ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

01 березня 2017 р. Справа № 902/63/17

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

(АДРЕСА_1)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ситковецьке»

(вул. Мандролька, б. 19, с. Ситківці, Немирівський район, Вінницька область. 22865)

про стягнення 750092,47 грн.

за участю секретаря судового засідання Жиляк С.І.,

представників сторін:

позивача ОСОБА_2 за довіреністю № 512 від 13.02.2017р.;

відповідача Каленяк Е.А. за довіреністю б/н від 10.01.2017р.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ситковецьке» заборгованості в загальному розмірі 750 092,47 грн., з яких: 448 197,10 грн. - основний борг, 64 189,37 грн. - пеня, 237 706,00 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу № 008 від 12.03.2012р. та договором про відступлення права вимоги від 01.08.2012р. в частині проведення розрахунків за поставлений товар.

Ухвалою суду від 16.01.2017р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/63/17 з призначенням до розгляду в судовому засіданні на 01.02.2017р. та зобов'язано сторін надати докази необхідні для вирішення спору.

01.02.2017р. до суду надійшли пояснення щодо обставин викладених в позовній заяві за підписом представника відповідача за довіреністю Каленика Е.А., в яких останній заперечує проти позову посилаючись на наступне.

За період з 12.03.2012р. по 31.07.2012р. ТОВ «Ситковецьке» сплатило на користь ПП «Наша компанія» 188 370,00 грн. за поставлений товар. В подальшому, протягом 2012р. заборгованість перед ПП «Наша компанія» була погашена в повному обсязі. Однак надати підтверджуючі документи ТОВ «Ситковецьке» не може у зв'язку з тим, що ОСОБА_5, яка на той час працювала головним бухгалтером та в подальшому директором підприємства, звільнилася з роботи не передавши працівникам підприємства ніякої документації щодо діяльності підприємства.

Щодо договору про відступлення права вимоги від 03.03.2014р., то ТОВ «Ситковецьке» також надати не може, оскільки його у товариства немає. Даний договір та будь-які документи щодо нього, представником ТОВ «Ситковецьке» не підписувались, про його існування підприємству не було відомо.

Заперечує відповідач і повноваження ОСОБА_6, підписанта зі сторони ТОВ «Ситковецьке» договору відступлення права вимоги від 03.03.2014р.

Заперечує відповідач і факт здійснення платежів на користь ФОП ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу за договором купівлі-продажу № 008 від 12.03.2012р.

01.02.2017р. до суду надійшла заява про застосування строків позовної давності за підписом представника відповідача за довіреністю Каленика Е.А., в якій останній просить відмовити в задоволенні позову у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

При розгляді справи 01.02.2017р. судом оголошено перерву до 01.03.2017р. з метою виконання сторонами вимог ухвали суду в частині надання доказів.

01.03.2017р. до суду надійшла заява за підписом представника відповідача за довіреністю ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі до розгляду цивільної справи № 140/2902/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ТОВ «Ситковецьке» про стягнення коштів та зустрічним позовом ТОВ «Ситковецьке» до ОСОБА_5 про визнання договору недійсним, та розгляду кримінальної справи № 140/217/16-к відносно ОСОБА_5, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4ст.191 КК України.

В судовому засіданні 01.03.2017р. представник відповідача підтримав подане клопотання. Представник позивача заперечила проти даного клопотання посилаючись на його необґрунтованість.

Розглянувши дане клопотання, заслухавши думку представників сторін щодо нього, суд зважає на наступне.

Статтею 79 ГПК України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Пунктом 3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова) встановлено, що відповідно до частини першої статті 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини 2 - 4 статті 35 ГПК України). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Оскільки відсутні будь-які перешкоди для встановлення всіх фактичних обставини, на яких ґрунтується даний позов, та дослідження всіх наявних у матеріалах справи доказів, а дана справа підвідомча та підсудна Господарському суду Вінницької області, останній дійшов висновку про відсутність правових підстав для зупинення провадження у справі, а відтак клопотання відповідача задоволенню не підлягає.

