РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2017Справа №911/4203/16

За позовом Катюжанської сільської ради

до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Вишгородське районне комунальне підприємство "Вишгородтепломережа"

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фонд комунального майна Вишгородського району Київської області

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Мале приватне підприємство "ВПК"

про визнання недійсним та скасування рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2016 № 46 у справі № 953/6-р-02-06-16

Суддя Гумега О.В.

Представники:

від позивача: Дяченко Л.Л. за довіреністю № 10 від 03.02.2017

від відповідача: Клюсова Т.М. за довіреністю № 3 від 03.01.2017

від третьої особи-1: Дяченко Л.Л. за довіреністю № 867/08 від 16.05.2016

від третьої особи-2: не з'явився

від третьої особи-3: Хлебцевич Д.В. за довіреністю № б/н від 24.02.2017.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

21.12.2016 Катюжанська сільська рада звернулась до Господарського суду Київської області з позовною заявою № 661/02-49 від 20.12.2016 до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2016 № 46 у справі № 953/6-р-02-06-16.

Позовні вимоги мотивовано тим, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, недоведеністю обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими, а також, невідповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинам справи. За наведених підстав позивач вважає, що оскаржуване рішення підлягає визнанню недійсним та скасуванню.

Ухвалою Господарського суду Київської області № 911/4203/16 від 27.12.2016 на підставі ст.ст. 15, 17, 86 Господарського процесуального кодексу України позовну заяву Катюжанської сільської ради надіслано за встановленою підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2017 справу № 911/4203/16 передано на розгляд судді Гумезі О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2017 порушено провадження у справі № 911/4203/16 та призначено розгляд справи на 06.02.2017 об 11:40 год.

24.01.2017 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов супровідний лист з документами для долучення до матеріалів справи. Зазначеним листом відповідач повідомив суд про відсутність аналогічного спору, а також про те, що копія рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2016 № 46 у справі № 953/6-р-02-06-16 була направлена відповідачу листом від 25.10.2016 № 02-06/3667, яка була отримана відповідачем 02.11.2016.

01.02.2017 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю, оскільки відповідачем обґрунтовано визнано бездіяльність Катюжанської сільської ради, яка полягає у невизначені Малого приватного підприємства "ВПК" виконавцем послуг з постачання теплової енергії на альтернативній основі на території с. Катюжанка, де розташовані зокрема, Катюжанська загальноосвітня середня школа (вул. Біла, 60 (колишня Радянська) та прилеглий житловий багатоквартирний будинок (вул. Біла, 35-а (колишня Радянська), порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, яка може призвести до недопущення конкуренції.

06.02.2017 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" та Фонду комунального майна Вишгородського району Київської області.

06.02.2017 через відділ діловодства суду від представника Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" надійшло клопотання про залучення Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

06.02.2017 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло повідомлення про відсутність аналогічного спору.

06.02.2017 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

06.02.2017 через відділ діловодства суду від представника Фонду комунального майна Вишгородського району Київської області надійшло клопотання про залучення Фонду комунального майна Вишгородського району Київської області до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

В судове засідання, призначене на 06.02.2017, представники позивача та відповідача з'явилися.

В судовому засіданні, призначеному на 06.02.2017, здійснювався розгляд клопотань позивача, Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" та Фонду комунального майна Вишгородського району Київської області, поданих 06.02.2017 через відділ діловодства суду, про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" та Фонду комунального майна Вишгородського району Київської області.

Заслухавши пояснення представників позивача, Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" та Фонду комунального майна Вишгородського району Київської області, дослідивши матеріали справи, керуючись положеннями ст. 27 ГПК України, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотань позивача, Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа", Фонду комунального майна Вишгородського району Київської області та залучення до участі у справі Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" та Фонду комунального майна Вишгородського району Київської області в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Враховуючи необхідність залучення до участі у справі третіх осіб та положення ч. 1 ст. 77 ГПК України, суд дійшов висновку про неможливість вирішення справи по суті в судовому засіданні, призначеному на 06.02.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2017 відкладено розгляд справи на 27.02.2017 о 12:50 год., залучено до участі у справі в якості третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Вишгородське районне комунальне підприємство "Вишгородтепломережа" та в якості третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фонд комунального майна Вишгородського району Київської області.

21.02.2017 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення по суті спору, відповідно до яких, з урахуванням відзиву на позовну заяву, відповідач вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

27.02.2017 через відділ діловодства суду від представника Малого приватного підприємства "ВПК" надійшло клопотання про залучення Малого приватного підприємства "ВПК" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

В судове засідання, призначене на 27.02.2017, з'явились представники позивача, відповідача та третьої особи-1.

Представник третьої особи-2 в судове засідання 27.02.2017 не з'явився, причини неявки суду не повідомив, вимоги ухвали суду від 06.02.2017 не виконав, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні, призначеному на 27.02.2017, представник третьої особи-1 подав пояснення у справі, відповідно до яких повідомив суд про те, що позовні вимоги позивача підтримує повністю та вважає рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2016 № 46 у справі № 953/6-р-02-06-16 таким, що підлягає скасуванню. Пояснення залучені судом до матеріалів справи та передані до відділу діловодства суду для реєстрації.

