КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2017 р. Справа№ 910/20746/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Михальської Ю.Б.

Скрипки І.М.

при секретарі судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представників:

від позивача: Гончарова І.Т. - за належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача: не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСУЛ 8"

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2017 року у справі № 910/20746/16 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом Дочірнього підприємства "Агрофірма "Шахтар" Орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф. Засядька"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСУЛ 8"

про стягнення 1 390 218,26 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.01.2017 року, у справі № 910/20746/16 позов задоволено частково, вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСУЛ 8" на користь Дочірнього підприємства "Агрофірма "Шахтар" Орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф. Засядька" 896 495,06 грн. - заборгованості, 84 182,61 грн. - інфляційних втрат, 23 063,26 грн. - 3 % річних.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "КОНСУЛ 8" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повністю рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2017 року у справі № 910/20746/16 та прийняти нове, яким в задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що ТОВ «Консул 8» вважає вищезгадане судове рішення незаконним, у зв'язку із порушенням місцевим судом норм матеріального і процесуального права, а тому просить Київський апеляційний господарський суд скасувати дане рішення та ухвалити нове, яким відмовити повністю в задоволенні позовних вимог ДП «Агрофірма «Шахтар» Орендного підприємства «Шахта ім. О.Ф. Засядька».

Апелянт зазначає, що ТОВ «Консул 8» не приймало безпосередньої участі у справі №910/20746/16, копії позовної заяви від позивача відповідач не отримував, із матеріалами судової справи відповідач не знайомий, тому представник відповідача не в змозі зазначити в даній апеляційній скарзі підстави, з яких порушено питання про перегляд рішення, з посиланням на законодавство і матеріали, що є у справі або подати додаткові докази.

Відповідно автоматичного розподілу справ між суддями для розгляду даної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: Гончаров С.А. (головуючий), Скрипка І.М., Куксов В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.02.2017 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСУЛ 8" було прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 01.03.17 року.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 28.02.2017 року у зв'язку з перебування судді Куксова В.В. у відпустці, сформовано для розгляду зазначеної апеляційної скарги колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А., судді Скрипка І.М., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2017 року у визначеному складі колегії суддів апеляційна скарга прийнята до провадження.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС», згідно з поданим до суду 27.02.2017 року клопотанням про залучення його в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, яке обґрунтовано тим, що Дочірнє підприємство «АГРОФІРМА ШАХТАР» Орендного підприємства «ШАХТА ІМ. О.Ф. ЗАСЯДЬКА» є зобов'язаною стороною перед ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» щодо виконання грошового зобов'язання (сплати грошових коштів) на підставі рішення Господарського суду Київської області у справі №911/3342/14 від 20 жовтня 2014 року, котре на сьогодні перебуває на примусовому виконанні та не виконується з огляду на відсутність у Боржника (Позивача у даній справі) майнової можливості для здійснення такого виконання.

Наведені клопотання про залучення третьої особи судом не задоволено з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 27 Господарського процесуального кодексу України Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Наведені ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» обставини в обґрунтування необхідності залучення їх до участі у справі в якості третіх осіб не доводять, що рішення з даного спору може вплинути на їх права або обов'язки. Суд зауважує, що ним не визначено розгляд справи про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСУЛ 8" на користь Дочірнього підприємства "Агрофірма "Шахтар" Орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф. Засядька" заборгованості якимось чином порушує права заявників клопотань як стягувача за рішенням Господарського суду Київської області у справі №911/3342/14 від 20.10.2014 року.

Відповідач, згідно з поданим до суду 28.02.2017 року клопотанням, просить апеляційний суд в межах встановленого законом строку на розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не приступати до розгляду апеляційної скарги ТОВ «Консул 8» та оголосити перерву в судовому засіданні у справі №910/20746/16, призначеному до розгляду на 01.03.2017 року о 10 год. 40 хв., у зв'язку із проведенням між позивачем та відповідачем переговорів щодо мирного врегулювання даного спору, а також укладання мирової угоди і припинення провадження у справі.

Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи підлягає залишенню без задоволення з огляду на те, що за висновками суду, його неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, а також з огляду на те, що, обставини, викладенні в клопотанні відповідача про відкладення розгляду справи, жодним чином не підтверджені.

Колегія суддів також зазначає, що апелянт ознайомився з матеріалами справи 17.02.2017 року, на час розгляду апеляційної скарги доповнення до своєї скарги не надано, правових підстав для скасування спірного рішення апеляційному суду не надано.