01.03.2017р. до суду надійшли пояснення б/н. від 01.03.2017р. за підписом представника позивача за довіреністю ОСОБА_2, в яких наведено заперечення щодо доводів відповідача. Також зазначеним представником позивача подано до суду пояснення б/н. від 01.03.2017р. щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

12 березня 2012 року між ПП «Наша компанія» (за договором Продавець) та ТОВ «Ситковецьке» (за договором Покупець) укладено договір купівлі-продажу №008. (а.с. 13,14)

Згідно з предметом даного Договором Продавець зобов'язується передати, а Покупець зобов'язується прийняти та сплатити вартість насіння кукурудзи, іменованих у подальшому Товар, відповідно до умов Договору (додаткових угод та специфікацій до нього).

Конкретний асортимент, кількість, ціна, строку поставки та умови оплати Товару наведені в Специфікаціях до даного Договору. Специфікації є невід'ємною частиною даного Договору. Ціна Товару встановлена по домовленості Сторін, а Сторони визначили грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті - Долар США. Оплата Товару (виконання зобов'язання) передбачено в гривні згідно розділу 3 цього Договору. (п. 2.1. Договору)

Загальна сума Договору складається із суми вартості Товару по всіх Специфікаціях, підписаних в рамках цього Договору, які є невід'ємною частиною. (п. 2.2. Договору)

Розділом 3 Договору купівлі продажу №008 від 12.03.2012 р. передбачено, що у разі зміни курсу гривні до долара США на день оплати по договору, загальна сума оплати буде змінюватись відповідно до ставки міжбанківського валютного курсу гривні до долара США.

Відповідно до Специфікації № 4 від 12.03.2012р. до Договору вартість Товару склала 627 900,00 грн., що станом на момент підписання Договору складало 78 000,00 доларів США. (а.с. 15)

За видатковою накладною № 30/2 від 30.04.2012р. ПП «Наша компанія» поставило ТОВ «Ситковецьке» Товар вартістю 627 900,00 грн.. (а.с. 15 на звороті)

Як погоджено Сторонами у Специфікації № 4 від 12.03.2012р. Покупець повинен в строк до дати поставки Товару перерахувати на поточний рахунок Продавця суму попередньої оплати в розмірі 188 370,00 грн..

21.03.2012 р. ТОВ «Ситковецьке» було сплачено на користь ПП «Наша компанія» кошти розмірі 188 370,00 грн. за насіння кукурудзи, що відображено в акті звірки взаємних розрахунків з ПП «Наша компанія» станом на 31.07.2012р. (а.с. 16)

Вказаним актом звірки встановлено, що станом на 31.07.2012 р. заборгованість ТОВ «Ситковецьке» перед ПП «Наша компанія» за видатковою накладною №30/2 становить 439 530 грн.

01 серпня 2012 року між ПП «Наша компанія» та ФОП ОСОБА_1 укладено Договір про відступлення права вимоги. У відповідності до п.1 даного Договору Сторона-1 (ПП «Наша компанія») передала Стороні-2 (ФОП ОСОБА_1.), а Сторона-2 прийняла від Сторони-1 всі права та обов'язки Сторони-1 за Договором купівлі-продажу №008 від 12.03.2012 р. в сумі 54 600,00 доларів США, що становить 439 530,00 грн. за курсом гривні до долара США 8,05 за 1 долар США. (а.с. 18)

За даним Договором до Сторони - 2 переходять всі права та обов'язки Сторони - 1 за договором купівлі - продажу № 008 від 12.03.2012р. в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. (п. 3. Договору)

Даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами. (п. 13 Договору)

За актом приймання-передачі від 01.08.2012р. ПП «Наша компанія» передало, а ФОП ОСОБА_7 прийняв наступні документи:

- договір купівлі-продажу № 008 від 12.02.2012р.;