В судовому засіданні, призначеному на 27.02.2017, здійснювався розгляд клопотання Малого приватного підприємства "ВПК", поданого 27.02.2017 через відділ діловодства суду, про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Малого приватного підприємства "ВПК".

Представники Малого приватного підприємства "ВПК" та відповідача в судовому засіданні 27.02.2017 підтримали зазначене клопотання, подане 27.02.2017 через відділ діловодства суду представником Малого приватного підприємства "ВПК", про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Малого приватного підприємства "ВПК", надали усні пояснення щодо необхідності задоволення останнього, оскільки, на думку представника Малого приватного підприємства "ВПК", рішення у справі № 911/4203/16 може вплинути на права та обов'язки Малого приватного підприємства "ВПК" щодо однієї зі сторін.

Заслухавши пояснення представників відповідача та Малого приватного підприємства "ВПК", дослідивши матеріали справи, керуючись положеннями ст. 27 ГПК України, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання представника Малого приватного підприємства "ВПК", поданого 27.02.2017 через відділ діловодства суду, та залучення до участі у справі Малого приватного підприємства "ВПК" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Враховуючи необхідність залучення до участі у справі третьої особи та положення ч. 1 ст. 77 ГПК України, суд дійшов висновку про неможливість вирішення справи по суті в судовому засіданні, призначеному на 27.02.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2017 відкладено розгляд справи на 06.03.2017, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Мале приватне підприємство "ВПК".

27.02.2017 через відділ діловодства суду від представника третьої особи-2 надійшли письмові пояснення, відповідно до яких третя особа-2 підтримала заявлені позивачем позовні вимоги, вказавши, що вважає недійсним та таким, що підлягає скасуванню рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2016 № 46 у справі № 953/6-р-02-06-16.

28.02.2017 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло повідомлення з доказами направлення копії позовної заяви і доданих до неї документів третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

02.03.2017 через відділ діловодства суду від третьої особи-3 надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та зняття копій документів. Клопотання судом задоволене.

06.03.2017 через відділ діловодства суду від третьої особи-1 надійшов супровідний лист з документами для долучення до матеріалів справи, а саме: копіями Договорів на закріплення майна, що перебуває у спільній комунальній власності територіальної громади сіл Катюжанка та Гута Катюжанська Вишгородського району на праві оперативного управління від 29.09.2011 та від 10.10.2012, копіями актів прийому-передачі котельні з обладнанням села Катюжанка, вул.. Радянська, 60-А від 29.09.2011 та від 10.10.2012.

06.03.2017 через відділ діловодства суду від третьої особи-3 надійшли пояснення у справі, відповідно до яких вважає позовні вимоги щодо скасування рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2016 № 46 у справі № 953/6-р-02-06-16 безпідставними, обмеження конкуренції неприпустимим, а недопущення до ринку теплової енергії підприємства, яке в своїй діяльності для виробництва теплової енергії використовує альтернативні джерела, що дозволяють відмовитись від використання природного газу, такими, що загрожують енергетичній незалежності країни.

До наведених пояснень третьою особою-3 залучено докази на проведення нею реконструкції котельні та докази сплати орендної плати за Договором оренди від 13.07.2011 (відповідні платіжні доручення).

Крім того, третя особа-3 у наведених поясненнях зазначила, що послуги, які нею надаються не є послугами з централізованого опалення, а відносяться до житлово-комунальних послуг, а визначення МПП "ВПК" як виконавця послуг з теплопостачання відноситься безпосередньо до повноважень Катюжанської сільської ради.

В судове засідання, призначене на 06.03.2017, з'явились представники позивача, відповідача, третьої особи-1 та третьої особи-3.

Представник третьої особи-2 в судове засідання, призначене на 06.03.2017, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи

Судом враховані роз'яснення, надані Вищим господарським судом України у п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно яких розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Як зазначено у п. 3.9.1 вищенаведеної постанови Пленуму ВГСУ, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. Там же зазначено, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Поштове відправлення з ухвалою суду від 06.02.2017, якою Фонд комунального майна Вишгородського району Київської області залучено до участі у справі в якості третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, рівно як і ухвала суду від 27.02.2017 були направлені третій особі-2 за адресою 07301, Київська область, м. Вишгород, пл. Шевченка, 1, яка відповідає адресі місцезнаходження третьої особи-2, що підтверджується наявними в матеріалах справи відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно третьої особи-2. Додатково обізнаність третьої особи-2 про залучення її до участі у справі № 911/4203/16 та судовий розгляд цієї справи підтверджується поясненнями, поданими третьою особою-2 через відділ діловодства суду 27.02.2017.

За наведених обставин, вважається, що третя особа-2 була повідомлена про час і місце розгляду справи судом.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні. Такими обставинами є, зокрема, нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу.

Водночас, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, інших учасників судового процесу, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір в даному судовому засіданні, судом встановлено не було.

При цьому судом враховано, що згідно поданих через відділ діловодства суду 27.02.2017 пояснень, третя особа-2 висловила власну правову позицію по суті спору у даній справі.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 06.03.2017 без участі представника третьої особи-2, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та з огляду на встановлений статтею 69 ГПК України строк вирішення спору.

Представник позивача в судовому засіданні 06.03.2017 надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 06.03.2017 проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, поданому 01.02.2017 через відділ діловодства суду, та у письмових поясненнях, поданих 21.02.2017 через відділ діловодства суду.

