Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "28" лютого 2017 р. Справа № 906/10/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - дов. від 13.05.2014 № 14-137

від відповідачів: 1) ОСОБА_2 - довіреність від 02.09.2016 №Zh007-СЛ-7867-0916

ОСОБА_3 - довіреність від 02.09.2016 № Zh007-СЛ-7868-0916,

2) ОСОБА_2 - довіреність від 05.09.2016 №Zhz007-СЛ-5725-0916

ОСОБА_3 - довіреність від 02.09.2016 № Zhz007-ЛВ-5715-0916

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ)

до 1) Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" (м. Житомир)

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" (м. Житомир)

про стягнення 9 777 225,42 грн

В судовому засіданні від 16.02.2017 оголошувалась перерва до 12:00 год. 28.02.2017 з викликом сторін.

Судом застосовано п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" про стягнення 2 598 228,98 грн основного боргу, 3 578 317,82 грн пені, 2 920 258,13 грн інфляційних втрат та 680 420,49 грн 3% річних, всього 9 777 225,42 грн.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 03.03.2016 до участі у справі в якості відповідача було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут".

Рішенням господарського суду Житомирської області від 17.05.2016 у даній справі, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.09.2016, у задоволенні позову відмовлено повністю.

10.11.2016 Вищий господарський суд України своєю постановою скасував постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 12.09.2016 та рішення Господарського суду Житомирської області від 17.05.2016 у цій справі в частині відмови у стягненні 3578317,82 грн пені, 2920258,13 грн інфляційних втрат та 680420,49 грн 3% річних. Матеріали справи направлено на новий розгляд до суду першої інстанції в цій частині.

Згідно протоколу від 15.11.2016 автоматизованого розподілу судової справи між суддями господарського суду Житомирської області, справу №906/10/16 розподілено судді Маріщенко Л.О.

Ухвалою господарського суду від 16.11.2016 справу № 906/10/16, в частині стягненні 3 578 317,82 грн пені, 2 920 258,13 грн інфляційних втрат та 680 420,49 грн 3% річних прийнято до провадження та призначено судове засідання.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в сумі 3 903 949,42 грн, згідно пояснень від 13.02.2017 (а.с. 8-11 т.3). Зазначив, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача 3 903 949,42 грн, що складається з 1 918 455,60 грн пені, 406 851,70 грн 3% річних та 1 578 642,12 грн інфляційних, згідно наданого позивачем уточненого розрахунку (а.с.198-218 т.2). Пояснив, що дані нарахування здійснені позивачем на суму 583 211 136,96 грн, яка сплачена відповідачем-1 власними коштами. Суми погашені спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду державного бюджету на надання пільг, субсидій і компенсацій населенню, в розрахунок не включалися.

Представники відповідачів в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві від 19.12.2016, додаткових поясненнях від 01.02.2017, від 15.02.2017, від 16.02.2017, від 18.02.2017 (а.с. 220-231, 235-241 т.2; а.с.1-7, 13-15, 67-72 т.3). Зокрема зазначили, що 04.01.2013 ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "Житомиргаз" уклали договір № 13-145-Н купівлі-продажу природного газу, згідно п. 1.2 якого, отриманий газ використовується покупцем виключно для подальшої реалізації населенню. Так, згідно Постанови НКРЕ № 1000 від 02.08.2012 (яка була чинна на період спірних правовідносин), відповідач був усунутий від можливості впливати на порядок, розмір і строки розрахунків з позивачем, оскільки даною постановою був затверджений алгоритм який установлює порядок розподілу коштів із спеціальними режимом використання гарантованого постачальника. Дане положення повністю виключає можливість гарантованого постачальника впливати, розпоряджатися чи користуватися коштами споживачів категорії "населення" та фактично автоматично визначає порядок, розмір, строки розрахунку всіх суб'єктів ринку природного газу. Наголосили, що твердження позивача, що кошти які надходили на рахунок позивача в погашення заборгованості за спірним договором є власними коштами відповідача-1 є помилковими, оскільки дані кошти надходили від населення на спецрахунок. Відповідач доступу до коштів на даному рахунку не мав. Враховуючи відсутність визначних ознак права власності на грошові кошти сплачених на виконання договору ПАТ "Житомиргаз" не здійснював сплату "власними коштами" за природній газ за договором в частині різниці не покритого спільними протокольними рішеннями.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

04.01.2013 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець/позивач) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" (покупець/відповідач -1) укладений договір №13-145-Н купівлі-продажу природного газу (а.с.11-16 т.1).