- специфікацію № 4 від 12.03.2012 р. до договору купівлі-продажу № 008 від 12.02.2012р.;

- видаткові накладні на реалізацію насіння кукурудзи Сингента Аробаз та насіння кукурудзи Монсанто. (а.с. 19)

Як свідчать матеріали справи, зокрема лист ПП «Наша компанія» № 1 від 04.01.2017р. адресований ФОП ОСОБА_1, свої зобов'язання за Договором ФОП ОСОБА_1 виконав в повному обсязі. (а.с. 41)

ФОП ОСОБА_1 надіслав ТОВ «Ситковецьке» 01.08.2012 р. повідомлення про укладення Договору про відступлення права вимоги від 01.08.2012 р., я якому зазначалось, що ФОП ОСОБА_1 є Новим Кредитором по відношенню до ТОВ «Ситковецьке» на суму боргу 54 600,00 доларів США, що є еквівалентом 439 530,00 грн. за Договором купівлі-продажу №008 від 12.03.2012 р.. Також просив повідомити про дату погашення вищезазначеного боргу на його користь. (а.с. 21)

Як свідчать матеріали справи, зокрема акт звірки взаємних розрахунків «Ситковецьке» та ФОП ОСОБА_1 станом на 01.08.2012 р., у зв'язку з заміною кредитора ПП «Наша компанія» та ФОП ОСОБА_8 згідно договору про відступлення права вимоги від 01.08.2012р., заборгованість ТОВ «Ситковецьке» перед ФОП ОСОБА_8 становить 439 530,00 грн. (а.с.20)

У зв'язку з ти, що відповідачем не вчинено будь яких дій, направлених на погашення боргу, позивачем двічі 11 лютого 2013 року та 15 лютого 2014 року направлятись претензії до ТОВ «Ситковецьке» з вимогою негайного погашення боргу. (22, 23)

Також судом встановлено, що 01.03.2013р. між ОСОБА_5 (Позикодавець) та ФОП ОСОБА_1 (Позичальник) укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики). (а.с. 24)

Згідно з предметом цього Договору Позикодавець надає Позичальнику поворотну фінансову допомогу, а Позичальник зобов'язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним Договором.

Поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в межах суми 220 000,00 грн. (п. 2.1. Договору)

Поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 01 березня 2014 року. (п. 3.1. Договору)

Даний Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за Договором. (п. 8.1. Договору)

За прибутковим касовим ордером № 1 від 01.03.2013р. ФОП ОСОБА_1 прийняв від ОСОБА_5 прийняв 220 000,00 грн. фінансової допомоги за Договором про надання поворотної фінансової допомоги від 01.03.2013р. (а.с. 25)

03 березня 2014 року між Кредитором - ОСОБА_5, Боржником - ФОП ОСОБА_1 та Новим боржником - ТОВ «Ситковецьке» укладено Договір про заміну боржника (уступлення права вимоги) по Договору про надання поворотної фінансової допомоги (позики). (а.с. 26)

За умовами п.1.1 цього Договору Боржник передає, а Новий боржник приймає на себе зобов'язання щодо погашення поворотної фінансової допомоги в сумі 220 000,00 грн., що виникло на підставі Договору про надання поворотної фінансової допомоги від 01.03.2013р.

Відповідно до п. 2.2. Договору Новий Боржник у термін до 31.12.2014р. перераховує на рахунок Кредитора суму, визначену у п. 1.1. суму коштів, і таким чином виконує зобов'язання Боржника перед Кредитором.