Представник третьої особи-1 в судовому засіданні 06.03.2017 надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, з урахуванням письмових пояснень у справі, поданих ним в судовому засіданні 06.03.2017, зазначив, що заявлені позивачем вимоги вважає такими, що підлягають задоволенню.

Представник третьої особи-3 в судовому засіданні 06.03.2017 надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, з урахуванням письмових пояснень у справі, поданих ним через відділ діловодства суду 06.03.2017, зазначив, що заявлені позивачем вимоги вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 06.03.2017 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третіх осіб-1,3, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судових засіданнях оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, суд

ВСТАНОВИВ:

На виконання доручення Антимонопольного комітету України від 22.06.2015 № 8-01/5295 Київське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення) здійснило розгляд заяви Малого приватного підприємства "ВПК" (далі - МПП "ВПК", Підприємство) (вх. Відділення від 24.06.2015 № 01-11-35) щодо ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції Катюжанською сільською радою Київської області.

18.10.2016 Адміністративною колегією Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення № 46 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" у справі № 953/6-р-02-06-16 (далі - Рішення), яким:

- визнано бездіяльність Катюжанської сільської ради, яка полягає у невизначені МПП "ВПК" виконавцем послуг з постачання теплової енергії на альтернативній основі на території с. Катюжанка, де розташовані, зокрема, Катюжанська загальноосвітня середня школа (вул. Біла, 60 (колишня Радянська) та прилеглий житловий багатоквартирний будинок (вул. Біла, 35-а (колишня Радянська), порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 15, пунктом 3 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування, яка може призвести до недопущення конкуренції (п. 1 резолютивної частини Рішення);

- зобов'язано Катюжанську сільську раду припинити порушення, викладене у пункті 2 резолютивної частини цього рішення, шляхом здійснення заходів, щодо визначення МПП "ВПК" виконавцем послуг з постачання теплової енергії на альтернативній основі на території с, Катюжанка, де розташовані, зокрема, Катюжанська загальноосвітня середня школа (вул. Біла, 60 (колишня Радянська) та прилеглий житловий багатоквартирний будинок (вул. Біла, 35-а (колишня Радянська), передбачених статтею 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги у двох місячний строк з моменту отримання рішення (п. 2 резолютивної частини Рішення).

Рішення мотивовано такими фактичними даними:

- Катюжанська сільська рада (далі - Рада) відповідно до статті 140 Конституції України є органом місцевого самоврядування;

- правовий статус місцевого самоврядування в Україні, згідно з частинами першою та третьою статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України;

- МПП "ВПК" здійснює виробництво, транспортування та постачання теплової енергії з використанням альтернативних (відновлюваних) джерел енергії (на підставі ліцензій серія АЕ № 194667, серія AB № 582457, серія AB № 582458, що видані Київською обласною державною адміністрацією, а саме використовує в якості палива паливні гранули пресовані з деревини (палети). Підприємство встановило та експлуатує на території Київської області котельні, які працюють на альтернативному паливі;

- МПП "ВПК" на підставі Договору оренди приміщення, що належить до комунальної власності від 13.07.2011 (далі - Договір оренди від 13.07.2011), укладеного з Радою, орендувало частину приміщення котельні, яка знаходиться за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н. с. Катюжанка, вул. Радянська, 60-А, та провело реконструкцію котельні з встановленням теплотехнічного обладнання. Підприємство встановило технічне обладнання з метою виробництва та постачання теплової енергії для опалення приміщення Катюжанської загальноосвітньої середньої школи за адресою с. Катюжанка, вул. Радянська, 60 та прилеглих житлових багатоквартирних будинків;

- листами від 07.11.2014 № 234 та від 17.12.2014 № 281 Підприємство зверталось до Ради з проханням визначити його надавачем послуг з постачання теплової енергії на території Катюжанської сільської ради, в зв'язку з тим, що МПП "ВПК" має технічну можливість виробляти теплову енергію з використанням альтернативного палива (паливних гранул з деревини) та має відповідні ліцензії на провадження господарської діяльності;

- листом від 11.12.2014 № 778 Рада надала відповідь МПП "ВПК" на лист від 07.11.2014 № 234, відповідно до якої, з посиланням на ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", рекомендувала МПП "ВПК" звернутися до Вишгородської районної адміністрації для вирішення питання надання комунальних послуг з постачання теплової енергії;

- на запит Відділення про надання інформації, Рада листом від 21.07.2015 № 369/02-22 (вх. Відділення від 24.07.2015 № 01-06-1459) повідомила, що відповідно до рішення виконавчого комітету Ради від 15.09.2010 року № 36, виконавцем послуг з централізованого опалення визначено ВРКП "Вишгородтепдомережа", оскільки вказана організація - одна організація в районі з надання якісних послуг з централізованого опалення;

- разом з тим, як встановлено Відділенням, Радою не зазначено жодних об'єктивних підстав та обгрунтованих причин з посиланням на пункти, частини, статті законів та/чи підзаконних актів, де було б зазначено, що МПП "ВПК" не може бути визначено виконавцем послуг з постачання теплової енергії на альтернативній основі на території с. Катюжанка, а саме для Катюжанської загальноосвітньої середньої школи, що розташована за адресою: вул. Радянська, 60 та прилеглих житлових багатоквартирних будинків (далі - спірні об'єкти). Крім того, на відміну від ВРКП "Вишгородтепдомережа", що надає послуги з централізованого опалення, МПП "ВПК", маючи технічну можливість та відповідні ліцензії, виявило бажання надавати послуги з постачання теплової енергії на альтернативній основі, а саме з використанням паливних гранул пресованих з деревини;

