Франка, 66 було встановлено тимчасову споруду, незважаючи на вимогу про демонтаж та розпорядження Галицької районної адміністрації відповідач не здійснив демонтажу вказаної тимчасової споруди, більше того не повідомив Галицьку районну адміністрацію про відчуження такої споруди 05.12.2016р. третій особі, що призвело до звернення позивача до суду, останній вважає, що судовий збір в розмірі 1378,00 грн. підлягає стягненню з відповідача, як особи, внаслідок неправильних котрої виник спір.

Керуючись ст.ст. 4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -,

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Преса» (79026, м. Львів, вул. В. Великого, 2; ) на користь Галицької районної адміністрації Львівської міської ради (79000, м. Львів, вул. Ф. Ліста, 1; ) 1378,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 07.03.2017 р.

Суддя Крупник Р.В.