Відповідно п. 1.1 договору, продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах договору.

Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації населенню (п. 1.2. договору).

Пунктом 3.3 договору сторони встановили, що приймання - передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання - передачі газу.

Додатковими угодами № 1 від 10.07.2013, № 2 від 31.12.2013, №3 від 28.04.2014, №4 від 15.05.2014, №5 від 10.06.2014, №6 від 22.12.2014, №7 від 23.03.2015, №8 від 19.06.2015 до Договору № 13-145-Н на купівлю - продаж природного газу від 04.01.2013, сторони вносили зміни серед іншого до п. 2.1. статті 2 Договору, п.п., 5.1, 5.2 Договору, де збільшували ціну за 1000,0 куб. м газу, п.5.4. Договору (а.с.17-31 т.1)

Приписами п. п. 3.1, 3.3, 3.4 Договору встановлено, що продавець передає покупцю у загальному потоці імпортований газ у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України з Російською Федерацією, та в пунктах приймання-передачі газу з ПСГ в газотранспортну систему.

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані і скріплені печаткою покупця два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна і вартість. Продавець не пізніше 8-го числа, наступного за місяцем продажу газу, зобов'язується повернути покупцю один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником і скріплений печаткою, або надати в письмову мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

На виконання умов Договору позивач поставив протягом січня - грудня 2013 року, січня - грудня 2014 року і січня - червня 2015 року, а відповідач-1 прийняв 1140432,892 тис. куб.м. природного газу на загальну суму 729 360 648,72 грн, що підтверджуються підписаними актами приймання - передачі природного газу:

- від 31.01.2013 - за січень 2013 року - на суму 33 037 694,32 грн;

- від 28.02.2013 - за лютий 2013 року - на суму 25 559 870,46 грн;

- від 31.03.2013 - за березень 2013 року - на суму 28 381 336,94 грн;

- від 30.04.2013 - за квітень 2013 року - на суму 15 060 231,90 грн;

- від 31.05.2013 - за травень 2013 року - на суму 4 241 338,84 грн;

- від 30.06.2013 - за червень 2013 року - на суму 3 494 397,23 грн;

- від 31.07.2013 - за липень 2013 року - на суму 4 148 019,92 грн;

- від 31.08.2013 - за серпень 2013 року - на суму 3 832 216,08 грн;

- від 30.09.2013 - за вересень 2013 року - на суму 7 463 918,45 грн;

- від 31.10.2013 - за жовтень 2013 року - на суму 13 626 417,44 грн;

- від 18.08.2014 - за листопад 2013 року - на суму 16 075 655,92 грн;

- від 31.12.2013 - за грудень 2013 року - на суму 27 742 100,62 грн;

- від 22.09.2014 - за січень 2014 року - на суму 15 516 168,13 грн;

- від 31.01.2014 - за січень 2014 року - на суму 20 375 707,51 грн;

- від 22.09.2014 - за лютий 2014 року - на суму 10 708 965,05 грн;

- від 28.02.2014 - за лютий 2014 року - на суму 16 847 333,66 грн;

- від 28.10.2014 - за березень 2014 року - на суму 7 121 639,58 грн:

- від 31.03.2014 - за березень 2014 року - на суму 13 052 980,00 грн;

- від 30.04.2014 - за квітень 2014 року - на суму 14 537 978,28 грн;

- від 31.05.2014 - за травень 2014 року - на суму 9 686 148,16 грн;

- від 30.06.2014 - за червень 2014 року - на суму 6 855 881,64 грн;

- від 31.07.2014 - за липень 2014 року - на суму 6 534 446,00 грн;

- від 31.08.2014 - за серпень 2014 року - на суму 6 511 717,27 грн;

- від 30.09.2014 - за вересень 2014 року - на суму 7 773 727,55 грн;

- від 31.10.2014 - за жовтень 2014 року - на суму 23 198 638,92 грн;