- Відділення дійшло висновку, що бездіяльність Ради, яка полягає у невизначені МПП "ВПК" виконавцем послуг з постачання теплової енергії на альтернативній основі на території с. Катюжанка, а саме для спірних об'єктів, може призвести до недопущення конкуренції нa ринку постачання теплової енергії;

- з метою усунення причин і умов, що сприяли виникненню порушення законодавства про захист економічної конкуренції, Адміністративна колегія Відділення надала Раді обов'язкові для розгляду рекомендації від 24.09.2015 № 26-рк (далі - Рекомендації), а саме: у 15-денний термін з дня отримання рекомендацій внеси на розгляд на черговому засіданні Ради питання щодо визначення МПП "ВПК" виконавцем послуг з постачання теплової енергії на території с. Катюжанка, а саме для спірних об'єктів;

- у передбачений Рекомендаціями строк, інформація щодо виконання положень рекомендацій Катюжанською сільською радою до Відділення не надійшла, у зв'язку з чим розпорядженням Адміністративної колегії Відділення від 19.01.2016 № 6-р було розпочато розгляд справи за ознаками вчинення порушення Катюжанською сільською радою законодавства про захист економічної конкуренції;

- листом від 03.02.2016 № 54 (вх. Відділення від 05.02.2016 № 01-06-274) Рада надала письмові пояснення (заперечення) у справі, зазначивши, зокрема, що забезпечення тепловою енергією об'єктів на території с. Катюжанка, а саме спірних об'єктів, технічно можливе від котельні, яка розташована за адресою: вул. Радянська, 60-А, с. Катюжанка, відповідно до рішення Вишгородської районної ради від 17.10.2013 № 403-30-VI "Про прийняття об'єктів нерухомого майна - котельні-бойлерної та котельні з обладнанням у спільну комунальну власність територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району з комунальної власності територіальної громади сіл Катюжанка та Гута Катюжанська", зазначена котельня належить на праві спільної комунальної власності територіальним громадам сіл, селища, міста Вишгородського району. У зв'язку із зазначеним, Рада вказала на неможливість виконання нею Рекомендацій, оскільки чинним законодавством не передбачено визначення виконавця послуг з постачання теплової енергії та з огляду на відсутність у сільській ради повноважень щодо управління об'єктами спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району;

- на спростування доводів Ради, Відділення у Рішенні зазначило, що:

згідно з рішенням виконавчого комітету Катюжанської сільської ради від 15.09.2010 № 36, Вишгородське районне комунальне підприємство "Вишгородтепдомережа" визначено виробником та виконавцем послуг з теплопостачання, постачання холодної води і водовідведення на території Катюжанської сільської ради;

при прийнятті вищезазначеного рішення виконавчий комітет Катюжанської сільської ради керувався ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування", які передбачають повноваження органів місцевого самоврядування щодо визначення виконавця житлово-комунальних послуг;

у Відділення наявні копії рішень інших органів місцевого самоврядування Київської області щодо визначення МПП "ВПК" виконавцем послуг з постачання теплової енергії, зокрема, рішеннями виконавчого комітету Чабанівської селищної ради від 01.10.2013 № 60, виконавчого комітету Вишневої міської ради від 29.10.2013 № 59/17, виконавчого комітету Шпітьківської сільської ради від 27.04.2016 № 45 визначено МПП "ВПК" як виробника, транспортувальника та постачальника теплової енергії для відповідних об'єктів;

відмова Ради щодо визначення МПП "ВПК" виконавцем послуг з постачання теплової енергії безпідставна, оскільки Підприємство зверталось до Ради з метою визначення його виконавцем послуг з постачання теплової енергії, а не послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення, які за своєю суттю є централізованими;

не визначення МПП "ВПК" виконавцем послуг з постачання теплової енергії на альтернативній основі, перешкоджає Підприємству на конкурентних засадах приймати участь у державних (публічних) закупівлях та обмежує розвиток конкуренції в цілому на ринку надання послуг з постачання теплової енергії.

За наведених обставин, Відділення у Рішенні дійшло висновку, що бездіяльність Катюжанської сільської ради, яка полягає у невизначені МПП "ВПК" виконавцем послуг з постачання теплової енергії на альтернативній основі на території с. Катюжанка, де розташовані, зокрема, Катюжанська загальноосвітня середня школа (вул. Біла, 60 (колишня Радянська) та прилеглий житловий багатоквартирний будинок (вул. Біла, 35-а (колишня Радянська), є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 15, пунктом 3 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування, яка може призвести до недопущення конкуренції.

Натомість, Катюжанська сільська рада (позивач) вважає, що під час прийняття вищенаведеного Рішення Відділенням (відповідачем) порушено та неправильно застосовано норми матеріального права, неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, не доведено обставини, які мають значення для справи і які визнано встановленими, а висновки, викладені у Рішенні, не відповідають обставинам справи, оскільки:

- норми ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та положення Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25.04.2005 № 60, на які відповідач посилається в оскаржуваному Рішенні, змінили свою редакцію та діють в іншій редакції, ніж зазначено у Рішенні, з урахуванням якої, як вважає позивач, до відання органів місцевого самоврядування не належать повноваження із визначення виконавця послуг з централізованого опалення.

