РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2017 р. Справа №910/21775/16
За позовом Приватного акціонерного товариства " Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча "

До Публічного акціонерного товариства " Українська залізниця "

Про стягнення 3651,48 грн.

Суддя Пінчук В.І.

Представники сторін:

Від позивача не з'явився

Від відповідача Чаруковський Р.В. - предст.

Рішення прийняте 23.02.2017 р., оскільки в судових засіданнях 22.12.2016 р. та 19.01.2017 р. розгляд справи відкладався відповідно до п. 1 ст. 77 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - приватне акціонерне товариство " Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча " звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача - публічного акціонерного товариства " Українська залізниця " 3651,48 грн. збитків, які виникли у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезенні.

Представник позивача у судове засідання тричі не з'явився, але 20.12.2016 р. та 23.01.2017 р. через канцелярію суду від представника позивача надійшли клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання з'явився, відзив на позовну заяву суду не надав, але 20.02.2017 р. через канцелярію суду подав клопотання про залучення до участі у справі № 910/21775/16 в якості відповідача - 2 - товариство з обмеженою відповідальністю " ДТЕК Ровенькиантрацит "

Суд у задоволенні зазначеного клопотання відмовляє, оскільки питання визначення відповідача у справі належить до компетенції позивача.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, суд -

В С Т А Н О В И В:

Згідно ст. 307 ГК України, ст. 8 Закону України " Про залізничний транспорт ", розділу 1 Правил планування перевезень вантажів та ст. 17 Статуту залізниць України перевезення вантажів залізничним транспортом організовуються на договірних засадах.

Статтею 914 ЦК України передбачено, що перевізник і власник (володілець) вантажу в разі необхідності здійснення систематичних перевезень можуть укласти довгостроковий договір.

25.12.2015 р. між ПАТ " Українська залізниця " ( позивачем ) та ПРАТ " ММК імені Ілліча " ( відповідачем ) був укладений договір № 1970/ДФ/10017 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення за надані залізничним транспортом послуги.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору, предметом цього договору є надання виконавцем вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів та проведення розрахунків за ці послуги.

Згідно п. 7.1 договору № 1970/ДФ/10017 від 25.12.2015 р. виконавець надає вантажовідправнику послуги на станціях регіональної філії " Донецька залізниця " публічного акціонерного товариства " Українська залізниця "

29.05.2016 р. по залізничній накладній № 48519078 у вагоні № 55775910 вантажовідправником - ТОВ " ДТЕК Ровенькиантрацит " в м. Сєверодонецьк на адресу позивача ( одержувача вантажу ) була здійснена поставка вантажу - антрациту, перевізником ПАТ " Українська залізниця "

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що 15.07.2016 р. на станції Маріуполь-Сорт. Донецької залізниці був складений комерційний акт БН № 726589/605.

Згідно зазначеного акту у вагоні №55775910 є недостача вантажу в кількості 2300 кг.

Згідно ст. 2 Правил складання актів (затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 року) комерційні акти складаються для засвідчення (крім іншого) обставин невідповідності маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах.

Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

Статтею 920 Цивільного кодексу України передбачено, що у випадку порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ч. 2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ст. 12 Закону України " Про залізничний транспорт " та ст. 110 Статуту залізниць України залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 113 Статуту залізниць України передбачено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до ч.2 ст. 114 зазначеного Статуту недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно п. 27 Правил видачі вантажів (затверджені Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року) вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто ) становить для антрациту у вологому стані 2% маси, зазначеної в перевізних документах.

Для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки, норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються від маси нетто.

Відповідно до п. 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Пунктом 114 ( п.п. а ) Статуту залізниць передбачено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Вартість 1 тони вантажу у вагоні № 55775910 відповідно до рахунку вантажовідправника ООО " ДТЕК Ровенькиантрацит " № 685 від 29.05.2016 р. складає 2268,00 грн. ( в т.ч. ПДВ ) ( 948024,00 грн. - загальна сума рахунку, з урахуванням ПДВ : 418,00 т. - загальна кількість вантажу, згідно рахунку ) = 2268,00 грн.

Згідно комерційного акту БН № 726589/605 від 15.07.2016 р. недостача становила 2300 кг.

Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто ( від маси нетто 70 тн) складає:

69,000 кг * 1% = 690,00 кг

Таким чином, кількість фактичної недостачі складає:

2300 кг - 690,00 кг = 1610 кг (1,610 т)

Отже, сума втраченого вантажу в вагоні № 55775910 складає: 3651,48 грн. ( 1,610 т. х 2268,00 грн. )

Стаття 224 ГК України зобов'язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати причинені цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені.

Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов'язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 4 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді відшкодування збитків.

Відповідно до статті 314 Господарського кодексу України, перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Частиною 1 ст. 110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі, згідно з правилами іншому підприємству. У відповідності до ст. 113 Статуту залізниць України за незбереження ( втрату, нестачу, псування і пошкодження ) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність в розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Всупереч вимогам ст. 33 ГПК України та ст. 314 ГК України відповідач не надав суду належних доказів того, що нестача отриманого для перевезення вантажу сталася не з його вини.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 33, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства " Українська залізниця " ( 03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, код 40075815 ) на користь Приватного акціонерного товариства " Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча " ( 87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, 1, код 00191129 ) 3651 ( три тисячі шістсот п'ятдесят одну ) грн. 48 коп. збитків за недостачу вантажу, 1378 ( одну тисячу триста сімдесят вісім ) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

дата підписання повного тексту рішення 01.03.2017 р.

Суддя В.І.Пінчук