Договір набирає чинності з дня його укладення і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. (п. 4.1. Договору)

03 березня 2014 року між ТОВ «Ситковецьке» та ФОП ОСОБА_7 було підписано Угоду про зарахування зустрічних однорідних зобов'язань, умовами якої сторони підтвердили, що борг ТОВ «Ситковецьке» перед ФОП ОСОБА_7 за Договором про відступлення права вимоги від 01 серпня 2012 року зменшився на 220 000,00 гривень. (а.с. 42,43)

Актом звірки, підписаним цього ж дня 03.03.2014р. підтверджується зменшення боргу ТОВ «Ситковецьке» перед ФОП ОСОБА_7 на суму 220 000,00 грн. у зв'язку з укладенням Договору про заміну боржника у зобов'язанні від 03 березня 2014 року. Даним Актом також підтверджується, що сума залишку заборгованості відповідача перед позивачем складає 219 530,00 грн. (а.с. 27)

Судом також встановлено, що на виконання Договору про відступлення права вимоги від 01.08.2012р. ТОВ «Ситковецьке» перерахувало ФОП ОСОБА_7 кошти у розмірі 175 000,00 грн., що підтверджується наступними платіжними дорученнями:

- №1700 від 07.03.2014 року на суму 10 000,00 грн.

- №1726 від 20.03.2014 року на суму 20 000,00 грн.

- №1751 від 26.03.2014 року на суму 20 000,00 грн.

- №1815 від 07.04.2014 року на суму 20 000,00 грн.

- №1865 від 24.04.2014 року на суму 5000,00 грн.

- №615 від 31.10.2014 року на суму 50 000,00 грн.

- №639 від 05.11.2014 року на суму 50 000,00 грн. (а.с.29-32)

Виходячи з розрахунку позивача, сума боргу відповідача на момент звернення з позовом до суду становить 16 983,3 долара США, (448 819,10 грн.)

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

В силу ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини першої статті 222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом .

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Договором купівлі-продажу № 008 від 12.03.2012р. строком повної оплати товару визначено до 01.11.2012р.

Судом встановлено, що відповідачем товар до визначеної дати оплачено частково, в сумі 188 370,00 грн.

При цьому, своє право вимоги до ТОВ «Ситковецьке» ПП «Наша компанія» відступило ФОП ОСОБА_1 за Договором про відступлення права вимоги від 01.08.2012р.

Статтею 512 ЦК України визначається, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.

Відповідно до ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

На момент укладення Договору відступлення права вимоги від 01.08.2012р. у ПП «Наша компанія» існувало право вимоги 439 530,00 грн., що за курсом гривні до долара США станом на 01.08.2012 р. становило 54 600,00 доларів США.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

У відповідності до ст.517 ЦК України Кредитор ПП «Наша компанія» передало Новому кредитору ФОП ОСОБА_7 згідно з Актом приймання-передачі від 01.08.2012р. документи, що підтверджують виникнення заборгованості.

Як свідчать матеріали справи, з моменту укладення зазначеного Договору, відповідачем, з урахуванням Угоди про зарахування зустрічних однорідних зобов'язань від 03.03.2014р. та часткових проплат за платіжними дорученнями, погашено заборгованість перед позивачем в розмірі 395 000,00 грн, що було перераховано позивачем в еквівалент до долару США.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України встановлює можливість визначення зобов'язання в грошовому еквіваленті в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України ч.2 ст.533 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду України 6-474цс16 від 18.05.2016 р..

Перевіривши розрахунок позивача про стягнення з відповідача боргу, суд зазначає, що він здійснений в межах міжбанківського курсу долару США, як визначено договором купівлі-продажу № 008, а тому підялгає задоволенню у визначеній позивачем сумі, в розмірі 448 197,10 грн. (16 983,6 доларів США).

Поряд з цим, за порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивачем заявлено до стягнення 64 189,37 грн. пені за період з 23.06.2016р. по 23.12.2016р. та 237 706,00 грн. - 3% річних період з 12.03.2012р. по 23.12.2016 р.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

У відповідності до ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений даним законом, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.У договорі сторони передбачили відповідальність відповідача за несвоєчасне виконання зобов'язань з оплати виконаних робіт у вигляді сплати пені у граничному розмірі, встановленому Законом України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Пунктом 5.1 Договору купівлі-продажу № 008 від 12.03.2012р. визначено, що в випадку порушення термінів оплати, обумовлених у Специфікації(ях) Договору Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченої заборгованості, за кожен день прострочки оплати.

Позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 64 189,37 грн. за період з 23.06.2016р. по 23.12.2016р.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені , з урахуванням діючого законодавства, дійшов висновку, що позивачем було невірно визначено період нарахування пені, а саме без врахування положень п.6 ст.232 Господарського кодексу України.

Судом встановлено, що позивач нарахував відповідачу пеню на загальну суму заборгованості в розмірі 423 061,40 грн., що виникла за накладною № 30/2 від 30.04.2012р., з граничним строком оплати, визначеним Специфікацією № 4 від 12.03.2012р. - до 01.11.2012р. Таким чином період нарахування пені за накладною 30/2 від 30.04.2012р. починається з 01.11.2012р. та закінчується 01.05.2013р.

У п. 2.5. Постанови пленуму Вищого господарського суду України " Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17 грудня 2013 року роз'яснено, що пеня за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Отже, визначений позивачем період нарахування пені (з 23.06.2016 по 23.12.2016) виходить за межі встановленого приписами частини шостої статті 232 ГК України, оскільки початок такого перебігу не може бути змінений сторонами, таким чином суд вважає, що розрахунок пені наданий позивачем є необґрунтованим, в зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 64 189,37 грн. за період з 23.06.2016р. по 23.12.2016р. задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність наданого позивачем розрахунку трьох відсотків річних (розрахунок наведений в позовній заяві) судом виявлено помилки в періоді нарахування. Так, датою порушення зобов'язання позивач визначає 12.03.2012р.(дата укладення договору купівлі-продажу № 008). При цьому, зобов'язання за даним договором підлягали виконанню поетапно: а саме: 188 370,00 грн. до 16.03.2012р.; 219 765,00 грн. до 01.08.2012р.; 219 765,00 грн. до 01.11.2012р.. Перший платіж в розмірі 188 370,00 грн. відповідач здійснив на користь ПП «Наша компанія». До позивача за договором про відступлення права вимоги від 01.08.2012р. перейшло права вимоги за платежами 219 765,00 грн. до 01.08.2012р. та 219 765,00 грн. до 01.11.2012р.. Відтак, порушенням зобов'язання за платежем в розмірі 219 765,00 грн. з терміном оплати до 01.08.2012р. буде 01.08.2012р., а за платежем в розмірі 219 765,00 грн. з терміном оплати до 01.11.2012р. відповідно 01.11.2012р. При здійсненні розрахунку позивачем не було враховано даної обставини. Окрім того, відповідно до методики наведеної позивачем в розрахунку, проводиться нарахування трьох відсотків річних по декілька разів на одну і ту саму суму боргу та за один і той же період. Вказані помилки призвели до значного завищення розміру трьох відсотків річних.

Здійснивши перерахунок трьох відсотків річних за допомогою системи «ЛІГА ЗАКОН» судом отримано 39 648,67 грн. (розрахунок додається).

За таких обставин, в позові в частині стягнення 198 057,33 грн. слід відмовити, як заявлених безпідставно.

Заперечення відповідача щодо того, що ТОВ «Ситковецьке» самостійно протягом 2012 року погасило в повному обсязі борг перед ПП «Наша компанія» не знайшли свого підтвердження. Жодних належних та допустимих доказів сплати боргу за Договором купівлі-продажу №008 від 12.03.2012 р. на користь ПП «Наша компанія» відповідач не надав. Відповідно до ч.1 ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечення відповідача сплати боргу на користь ФОП ОСОБА_1 за платіжними дорученнями №615 від 31.10.2014 р. на суму 50 000,00 грн., №639 від 05.11.2014 р. на суму 50 000,00 грн. та №1815 від 07.04.2014 р. на суму 20 000,00 грн., вказуючи, що вони містять зовсім інше призначення платежу, суд не визнає обґрунтованими, оскільки жодних доказів про наявність інших правовідносин з ФОП ОСОБА_7, крім відносин, що є предметом даного спору відповідачем не надано. Позивач же визнав сплату даних коштів в рахунок погашення боргу по Договору про відступлення права вимоги 01.08.2012 р..