- відповідач перемішав такі окремі види діяльності, як постачання теплової енергії та надання комунальних послуг з централізованого опалення і застосовує новий вид діяльності - надання послуг з постачання теплової енергії;

- питання постачання теплової енергії врегульовані Законом України "Про теплопостачання", зокрема, статтею 13 наведеного закону визначені повноваження органів місцевого самоврядування у зазначеній сфері, за змістом цієї статті органи місцевого самоврядування не наділені такими повноваженнями як визначення виконавця послуг з постачання теплової енергії;

- відповідач не досліджував обставин стосовно того, що в оренду МПП "ВПК", згідно укладеного останнім з Катюжанською сільською радою Договору оренди від 13.07.2011, була передана частина приміщень для здійснення саме виробництва теплової енергії, тоді як відповідні мережі та обладнання для здійснення транспортування теплової енергії та її постачання (що є окремими видами діяльності) МПП "ВПК" не передавались; на думку позивача, відносини між власником мереж, обладнання та виробником теплової енергії мають регулюватись окремими угодами відповідно до вимог Закону України "Про теплопостачання", МПП "ВПК" не є ні транспортуючою, ні теплопостачальною організацією на території с. Катюжанка;

- відповідач не врахував надані позивачем пояснення стосовно того, що:

МПП "ВПК" не проведено державної реєстрації Договору оренди приміщення, що належить до комунальної власності від 13.07.2011, у зв'язку з чим позивач вважає такий правочин неукладеним;

МПП "ВПК" не вчинено жодних дій для розміщення твердопаливного котла в орендованому приміщенні для подальшого виробництва теплової енергії та не надано жодного документу згідно вимог Закону України "Про теплопостачання" та норм ДБН про введення в експлуатацію обладнання в котельні, яке повинно працювати на альтернативному паливі;

згідно з рішенням Катюжанської сільської ради від 04.09.2013 № 351-36-VІ безоплатно передано котельню з комунальної власності громади с. Катюжанка у спільну комунальну власність територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району;

згідно з рішенням Вишгородської районної ради від 17.10.2013 № 403-30-VІ котельня прийнята у спільну комунальну власність територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району, закріплена на праві повного господарського відання за Вишгородським районним комунальним підприємством "Вишгородтепломережа", а отже, на твердження позивача, котельня не належить громаді с. Катюжанка і сільська рада неправомочна приймати рішення стосовно цього майна.

З огляду на вищенаведені обставини та керуючись приписами ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", позивач просить суд визнати недійсним та скасувати рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2016 № 46 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" у справі № 953/6-р-02-06-16

Відповідач проти позову заперечує з підстав його необґрунтованості, вважає Рішення законним та обґрунтованим.

Треті особи-1, 2 згідно наданих суду письмових пояснень вважають заявлені позивачем вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Третя особа-3 згідно наданих суду письмових пояснень вважає заявлені позивачем вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно із ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до приписів статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін та третіх осіб, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Правовідносини, пов'язані з обмеженням монополізму та захистом суб'єктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й Господарського кодексу України (далі - ГК України), і відтак - господарськими, а тому справи, що виникають з відповідних правовідносин, згідно з частиною третьою статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" розглядаються господарськими судами.

Отже, спір у даній справі відноситься до підвідомчості господарських судів і підлягає вирішенню за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції, тощо.

Відповідно до частини першої статті ст. 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначені підстави для початку розгляду органами Антимонопольного комітету України справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, за заявами суб'єктів господарювання, громадян, об'єднань, установ, організацій про порушення їх прав внаслідок дій чи бездіяльності, визначених цим Законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно частини 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; визнання суб'єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку; накладення штрафу тощо.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

По матеріалам справи судом встановлено, що позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним Рішення в межах строку, встановленого ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" для оскарження рішень Антимонопольного комітету України.

Частиною 1 статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначені підстави для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України, а саме:

неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи;

недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими;

невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи;

порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Оскаржуваним рішенням визнано бездіяльність Катюжанської сільської ради, яка полягає у невизначені МПП "ВПК" виконавцем послуг з постачання теплової енергії на альтернативній основі на території с. Катюжанка порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 15, пунктом 3 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції" антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю є прийняття будь-яких актів (рішень, наказів, розпоряджень, постанов тощо), надання письмових чи усних вказівок, укладення угод або будь-які інші дії чи бездіяльність органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю (колегіального органу чи посадової особи), які призвели або можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції.

Згідно з частиною третьою вищенаведеної статті, вчинення антиконкурентних дій органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні дії органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю.

При прийнятті рішення у даній господарській справі, суд дослідив зміст оскаржуваного Рішення та документи, на підставі яких було прийняте це рішення, врахував усні та письмові пояснення і докази, надані представниками сторін та третіх осіб, у зв'язку з чим встановив наступне.

Щодо тверджень позивача про те, що до відання органів місцевого самоврядування не належать повноваження із визначення виконавця послуг з централізованого опалення, а таким виконавцем автоматично стає теплопостачальна організація.