- від 30.11.2014 - за листопад 2014 року - на суму 36 436 552,40 грн;

- від 31.12.2014 - за грудень 2014 року - на суму 45 724 610,16 грн;

- від 31.01.2015 - за січень 2015 року - на суму 10 208 845,67 грн;

- від 31.01.2015 - за січень 2015 року - на суму 28 997 163,43 грн;

- від 28.02.2015 - за лютий 2015 року - на суму 38 808 279,07 грн;

- від 31.03.2015 - за березень 2015 року - на суму 33 714 950,99 грн;

- від 30.04.2015 - за квітень 2015 року - на суму 84357 797,92 грн;

- від 31.05.2015 - за травень 2015 року - на суму 61 896 548,36 грн;

- від 30.06.2015 - за червень 2015 року - на суму 45 595 132,38 грн (а.с.32-65 т.1).

Підписані позивачем та відповідачем вище зазначені акти приймання-передачі природного газу свідчать про належне виконання відповідачем-1 свого обов'язку щодо передачі актів приймання - передачі природного газу позивачеві.

Таким чином позивачем передано відповідачу-1 природний газ на загальну суму 729 360 648,72 грн.

Пунктом 6.1 договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки газу з урахуванням положень п.6.2 договору.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20 числа наступного за місяцем поставки газу на підставі акту приймання передачі.

Відповідно до п. 7.2 договору, у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. договору, він зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість за природний газ - основний борг в розмірі 2 598 228,98 грн була погашена відповідачем-1 в повному обсязі шляхом зарахування зустрічних зобов'язань сторін та оплатою ТОВ "Житомиргаз збут" 18.11.2015 в якості виконання договору доручення від 03.08.2015 №157/19, що разом складає 2 598 228,98 грн (2 283 496,81 грн. + 314 732,17 грн.).

Судом встановлено, що предметом даного спору є стягнення з відповідача 3 903 949,42 грн, що складається з 1 918 455,60 грн пені, 406 851,70 грн 3% річних та 1 578 642,12 грн інфляційних, згідно наданого позивачем уточненого розрахунку (а.с.198-218 т.2), нарахування яких здійснені позивачем на суму 583 211 136,96 грн, яка сплачена відповідачем-1 власними коштами за договором купівлі - продажу та які не були перераховані (погашені) на рахунок позивачі на державному рівні на підставі постанови КМУ №20 від 11.01.2005 та спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору купівлі-продажу природного газу № 13-145-ПР від 04.01.2013.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо і н ш е н е в с т а н о в л е н о договором або з а к о н о м.

Отже, ПАТ "Житомиргаз" має одночасно виконувати не тільки вимоги договору купівлі - продажу №13-145-Н від 04.01.2013, а й вимоги спеціальних законодавчих актів, якими передбачається процедура розрахунку і надання населенню пільг, субсидій та компенсацій.

Як вбачається зі змісту договору, предметом договору є купівлі - продажу природного газу з метою виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

За умовами п. 6.2. укладеного між сторонами договору, оплата за газ здійснюється з поточного рахунку зі спеціальним режимом використання відповідача на поточний рахунок із спеціальним режимом використання позивача відповідно до вимог Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕ та зараховується як оплата за газ.

Статтею 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» у редакції чинній до 01.10.2015, розрахунки за поставлений природний газ здійснюються споживачами відповідно до умов договорів, укладених з гарантованими постачальниками природного газу. Для проведення розрахунків за спожитий природний газ гарантовані постачальники, їх структурні підрозділи, а також підприємства, що здійснюють продаж природного газу гарантованим постачальникам з метою реалізації природного газу для потреб усіх категорій споживачів, відкривають в установах уповноважених банків поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за спожитий природний газ від усіх категорій споживачів. Уповноважені банки, які обслуговують поточні рахунки із спеціальним режимом використання, визначаються Кабінетом Міністрів України. Порядок відкриття (закриття) поточних рахунків із спеціальним режимом використання та Порядок проведення розрахунків за спожитий природний газ затверджуються Кабінетом Міністрів України. Забороняється зарахування коштів за природний газ, спожитий усіма категоріями споживачів на інші рахунки.

