УХВАЛА

про повернення позовної заяви

01.03.2017Справа № 910/3143/17

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву Публічного акціонерного товариства "УКРІНКОМ"

до Публічного акціонерного товариства "Оболонь"

про стягнення 4 093 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що позовна заява № 422/01 від 24.02.2017 (вх. № 3143/17 від 27.02.2017) і додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної суми.

Відповідно до ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування

З наведеного випливає, що чинним законодавством України на позивача покладено обов'язок доказування наявності обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та подання суду відповідних доказів, необхідних для всебічного розгляду справи.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України передбачено, що позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 4 093 000,00 грн. заборгованості за кредитом за Кредитним договором № 10-11 від 18.11.2011. Водночас, наведена сума заборгованості відповідача станом на 29.01.2017 у позовній заяві лише визначена позивачем, тоді як обгрунтований розрахунок цієї суми не наведено ані у позовній заяві, ані у "Розрахунку заборгованості ПАТ "ОБОЛОНЬ", який додано до позовної заяви в якості додатку № 6.

При цьому судом досліджено, що наданий позивачем "Розрахунок заборгованості ПАТ "ОБОЛОНЬ" фактично містить лише розрахунки процентів, пені (по кредиту та по процентам), інфляційних втрат, які здійснені з огляду на суму заборгованості по кредиту в розмірі 4 093 000,00 грн., тоді як ця сума заборгованості по кредиту лише вказана, а обгрунтований її розрахунок знову таки відсутній.

Крім того, у позовній заяві не зазначено, а рівно і не додано в якості додатків, жодних доказів, з урахуванням яких можливо б було дійти висновку про існування у відповідача заборгованості за кредитом за Кредитним договором № 10-11 від 18.11.2011 станом на 29.01.2017 саме в сумі 4 093 000,00 грн. Зокрема, в абз. 2 стор. 1 позовної заяви зазначено, що "... Позивачем було надано на користь Відповідача грошові кошти у розмірі 30 000 000 (тридцять мільйонів) гривень ...", однак при цьому не вказано на докази, які мають таке зазначення підтверджувати.

За таких обставин, в порушення приписів п. 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України, позовна заява не містить зазначення доказів, що підтверджують позов, та обґрунтованого розрахунку суми, що стягується, що є підставою для повернення позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно абз. 5 п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" підставою для повернення позовної заяви є, зокрема, незазначення доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, відсутність обгрунтованого розрахунку стягуваної чи оспорюваної суми.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Частиною 2 статті 44 ГПК України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору (надалі - Закон).

Відповідно до ст. 2 Закону платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом

Фактично з позовною заявою № 422/01 від 24.02.2017 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Оболонь" заборгованості в сумі 4 093 000,00 грн. до Господарського суду міста Києва звернулось Публічне акціонерне товариство "УКРІНКОМ" (позивач), представник якого за довіреністю № 43/02 від 31.12.2016 ОСОБА_1 і підписала дану позовну заяву.

У якості доказу сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі, позивачем до позовної заяви додано платіжне доручення № 103 від 17.02.2017.

Проте суд звертає увагу, що платником за вищенаведеним платіжним дорученням вказано не позивача, а іншу юридичну особу - ФК АФІНАЖ ТОВ. При цьому до позовної заяви не додані докази на підтвердження того, що ФК АФІНАЖ ТОВ є представником позивача, якому в т.ч. надано право здійснювати відповідні платежі за позивача (договір, довіреність тощо).

Приписами ст. 237 ЦК України визначається поняття та підстави представництва, відповідно до ч.ч 1, 3 якої представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов"язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представник від імені особи, яку він представляє, здійснює тільки певні юридичні дії внаслідок повноваження. Наявність у представника повноважень є обов'язковою умовою будь - якого представництва.

За наведених обставин, платіжне доручення № 103 від 17.02.2017 не приймається судом у якості належного доказу сплати позивачем судового збору у встановлених порядку та розмірі.

За таких обставин, позовна заява № 422/01 від 24.02.2017 не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути без розгляду.

Суддя О.В.Гумега