В оскаржуваному Рішенні відповідно до статті 140 Конституції України, Відділення дійшло обґрунтованого висновку про те, що Катюжанська сільська рада є органом місцевого самоврядування. В свою чергу, відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закон. Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ст. 25 вищевказаного Закону сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

З наявних в матеріалах справи листів від 07.11.2014 № 234 та від 17.12.2014 № 281 вбачається, що МПП "ВПК" зверталось до Ради з проханням визначити його надавачем комунальних послуг з постачання теплової енергії на території Катюжанської сільської ради.

В якості додатків до вказаних листів МПП "ВПК" було додано ліцензії на здійснення ним виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, ТЕС, АЕС, когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлювальних джерел енергії (ліцензія серії АЕ № 194667), транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами (ліцензія серії AB № 582457), постачання теплової енергії (ліцензія серії AB № 582458).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначає Закон України "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно визначень термінів ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги":

житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством;

виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;

виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги;

споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Частиною 1 статті 3 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг (ч. 2 ст. 3 вказаного Закону).

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 10.04.2014 р. N 1198-VII) до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить визначення виконавця житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Як визначено частиною 1 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій;

послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків;

послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд.

Отже, відповідно до наведених норм п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить визначення виконавця житлово-комунальних послуг, за виключенням послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги": відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах; учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник; виробник послуг може бути їх виконавцем; виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" розроблено Порядок визначення виконавця житлово-комунальних послуг, затверджений наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 25.04.2005 № 60 (далі - Порядок визначення виконавця житлово-комунальних послуг).

У Порядку терміни вживаються у значенні, що використовується в Законі України "Про житлово-комунальні послуги" (п. 1.4 Порядку).

Відповідно до Порядку органами місцевого самоврядування, власниками житлових будинків визначаються виконавці таких житлово-комунальних послуг:

з управління будинком, спорудою або групою будинків;

з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій;

з ремонту приміщень, будинків, споруд, передбачених пунктом 4 частини першої статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (п. 1.1 Порядку (тут і далі - зі змінами згідно з наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 13.10.2014 № 279).

Пунктом 1.2 Порядку визначено, що виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Водночас, згідно приписів п. 1.6 Порядку, виконавець житлово-комунальних послуг визначається органами місцевого самоврядування, крім випадків, коли власник (власники) житлових будинків бажає (бажають) визначити виконавця житлово-комунальних послуг самостійно.

Крім того, пунктом 1.7 Порядку встановлено, що органи місцевого самоврядування чи власник (власники) житлових будинків можуть визначати виконавців всіх або окремих житлово-комунальних послуг.

Судом також досліджено, що Законом України "Про теплопостачання" визначаються основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об'єктах сфери теплопостачання та регулюються відносини, пов'язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання.

Згідно визначень термінів ст. 1 Закону України "Про теплопостачання":

виробництво теплової енергії - господарська діяльність, пов'язана з перетворенням енергетичних ресурсів будь-якого походження, у тому числі альтернативних джерел енергії, на теплову енергію за допомогою технічних засобів з метою її продажу на підставі договору;

постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов'язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору;

система децентралізованого теплопостачання - сукупність джерел теплової енергії потужністю від 1 до 3 Гкал/год., місцевих (розподільчих) теплових мереж;

система централізованого теплопостачання - сукупність джерел теплової енергії, магістральних та місцевих (розподільчих) теплових мереж, що об'єднані між собою та використовуються для теплозабезпечення споживача, населеного пункту, яка включає системи децентралізованого та помірно-централізованого теплопостачання;

суб'єкти відносин у сфері теплопостачання - фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм та форми власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування;

теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про теплопостачання" цей Закон регулює відносини, що виникають у зв'язку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії, державним наглядом (контролем) у сфері теплопостачання, експлуатацією теплоенергетичного обладнання та виконанням робіт на об'єктах у сфері теплопостачання суб'єктами господарської діяльності незалежно від форми власності.

Зі змісту норм статті 5 Закону України "Про теплопостачання" вбачається, що регулювання відносин у сфері теплопостачання має особливості, визначені цим Законом. Ці особливості викликані такими об'єктивними умовами функціонування систем теплопостачання, зокрема:

наявністю поділу господарської діяльності у сфері теплопостачання на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії;

існуванням різних технологій виробництва теплової енергії, у тому числі технологій комбінованого виробництва електричної і теплової енергії та з використанням нетрадиційних і поновлюваних джерел енергії;

централізованим теплопостачанням споживачів від теплоелектроцентралей і котелень, які входять до об'єднаної енергетичної системи України.