Розглядаючи заперечення відповідача щодо повноважень ОСОБА_6, підписанта зі сторони ТОВ «Ситковецьке», договору відступлення права вимоги від 03.03.2014р., суд зазначає наступне.

В обґрунтування підстав заперечення позову Відповідач зазначає, що відповідно до протоколу зборів учасників ТОВ «Ситковецьке» №21 від 25.01.2013р. директором товариства призначено ОСОБА_5 з правом підпису всіх документів. Разом із тим, цим же протоколом ОСОБА_6 переведено на посаду заступника директора без права підпису документів. Наказом №2-к від 25.01.2013р. ОСОБА_6 займав посаду заступника директора без права підпису документів. Відповідач посилається на п.9.8 Статуту Товариства, згідно якого директор має право першого підпису платіжних та інших фінансово-господарських документів Товариства та без довіреності діє від імені товариства, а тому ОСОБА_6 не мав права підпису тристороннього договору про переведення боргу, укладеного між ОСОБА_5, ТОВ «Ситкоевецьке» та ФОП ОСОБА_1. Також Відповідач зазначає, що даний договір був підроблений ОСОБА_5.

Суд критично ставиться до зазначених заперечень відповідача з огляду на те, що в матеріалах справи наявна Довіреність від 03.03.2014р., видана ОСОБА_6 на право представництва інтересів ТОВ «Ситковецьке» у судових органах, а також, крім іншого, з усіх питань, що пов'язані із справами довірителя, крім того укладати та підписувати договори, зокрема договору купівлі-продажу, міни, дарування, відступлення права вимоги (про заміну боржника) , переведення боргу та заміну кредитора, вексельні угоди, тощо.

Відповідно до ч.1 ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Відповідно до ст.239 ЦК України, правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку від представляє.

Враховуючи те, що дана Довіреність є діючою і видана керівником підприємства, який мав повне право на вчинення будь-яких дій від імені Товариства, що підтверджується статутом ТОВ «Ситковецьке», що знаходиться в матеріалах справи, суд не погоджується з доводами відповідача стосовно відсутності у ОСОБА_6 права підпису договорів, в тому рахунку і тристороннього Договору про заміну боржника (відступлення права вимоги) від 03 березня 2014 року.

Розглядаючи заяву відповідача про застосування строку позовної давності до даних вимог, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). При цьому суд зауважує, що початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

Частковою сплатою боргу на користь ФОП ОСОБА_7 у відповідності до зазначених вище платіжних доручень ТОВ «Ситковецьке» вчинило відповідні дії, що свідчать про визнання боргу (ч.1 ст.264 ЦК України), а тому строк позовної давності перервався і її перебіг почався знову з моменту останньої сплати відповідачем коштів на користь ФОП ОСОБА_7 з 05.11.2014 р..

У відповідності до п.4.4.1. Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України №10 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ч. 1 ст. 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати:

підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір;

часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності.

З огляду на вищевикладене, в його сукупності, заявлені позивачем до стягнення позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в розмірах: 448 197,10 грн. основного боргу та 39 648,67 грн. трьох відсотків річних.

Судові витрати підлягають розподілу за правилами ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ситковецьке» (вул. Мандролька, буд. 19, с. Сітківці, Немирівський район, Вінницька область, 22865, ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_10 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 448 197 (чотириста сорок вісім тисяч сто дев'яносто сім) грн. 10 коп. - боргу; 39 648 (тридцять дев'ять тисяч шістсот сорок вісім) грн. 67 коп. - 3% річних та 7 317 (сім тисяч триста сімнадцять) грн. 69 коп. - витрат на сплату судового збору.

3. В позові в частині стягнення 64 189,37 грн. пені та 198 057,33 грн. трьох відсотків річних відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 06 березня 2017 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи