ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2017 р.Справа № 922/555/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

при секретарі судового засідання Сінченко І.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пегас-СК", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "МОБІЛЛАК.НЕТ", м.Харків
про стягнення 49546,12 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, довіреність №11 від 21.02.2017;

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пегас-СК" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "МОБІЛЛАК.НЕТ" заборгованості в сумі 49546,12 грн.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № IK-069 від 15.04.2016 щодо оплати вартості поставленого товару.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17 лютого 2017 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 01 березня 2017 року о 11:10 годині. Цією ж ухвалою суду витребувано у сторін додаткові докази.

Представник позивача у судовому засіданні 01.03.2017 позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити позов, з підстав вказаних у позовній заяві.

Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, а також свого повноважного представника не направив, відзив на позовну заяву та витребуваних судом документів не надав.

Копія ухвали господарського суду Харківської області від 17 лютого 2017 року про порушення провадження у справі надіслана 17 лютого 2017 року на адресу відповідача: 61145, м. Харків, вул. Сухумська, 24, яка зазначена позивачем у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, і не повернута підприємством зв'язку.

Відповідно до п.п.1) п.1 Розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України 28.11.2013 р. N 958 нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку): місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

Згідно п.2 Розділу ІІ Нормативів при пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

У п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарським судам України надано роз'яснення, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи й відсутність представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за наявними у справі матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

15.04.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пегас-СК" (надалі - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МОБІЛЛАК.НЕТ" (надалі - Покупець) було укладено договір поставки № IK-069 (надалі - Договір).

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 2 ст.712 Цивільного кодексу України встановлює, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з нормами ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до п.1.1. Договору Постачальник зобов'язаний поставити та передати у власність, а Покупець прийняти та оплатити поставлений товар в порядку та на умовах передбачених Договором.

Згідно з п.1.2. Договору право власності на товар переходить в момент отримання товару, який фіксується підписанням накладної (их) Покупцем.

Відповідно до п.1.3. Договору під Товаром слід розуміти, - Побутову Техніку із загальним гарантійним терміном (гарантійний термін вказується у Гарантійному талоні).

Згідно з п.2.1. Договору загальна сума Договору складається з суми вартості всіх партій товару поставлених протягом дії Договору.

Відповідно до п.2.2. Договору вартість товару вказується у накладних, рахунках-фактурах, прайс-листах, специфікаціях з відображенням ціни на кожну конкретну одиницю товару.

Між позивачем та відповідачем було підписано протокол розбіжностей №1 до Договору поставки № IK-069 від 15.04.2016 відповідно до якого сторони домовились, у п.2.3 Договору визначити, що Покупець гарантує оплату кожної поставленої партії товару протягом 14 календарних днів з моменту отримання товару, яким є дата накладної на поставлений товар.

Договір набирає чинності з моменту його укладання та діє до його припинення або розірвання. Договір вважається розірваним, якщо одна зі сторін письмово повідомила про свої наміри про його розірвання (але не пізніше ніж за 15 (п'ятнадцять) календарних днів до дати розірвання). Розірвання договору не допускається при наявності боргу або неоплаченого товару Покупця перед Постачальником (п.8.3. Договору).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 531357,42 грн., що підтверджується:

- видатковою накладною №750740 від 13.10.2016 на суму 14284,64 грн.;

- видатковою накладною №754696 від 27.10.2016 на суму 14485,93 грн.;

- видатковою накладною №756296 від 04.11.2016 на суму 15558,05грн.;

- видатковою накладною №757479 від 09.11.2016 на суму 19501,80 грн.;

- видатковою накладною №718349 від 25.05.2016 на суму 44344,31 грн.;

- видатковою накладною №719212 від 27.05.2016 на суму 20816,36 грн.;

- видатковою накладною №719372 від 31.05.2016 на суму 2367,40 грн.;

- видатковою накладною №720231 від 02.06.2016 на суму 181,30 грн.;

- видатковою накладною №720355 від 03.06.2016 на суму 601,30 грн.;

- видатковою накладною №721712 від 08.06.2016 на суму 7305,10 грн.;

- видатковою накладною №722120 від 09.06.2016 на суму 4761,82 грн.;

- видатковою накладною №723106 від 14.06.2016 на суму 6321,00 грн.;

- видатковою накладною №723107 від 14.06.2016 на суму 2821,42 грн.;

- видатковою накладною №723559 від 15.06.2016 на суму 2307,90 грн.;

- видатковою накладною №724180 від 22.06.2016 на суму 6249,46 грн.;

- видатковою накладною №724316 від 23.06.2016 на суму 10966,95 грн.;

- видатковою накладною №724404 від 24.06.2016 на суму 2647,48 грн.;

- видатковою накладною №724405 від 24.06.2016 на суму 3966,00 грн.;

- видатковою накладною №726405 від 30.06.2016 на суму 10733,97 грн.;

- видатковою накладною №726409 від 30.06.2016 на суму 17408,91 грн.;

- видатковою накладною №726684 від 01.07.2016 на суму 4031,18 грн.;

- видатковою накладною №727671 від 05.07.2016 на суму 205,78 грн.;

- видатковою накладною №728250 від 06.07.2016 на суму 7650,38 грн.;

- видатковою накладною №728652 від 08.07.2016 на суму 540,40 грн.;

- видатковою накладною №729520 від 12.07.2016 на суму 8962,58 грн.;

- видатковою накладною №729523 від 12.07.2016 на суму 20403,50 грн.;

- видатковою накладною №721175 від 20.07.2016 на суму 2924,18 грн.;

- видатковою накладною №731176 від 20.07.2016 на суму 21850,86 грн.;

- видатковою накладною №731489 від 25.07.2016 на суму 8472,08 грн.;

- видатковою накладною №732928 від 27.07.2016 на суму 10009,83 грн.;

- видатковою накладною №733329 від 02.08.2016 на суму 14403,56 грн.;

- видатковою накладною №737319 від 19.08.2016 на суму 41187,67 грн.;

- видатковою накладною №737420 від 22.08.2016 на суму 3704,71 грн.;

- видатковою накладною №737431 від 22.08.2016 на суму 1274,84 грн.;

- видатковою накладною №740727 від 01.09.2016 на суму 33254,05 грн.;

- видатковою накладною №741749 від 06.09.2016 на суму 6625,99 грн.;

- видатковою накладною №745228 від 15.09.2016 на суму 27464,32 грн.;

- видатковою накладною №745408 від 20.09.2016 на суму 36109,18 грн.;

- видатковою накладною №747091 від 27.09.2016 на суму 32543,48 грн.;

- видатковою накладною №749296 від 05.10.2016 на суму 42107,75 грн.

Відповідач частково розрахувався за поставлений товар на загальну суму 481811,30 грн., що підтверджується банківською випискою по поточному рахунку позивача від 02.02.2017 за вих. № 70-1-1/448 (а.с.59 - 61).

Отже, заборгованість відповідача по сплаті поставленого товару становить 49546,12 грн.

За таких обставин, відповідач порушив умови договору щодо строків розрахунків за одержаний товар та не здійснив його оплату в повному обсязі та в обумовлені строки.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 692 Цивільного кодексу України передбачає, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Таким чином, суд приходить до висновку про порушення відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати товару та діючого законодавства, тому визнає вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки № IK-069 від 15.04.2016 у розмірі 49546,12 грн. обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 203, 215, 234, 512, 513, 516, 520, 521, 553, 626-628, 638 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України, статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МОБІЛЛАК.НЕТ" (61145, м. Харків, вул. Сухумська, 24, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пегас-СК" (04073, м. Київ, вул. Сирецька, 9, ) заборгованість у розмірі 49546,12 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 1600,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 06.03.2017 р.

Суддя ОСОБА_2