Отже, господарська діяльність у сфері теплопостачання поділяється на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Згідно статті 13 Закону України "Про теплопостачання" до основних повноважень органів місцевого самоврядування у сфері теплопостачання належать:

регулювання діяльності суб'єктів відносин у сфері теплопостачання в межах, віднесених до відання відповідних рад;

затвердження місцевих програм розвитку у сфері теплопостачання, участь у розробці та впровадженні державних і регіональних програм у цій сфері;

затвердження з урахуванням вимог законодавства у сфері теплопостачання проектів містобудівних програм, генеральних планів забудови населених пунктів, схем теплопостачання та іншої містобудівної документації;

здійснення контролю за забезпеченням споживачів тепловою енергією відповідно до нормативних вимог;

погодження на розміщення в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці нових або реконструкцію діючих об'єктів теплопостачання та сприяння розвитку систем теплопостачання на відповідній території;

встановлення для відповідної територіальної громади в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на теплову енергію, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності, крім тарифів на теплову енергію, що виробляється на установках комбінованого виробництва теплової і електричної енергії;

погодження інвестиційних програм стосовно об'єктів теплопостачання, що перебувають у комунальній власності, крім тих, що виробляють теплову енергію на теплоелектроцентралях, ТЕС, АЕС, когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії;

сприяння провадженню інвестиційної діяльності у сфері теплопостачання.

Матеріалами справи підтверджується, що основними видами діяльності МПП "ВПК" є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, тобто МПП "ВПК" є учасником відносин у сфері житлово-комунальних послуг.

Так, МПП "ВПК" здійснює виробництво, транспортування та постачання теплової енергії з використанням альтернативних (відновлюваних) джерел енергії на підставі ліцензій на здійснення ним виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, ТЕС, АЕС, когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлювальних джерел енергії (ліцензія серії АЕ № 194667), транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами (ліцензія серії AB № 582457), постачання теплової енергії (ліцензія серії AB № 582458), що видані Київською обласною державною адміністрацією.

МПП "ВПК" на підставі Договору оренди від 13.07.2011, укладеного з Радою, орендувало частину приміщення котельні, яка знаходиться за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н. с. Катюжанка, вул. Радянська, 60-А, та провело реконструкцію котельні з встановленням теплотехнічного обладнання. Підприємство встановило технічне обладнання з метою виробництва та постачання теплової енергії для опалення приміщення Катюжанської загальноосвітньої середньої школи за адресою с. Катюжанка, вул. Радянська, 60 та прилеглих житлових багатоквартирних будинків.

Судом враховано, що МПП "ВПК" зверталось до Катюжанської сільської ради (листами від 07.11.2014 № 234, від 17.12.2014 № 281) з проханням визначити його надавачем комунальних послуг з постачання теплової енергії на території Катюжанської сільської ради, а не послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення.

Відповідно до п. 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005, № 630, централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Водночас, згідно вищенаведених приписів ст. 1 Закону України "Про теплопостачання", постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов'язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Таким чином, оскільки в спірному випадку звернення МПП "ВПК" до Катюжанської сільської ради не йшлося про визначення Підприємства виконавцем послуг з централізованого опалення, то відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п.п. 1.6, 1.7 Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг до повноважень Катюжанської сільської ради як органу місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належало визначення виконавця житлово-комунальних послуг, зокрема, з постачання теплової енергії. До того ж, судом враховано, що згідно статті 1 Закону України "Про теплопостачання" надано визначення системи децентралізованого теплопостачання, якою є сукупність джерел теплової енергії потужністю від 1 до 3 Гкал/год., місцевих (розподільчих) теплових мереж, та саме таке визначення відповідає діяльності МПП "ВПК".

Отже, оцінивши у сукупності вищенаведені правові норми Законів України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про житлово-комунальні послуги", "Про теплопостачання", положення Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг та фактичні обставини справи, суд погоджується з висновком Відділення в оскаржуваному Рішенні про те, що твердження Катюжанської сільської ради, наведені у листі № 234 від 07.11.2014, не обґрунтовують відмову Ради щодо визначення МПП "ВПК" виконавцем послуг з постачання теплової енергії, оскільки Підприємство зверталось до Ради з метою визначення його виконавцем послуг з постачання теплової енергії на території Катюжанської сільської ради, а не послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення, які за своєю суттю є централізованими.

З урахуванням зазначеного, хоча доводи позивача у позовній заяві стосовно того, що до відання органів місцевого самоврядування не належать повноваження із визначення виконавця послуг з централізованого опалення (таке виключення містить п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"), є вірними по своїй суті, втім не стосуються предмету спірних правовідносин (визначення органом місцевого самоврядування виконавця послуг з постачання теплової енергії), а тому відхиляються судом як безпідставні.

Також, відхиляються судом як безпідставні доводи позивача у позовній заяві щодо редакції норм статей, на які відповідач посилався у Рішенні.

Щодо тверджень позивача з приводу того, що МПП "ВПК" не провело державну реєстрацію Договору оренди від 13.07.2011, у зв'язку з чим позивач вважає зазначений договір неукладеним.

Організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна, що перебуває у комунальній власності, регулюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна" (ст. 1 наведеного Закону).

З урахуванням приписів частини 5 статті 16, підпункту 1 пункту "а" статті 29, частини 5 статті 60 закону України "Про місцеве самоврядування", абзацу 3 статті 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передача в оренду майна, що належить до комунальної власності, здійснюється тільки за наявності відповідного рішення ради.

На підставі рішення № 86 від 06.07.2011 VIII сесії 6-го скликання Катюжанської сільської ради, 13.07.2011 між Катюжанською сільською радою (орендодавець) та МПП "ВПК" (орендар) укладено Договір оренди приміщення, що належить до комунальної власності, який був посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 13.07.2011 за № 961.