Відповідач до судового засідання, що відбулось 01.03.2017 року, не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011 року Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представників відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, та, за таких обставин, розгляд справи за відсутності відповідача є можливим.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, присутніх в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

05.06.2015 року між Дочірнім підприємством "Агрофірма "Шахтар" Орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф. Засядька" та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОНСУЛ 8" укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області Панченко А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2016, умовами якого передбачено, що продавець передав у власність (продав), а покупець прийняв у власність (купив) будівлю Конезаводу (відділення № 1), що знаходиться за адресою: Донецька область, Костянтинівський район, с. Білокузьминівка, вул. Курортна, буд. 52а та розташована на земельній ділянці загальною площею 6, 9006 га, кадастровий номер :18:000:0151, що перебуває у державній власності.

На цій земельній ділянці розташовано: будівля адміністративно-побутового корпусу загальною площею 211, 8 кв.м. - Б-1, будівля конюшні № 1 загальною площею 3 731,1 кв.м. - В-1, будівля конюшні № 2 загальною площею 2 986, 9 кв.м. - Г-1, будівля трансформаторної підстанції загальною площею 41,8 кв.м. - Д-2, будівля вбиральні загальною площею - 29, 8 кв.м. - Є.

Нерухоме майно належить продавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Білокузьминівської сільської ради 22.02.2010 року згідно рішення виконавчого комітету цієї ж сільської ради від 19.02.2010 року № 15, право власності зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно Костянтинівським міським бюро технічної інвентаризації 22.02.2010 року, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25379147 від 22.02.2010 року, реєстраційний номер: 29750955, номер запису: 421 в книзі: 3; дата прийняття рішення про реєстрацію права власності: 22.02.2010.

Державна реєстрація права власності на нерухоме майно здійснена державним реєстратором приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області Панченко А.В., дата державної реєстрації: 05.06.2015 року, номер запису про право власності: 9927915, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 38623055, виданим державним реєстратором приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області Панченко А.В. 05.06.2015 року.

Реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна: 24.

Відповідно до п. 2 договору, продаж зазначеного нерухомого майна вчиняється за ціною 1 096 495, 06 грн. з урахуванням ПДВ. Вказана ціна відповідає волевиявленню продавця та покупця, є остаточною і змінам не підлягає.

Розрахунок між сторонами здійснюється з розстроченням платежу.

Сума у розмірі 1 096 495, 06 грн. розстрочується і сплачується у термін до 31.12.2015 року.

Зазначена сума за продане нерухоме майно перераховується покупцем на банківський рахунок продавця. Факт проведення повного розрахунку та виконання умов договору засвідчується заявою продавця, справжність підпису на якій буде засвідчено нотаріально.

Згідно п. 3 договору, право власності на придбане нерухоме майно виникає у Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСУЛ 8" з моменту державної реєстрації цього права.

Пунктом 5 договору визначено, що балансова вартість нерухомого майна згідно довідки ДП "Агрофірма "Шахтар" ОП "Шахта ім. О.Ф. Засядька" становить 913 745, 88 грн. без урахування ПДВ.

З урахуванням ПДВ вартість відчужуваного нерухомого майна становить 1 096 495, 06 грн.

Обов'язок продавця передати відчужуване нерухоме майно покупцю вважається виконаним у момент підписання акту приймання-передачі нерухомого майна сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору було передано у власність відповідача нерухоме майно загальною вартість 1 096 495, 06 грн., а саме:

- будівля Конезаводу (відділення № 1) Донецька обл., Констянтинівський р-н, с. Білокузьминівка, вул. Курортна, буд. 52 а;

- будівля адміністративно-побутового корпусу пл. 211, 8 кв.м.;

- будівля конюшні № 1 пл. 3 731,1 кв.м.;

- будівля конюшні № 2 пл. 2 986, 9 кв.м.;

- будівля трансформаторної підстанції пл. 10,0 кв.м.;

- будівля вбиральні пл. 29,8 кв.м., що підтверджується накладною № 06018 від 05.06.2015 року, яка підписана представниками сторін та скріплена їх печатками (копія у матеріалах справи).

Проте, відповідач зобов'язання по сплаті вартості нерухомого майна виконав частково у розмірі 200 000, 00 грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача № 6278, а саме 17.12.2015 року перерахував 100 000, 00 грн. та 22.12.2015 року перерахував 100 000, 00 грн., внаслідок чого за останнім утворилась заборгованість у розмірі 896 495,06 грн.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою № 20 від 25.01.2016 року, в якій просив протягом 7 днів з дня отримання даної вимоги сплатити заборгованість за отримане Товариством з обмеженою відповідальністю "КОНСУЛ 8" майно, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок № 6278 у ПАТ "ПУМБ".

Так, у листі від 16.05.2016 року № 105 відповідач гарантував сплатити заборгованість у розмірі 896 495, 06 грн. у повному обсязі у строк до 30.09.2016 року.

Як зазначалось, позовними вимогами у даній справі є стягнення заборгованості у сумі 1 390 218, 26 грн., у тому числі: основний борг за передане по договору купівлі-продажу від 05.06.2015 року нерухоме майно у розмірі 896 495, 06 грн., інфляційні втрати у сумі 470 659, 94 грн., 3 % річних у розмірі 23 063, 26 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідачаем неналежним чином своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу від 05.06.2015 року не виконано.

Судова колегія, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, погоджується з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 657 Цивільного кодексу України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною другою статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за договором належним чином, передав у власність відповідача нерухоме майно загальною вартість 1 096 495, 06 грн., а саме:

- будівлю Конезаводу (відділення № 1) Донецька обл., Констянтинівський р-н, с. Білокузьминівка, вул. Курортна, буд. 52 а;

- будівлю адміністративно-побутового корпусу пл. 211, 8 кв.м.;

- будівлю конюшні № 1 пл. 3 731,1 кв.м.;

- будівлю конюшні № 2 пл. 2 986, 9 кв.м.;

- будівлю трансформаторної підстанції пл. 10,0 кв.м.;

- будівлю вбиральні пл. 29,8 кв.м., що підтверджується накладною № 06018 від 05.06.2015, яка підписана представниками сторін та скріплена їх печатками.

Однак, відповідач оплату вартості нерухомого майна вчасно та у повному обсязі не провів.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Розділом 2 договору купівлі-продажу сторони погодили, що продаж нерухомого майна вчиняється за ціною 1 096 495, 06 грн. з урахуванням ПДВ, розрахунок між сторонами здійснюється з розстроченням платежу, сума у розмірі 1 096 495, 06 грн. розстрочується і сплачується у термін до 31.12.2015.

Таким чином, суд приходить до висновку, що починаючи з 31.12.2015 року відбулося прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки відповідач не надав судам доказів належного виконання свого зобов'язання щодо оплати відчуженого нерухомого майна у передбачені договором строки, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору купівлі-продажу від 05.06.2015 та положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 896 495, 06 грн.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 470 659, 94 грн. - інфляційних втрат за період з 31.12.2015 року по 07.11.2016 року та 23 063, 26 грн. - 3 % річних за період з 31.12.2015 року по 07.11.2016 року.

Так, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат і встановив, що в останньому допущено помилку у визначенні розміру нарахування інфляційних втрат, при цьому сума 3 % річних нарахована вірно.

За розрахунком суду першої інстанції, перевіреного судом апеляційної інстанції, обґрунтованою є сума інфляційних втрат у розмірі 84 182, 61 грн. (розрахунок здійснений у правовому порталі України Ліга Закон), яка розрахована з моменту виникнення прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 31.12.2015 року по 07.11.2016 року та 3 % річних у розмірі 23 063, 26 грн. за період з 31.12.2015 року по 07.11.2016 року, а тому вимога в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Крім того, позивач надав до суду першої інстанції заяву про забезпечення позову, в якій просить суд першої інстанції накласти арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності відповідачеві - Товариству з обмеженою відповідальністю "КОНСУЛ 8", а саме: будівлю конезаводу (відділення № 1), що знаходиться за адресою: Донецька область, Костянтинівський район, с. Білокузьминівка, вул. Курортна, буд. 52а (реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна: 24).

Статтями 66, 67 ГПК України передбачено право господарського суду за заявою сторони або з своєї ініціативи вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

У постанові Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 року №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" сформульована позиція Вищого господарського суду України про доцільність вирішення питання про вжиття забезпечувальних заходів.

Тож, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Тож, враховуючи, що спір у даній справі виник у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань щодо оплати відчуженого нерухомого майна у передбачені договором строки, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви в частині накладення арешту на нерухоме майно, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "КОНСУЛ 8", а саме: будівлю конезаводу (відділення № 1), що знаходиться за адресою: Донецька область, Костянтинівський район, с. Білокузьминівка, вул. Курортна, буд. 52а (реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна: 24).

З огляду на викладене позовні вимоги Дочірнього підприємства "Агрофірма "Шахтар" Орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф. Засядька", є обґрунтованими та такими, що вірно задоволені судом першої інстанції в частині стягнення 896 495,06 грн. - заборгованості, 84 182,61 грн. - інфляційних втрат, 23 063,26 грн. - 3 % річних, в іншій частині судом першої інстанції вірно відмовлено.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 12.01.2017 року у справі № 910/20746/16 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСУЛ 8", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСУЛ 8" на рішення господарського суду міста Києва від 12.01.2017 року у справі № 910/20746/16 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСУЛ 8" на рішення господарського суду міста Києва від 12.01.2017 року у справі № 910/20746/16 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2017 року у справі № 910/20746/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/20746/16 повернути до суду першої інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді Ю.Б. Михальська

І.М. Скрипка