Так, згідно з постановою Кабінету міністрів України від 26.03.2008 № 247 «Про вдосконалення порядку розрахунків за спожитий природний газ» чинною до 30.09.2015, установлено, що: 1) газопостачальні підприємства та їх структурні підрозділи відкривають в установах уповноваженого банку: поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від населення; поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від установ і організацій, які фінансуються з державного і місцевих бюджетів (далі - бюджетні установи); поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від суб'єктів господарювання, які виробляють теплову енергію, зокрема із застосуванням блочних (модульних) котелень, установлених на даху та прибудованих (у разі використання природного газу для виробництва і надання населенню та релігійним організаціям послуг з опалення та гарячого водопостачання і за умови ведення такими суб'єктами окремого приладового та бухгалтерського обліку тепла і гарячої води); поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від суб'єктів господарювання, які виробляють теплову енергію, зокрема із застосуванням блочних (модульних) котелень, установлених на даху та прибудованих (в обсягах природного газу, що використовується для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами, крім населення та релігійних організацій); поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання; 2) підприємства, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам, відкривають в установах уповноваженого банку: поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять виключно з поточного рахунка із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від населення; поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять виключно з поточного рахунка із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від бюджетних установ; поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять виключно з поточного рахунка із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від суб'єктів господарювання, які виробляють теплову енергію, зокрема із застосуванням блочних (модульних) котелень, установлених на даху та прибудованих (у разі використання природного газу для виробництва і надання населенню та релігійним організаціям послуг з опалення та гарячого водопостачання і за умови ведення такими суб'єктами окремого приладового та бухгалтерського обліку тепла і гарячої води); поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять виключно з поточного рахунка із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від суб'єктів господарювання, які виробляють теплову енергію, зокрема із застосуванням блочних (модульних) котелень, установлених на даху та прибудованих (в обсягах природного газу, що використовується для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами, крім населення та релігійних організацій); поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять виключно з поточного рахунка із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання; 3) алгоритм (порядок) розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від усіх категорій споживачів (далі - алгоритм розподілу коштів), та нормативи перерахування коштів із зазначених поточних рахунків на поточні рахунки газотранспортних, газорозподільних, газопостачальних підприємств та поточні рахунки із спеціальним режимом використання підприємств, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам, затверджуються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Вказаною постановою затверджено Порядок відкриття (закриття) поточних рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ та Порядок проведення розрахунків за природний газ, якими передбачено наступне.

Гарантовані постачальники (далі - газопостачальні підприємства) та їх структурні підрозділи, а також підприємства, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам, відкривають в установах відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" або публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", або публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" (далі - уповноважений банк) поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від усіх категорій споживачів (далі - поточні рахунки), в порядку, визначеному Національним банком.

Газопостачальні підприємства та їх структурні підрозділи обумовлюють у відповідному договорі банківського рахунка право банку на договірне списання (перерахування) з поточних рахунків коштів, що надходять за спожитий природний газ.

Уповноважений банк подає НКРЕ перелік відкритих газопостачальними підприємствами та їх структурними підрозділами поточних рахунків, а також поточних рахунків, відкритих підприємствами, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам.

Перелік поточних рахунків, відкритих в установах уповноваженого банку газопостачальними підприємствами та їх структурними підрозділами, а також підприємствами, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам, затверджується НКРЕ та доводиться до відома Національного банку, газопостачальних підприємств, підприємств поштового зв'язку, підприємств, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам, а також споживачів шляхом опублікування в офіційному друкованому виданні Кабінету Міністрів України.

Газопостачальні підприємства інформують споживачів, які розташовані на території провадження діяльності, пов'язаної з постачанням природного газу за регульованим тарифом, про відкриті в уповноваженому банку поточні рахунки.

Усі категорії споживачів оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання (далі - поточні рахунки), відкриті в установах відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" або публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", або публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" (далі - уповноважений банк) гарантованими постачальниками (далі - газопостачальні підприємства) та їх структурними підрозділами для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ.

Установи уповноваженого банку здійснюють згідно з умовами договору банківського рахунка перерахування у повному обсязі коштів за спожитий природний газ з поточних рахунків, відкритих структурними підрозділами газопостачальних підприємств, на поточний рахунок, відкритий газопостачальним підприємством, двічі на день, а саме: до 10 години - перераховується залишок коштів на початок операційного дня; до 17 години - перераховуються усі кошти, що надійшли протягом операційного дня на поточні рахунки, відкриті структурними підрозділами газопостачальних підприємств.

Установи уповноваженого банку згідно з умовами договору банківського рахунка до 12 години операційного дня здійснюють: розподіл коштів, що надійшли за попередній день від структурних підрозділів газопостачальних підприємств, споживачів відповідно до затверджених НКРЕ нормативів перерахування коштів; перерахування коштів, розподілених згідно з нормативами їх перерахування, на поточні рахунки підприємств, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам, а також на поточні рахунки, які не є поточними рахунками із спеціальним режимом використання газотранспортних, газорозподільних, газопостачальних підприємств.

Газопостачальні підприємства розраховують нормативи перерахування коштів відповідно до затвердженого НКРЕ алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки (далі - алгоритм розподілу коштів), та подають їх щомісяця до п'ятого числа до НКРЕ для затвердження. Нормативи перерахування коштів доводяться НКРЕ до відома уповноваженого банку не пізніше ніж за п'ять робочих днів до початку місяця, в якому застосовуватимуться такі нормативи.

З метою об'єктивного та повного вирішення спору, судом враховуються положення постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, якою передбачений порядок перерахування деяких субвенцій з Державного бюджету України місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009 N 55/57/43 (далі - Порядок).

Відповідно до п.п.1.1 - 1.3 Порядку взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, Міністерством фінансів Автономної Республіки Крим, головними фінансовими управліннями обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій (далі - відповідні головні фінансові управління), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", ДП "Енергоринок" та іншими учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку. Розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього Порядку, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (далі - акти звіряння) або договорів, що визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори) та спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, форма якого наведена у додатку 1, спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2. Схеми розрахунків узгоджують відповідні головні фінансові управління спільно з постачальниками та транспортувальниками ресурсів (надавачами товарів, послуг) та контролюють відповідні органи Державної казначейської служби України.

За п.п. 2.1 - 2.3 Порядку постачальники та транспортувальники ресурсів (надавачі товарів, послуг), які виявили бажання здійснити розрахунки згідно з Порядком, складають щомісяця до 10-го числа з розпорядниками коштів акти звіряння, а у разі проведення відповідних розрахунків з попередньої оплати ресурсів (товарів, послуг) на строк не більше одного місяця постачальники та транспортувальники ресурсів) визначають договірну величину споживання ресурсів, про що укладають відповідний договір з розпорядниками коштів. Один примірник акта звіряння або договору надається місцевому фінансовому органу для складання зведеного реєстру актів звіряння або договорів. Зведені реєстри актів звіряння або договорів підписуються керівниками місцевих фінансових органів і постачальників та транспортувальників ресурсів та надаються, зокрема, відповідним головним фінансовим управлінням, які узагальнюють отримані дані і подають їх щомісяця до 20-го числа у формі узгоджених з постачальниками та транспортувальниками ресурсів спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків разом з відповідними реєстрами актів звіряння або договорами за підписами керівників відповідних головних фінансових управлінь та постачальників і транспортувальників ресурсів (надавачів товарів, послуг) Державній казначейській службі України та відповідним головним управлінням Державної казначейської служби України областей (далі - головні управління ДКСУ). Такі документи подаються окремо щодо кожного постачальника та транспортувальника ресурсів (надавача товарів, послуг), який братиме участь у розрахунках.

Пунктами 2.6, 2.7 Порядку встановлено, що не пізніше ніж за 2 дні до проведення розрахунків усі учасники розрахунків, які підписали спільні протокольні рішення, надають до Державної казначейської служби України та його територіальних органів, у яких відкрито їх рахунки, платіжні доручення на перерахування коштів відповідно до узгодженого спільного протокольного рішення. Розпорядники коштів за рахунок отриманих субвенцій із загального фонду Державного бюджету України здійснюють розрахунки за природний газ, теплопостачання і електроенергію шляхом перерахування коштів на рахунки постачальників та транспортувальників ресурсів (надавачів товарів, послуг), відкриті в органах Державної казначейської служби України, а у разі проведення розрахунків за електроенергію - на поточні рахунки із спеціальним режимом використання енергопостачальників, відкриті в уповноваженому банку.

Отже, враховуючи положення Порядку, взаєморозрахунки між постачальниками та транспортувальниками ресурсів і розпорядниками коштів, виділених з державного бюджету на надання пільг, субсидій та компенсацій населенню, відбуваються або у спосіб складання актів звірки у разі проведення розрахунків, які здійснюються у рахунок погашення заборгованості за природний газ, або шляхом укладення договору у разі проведення розрахунків з попередньої оплати ресурсів (оплата вартості планових обсягів постачання природного газу у поточному місяці).

Згідно спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду державного бюджету на надання пільг, субсидій і компенсацій населенню, які укладались протягом 2014-2015 років у 2013 році:

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ № 1946 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 22.09.2014;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ № 1947 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 22.09.2014;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ № 2014 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 16.10.2014;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ № 2015 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 16.10.2014;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ № 2256 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 19.11.2014;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ № 2452 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 17.12.2014;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ № 90 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 20.01.2015;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ № 579 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 18.03.2015;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ № 411 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 19.02.2015;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ №1069 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 18.05.2015;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ №1070 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 18.05.2015;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ №1071 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 18.05.2015;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ №107 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 18.05.2015;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ №1313 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 15.06.2015;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ №1314 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 15.06.2015;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ №1573 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 16.07.2015;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ №1574 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 16.07.2015;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ №1800 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 20.08.2015 (а.с.145 -198 т.1).

На виконання зазначених спільних протокольних рішень здійснювалось погашення заборгованості за поставлений в 2013-2015 роки природний газ відповідно до Договору купівлі-продажу природного газу № 13-145-Н від 04.01.2013, що підтверджується інформацією ГУДКСУ у Житомирській області щодо приведених розрахунків відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 №20 через ПАТ "Житомиргаз" у 2013-2015 роках згідно з окремими спільними протокольними рішеннями (а.с. 27 т. 2)

Проаналізувавши зміст цих документів, суд дійшов висновку, що кожне спільне протокольне рішення і платіжні доручення про перерахування відповідачем - 1 позивачу отриманих по ланцюгу коштів, як вартість пільг та субсидій населенню вказують, що такі розрахунки між сторонами, по - перше, здійснюються в межах Договору № 13-145-Н від 04.01.2013, укладеного між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "Житомиргаз" і, по - друге, є одночасно процедурою погашення зобов'язань ПАТ "Житомиргаз" з остаточної оплати вартості поставленого природного газу у визначеному місяці в розмірі отриманих по спільному протокольному рішенню сум пільг і субсидій населенню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що день проведення взаєморозрахунків між сторонами, які здійснювались на підставі укладених між ними спільних протокольних рішень для можливості отримання населенням пільг, був одночасно днем погашення заборгованості за поставлений позивачем природний газ у відповідному місяці поставки по договору № 13-145-Н від 04.01.2013.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За умовами п. 6.1 договору в редакції додаткової угоди № 3, оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється відповідачем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

Відповідно до п. 7.2 договору, у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. договору, він зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимоги кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором, або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Таким чином, для застосування штрафних санкцій та відповідальності за прострочку виконання грошового зобов'язання необхідною умовою є факт невиконання або прострочки виконання зобов'язання.

Виходячи з вищевикладених норм, Державою визначено спеціальний режим проведення взаєморозрахунків, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

Відповідне передбачене статтею 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» у редакції чинній до 01.10.2015, постановою Кабінету міністрів України від 26.03.2008 № 247 «Про вдосконалення порядку розрахунків за спожитий природний газ» чинною до 30.09.2015, а також п. 6.2. договору.

Згідно з п. 1.2. договору, газ, що продається за цим договором, використовується відповідачем виключно для подальшої реалізації населенню.

Судом встановлено, що розрахунки за природний газ проводилися відповідачем згідно постанов НКРЕ на виконання постанови Кабінету міністрів України від 26.03.2008 № 247, а також на підставі спільних протокольних рішень відповідно до постанови Кабінету міністрів України № 20 від 11.01.2005.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно приписів ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності (ст. 218 Господарського кодексу України).

Таким чином, умовами застосування господарських санкцій є вчинення контрагентом господарського правопорушення.

Натомість, судом не встановлено вчинення відповідачем такого правопорушення, а певне прострочення в оплаті за отриманий газ пов'язане із умовами, встановленими державою для ведення господарської діяльності у сфері теплопостачання, спеціального режиму проведення взаєморозрахунків, що не дає підстав дійти висновку про виправдане та справедливе покладення на відповідача господарських санкцій, як визначених законом так і тих, що визначено договором.

Пунктом 2.18. Постанови НКРЕ № 1000 від 02.08.2012, визначено у вигляді відповідної формули порядок розрахунків гарантованого постачальника з усіма суб'єктами ринку природного газу за поставлений природний газ для категорії споживачів "населення".

Подальше відображення контролюючих та розпорядчих функції держави з розподілу коштів за поставлений природний газ гарантованими постачальниками для споживачів категорії "населення", вбачаються з наступного:

Згідно п. 2.33. Постанови НКРЕ № 1000 від 02.08.2012, однією із підстав зміни нормативів перерахування коштів, є надання гарантованим постачальником інформації щодо відсутності заборгованості перед власником природного газу, газотранспортним підприємством та/або газорозподільним підприємством за категоріями "населення", "бюджетні установи", "ТКЕ -населення", "ТКЕ - бюджет", "промислові споживачі та інші суб'єкти господарювання" до місяця, що передує розрахунковому періоду (станом на 20 число), якщо інше не було надано власником природного газу, та/або газорозподільним підприємством, та/або газотранспортним підприємством (у разі наявності заборгованості за минулі роки - за умови надання до НКРЕКП договорів реструктуризації та дотримання строків погашення цієї заборгованості). У такому випадку норматив перерахування коштів на поточний рахунок гарантованого постачальника на розрахунковий період може бути збільшений на величину нормативу перерахування коштів власника природного газу, та/або газотранспортного підприємства, та/або газорозподільного підприємства у відповідній категорії споживачів.

Враховуючи положення Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", постанови Кабінету міністрів України "Про визнання гарантованих постачальників газу" № 705, постанови Кабінету міністрів України "Про вдосконалення порядку розрахунків за спожитий природний газ" № 247 від 26.03.2008, постанови НКРЕ № 1000 від 02.08.2012, що практично реалізовані в період спірних правовідносин та полягають у здійсненні державою контролюючих і розпорядчих функцій коштами сплаченими в рамках договору та беручи до уваги відсутність визначних ознак права власності на грошові кошти, сплачених на виконання договору, господарський суд доходить висновку, що ПАТ "Житомиргаз" не здійснював сплату "власними коштами" за поставлений природний газ згідно договору.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що на момент укладання договору, з огляду на специфічний порядок розрахунку, існуючі процедури організації взаємних розрахунків, зокрема позивач, був чи мав бути обізнаний, що відповідач через нормативно встановлені обмеження, завідомо не здатний належним чином, у повному обсязі та своєчасно виконувати свої зобов'язання перед ним.

Положення договору, що передбачають своєчасне та повне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором є заздалегідь не здійсненими, а тому положення про нарахування пені за неналежне виконання зобов'язань, як спосіб забезпечення виконання зобов'язань, за таких обставин, є безпідставними. Сторони вже на день укладення договору розуміли те, що виконати договір в частині своєчасної оплати, через нормативні приписи держави, не можливо, а тому способи забезпечення нездійснених зобов'язань не підлягають застосуванню у правовідносинах, що є предметом розгляду.

З урахуванням викладених обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача 1 918 455,60 грн пені, 406 851,70 грн 3% річних та 1578642,12 грн інфляційних, у зв'язку з несвоєчасною оплатою природного газу відповідно до договору № 13-145-Н на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013 за їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як па підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ч.1 ст.43 ГПК України).

Витрати, пов'язані з оплатою судового збору, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 32-34, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 10.03.17

Суддя Маріщенко Л.О.

Друк: 1 - у справу.