Відповідно до п. 1.1 вказаного Договору оренди МПП "ВПК" орендувало частину приміщення котельні площею 66 м2, яка належить до комунальної власності територіальної громади с. Катюжанка в особі Катюжанської сільської ради та знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Катюжанка, вул. Радянська, 60-А.

Передача зазначеного майна відповідно до п. 2.1 вказаного Договору оренди була засвідчена Актом приймання-передачі приміщення від 13.07.2011, що є невід'ємною частиною договору.

Згідно п. 11.1 Договору оренди цей договір укладено строком на 25 років і він діє 12.07.2036.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.

Зазначений Договір оренди підписаний уповноваженими представниками сторонами, а відтак, сторони досягли домовленості з усіх істотних умов договору та в силу приписів статті 12 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір вважається укладеним.

З наведеного вбачається, що сторонами дотримано визначений чинним законодавством порядок укладання договору оренди майна, що належить до комунальної власності.

Судом враховано, що відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вищезазначений Договір оренди приміщення, що належить до комунальної власності від 13.07.2011, укладений між Катюжанською сільською радою та МПП "ВПК", є чинним і недійсним у встановленому законом порядку не визнавався, докази протилежного в матеріалах справи відсутні. До того ж, відповідно до наявного в матеріалах справи повідомлення Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" (третя особа-1) від 22.07.2014 № 1184/08, надісланого МПП "ВПК", третя особа-1 повідомила про перехід до неї прав та обов'язків орендодавця за Договором оренди приміщення, що належить до комунальної власності від 13.07.2011 та необхідність перерахування суми орендної плати на банківський рахунок ВРКП "Вишгородтепломережа". Більш того, матеріали справи містять докази здійснення МПП "ВПК" оплати (за 2012 -2016 роки, із зазначенням отримувача платежу Катюжанська сільська рада, Місцевий бюджет Катюжанської сільської ради) за оренду спірного приміщення згідно вказаного Договору оренди приміщення від 13.07.2011.

Таким чином, твердження позивача з приводу того, що Договір оренди від 13.07.2011 є неукладеним не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам чинного законодавства, а тому відхиляються судом як безпідставні.

Щодо доводів позивача, що згідно з рішенням Вишгородської районної ради від 17.10.2013 № 403-30- VІ котельня не належить громаді села Катюжанка, тож Катюжанська сільська рада неправомочна приймати рішення стосовно цього майна.

Матеріалами справи підтверджується, що Вишгородською районною радою Київської області за результатами розгляду рішення Катюжанської сільської ради від № 351-36- VІ від 04.09.2013 року було прийняте рішення від 17.10.2013 № 403-30-VІ "Про прийняття об'єктів нерухомого майна - котельні-бойлерної та котельні з обладнанням у спільну комунальну власність територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району з комунальної власності територіальної громади сіл Катюжанка та Гута Катюжанська", згідно якого котельня з обладнанням за адресою вул. Радянська, 60-А, с. Катюжанка, прийнята у спільну комунальну власність територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району та закріплена на праві повного господарського відання за Вишгородським районним комунальним підприємством "Вишгородтепломережа".

Разом з тим, оскаржуваним Рішенням Катюжанську сільську раду зобов'язано визначити МПП "ВПК" виконавцем послуг з постачання теплової енергії на альтернативній основі на території с. Катюжанка, де розташовані зокрема, Катюжанська загальноосвітня середня школа (вул. Біла, 60 (колишня Радянська) та прилеглий житловий багатоквартирний будинок (вул. Біла, 35-а (колишня Радянська), що відповідно до статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" є повноваженнями органів місцевого самоврядування.

При цьому судом враховано, що питання управління майном (котельні з обладнанням за адресою вул. Радянська, 60-А, с. Катюжанка) не було предметом розгляду справи Відділення № 953/6-р-02-06-16 про порушення Катюжанською сільською радою законодавства про захист економічної конкуренції та не є предметом розгляду даної господарської справи № 910/4203/16 про визнання недійсним та скасування рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2016 № 46 у справі № 953/6-р-02-06-16.

Водночас, відповідно до пункту 11.4 Договору оренди від 13.07.2011 сторони узгодили, що реорганізація орендодавця або перехід права власності на орендоване приміщення третім особам не є підставою для зміни або припинення чинності цього Договору, і він зберігає свою чинність для нового власника орендованого приміщення (його правонаступників), за винятком випадку приватизації орендованого приміщення орендарем.

Щодо інших доводів позивача, наведених у позовній заяві в обґрунтування наявності підстав для визнання недійсним та скасування оскаржуваного Рішення, то вони також відхиляються судом як безпідставні.

Так, позивач зазначив, що відповідач не досліджував обставин стосовно того, що в оренду МПП "ВПК", згідно Договору оренди від 13.07.2011, була передана частина приміщень для здійснення саме виробництва теплової енергії, тоді як відповідні мережі та обладнання для здійснення транспортування теплової енергії та її постачання (що є окремими видами діяльності) МПП "ВПК" не передавались. Водночас, суд відзначає, що предметом розгляду справи № 953/6-р-02-06-16 було з'ясування Відділенням питання щодо наявності (відсутності) у Ради підстав для відмови у визначенні МПП "ВПК" виконавцем послуг з постачання теплової енергії, тоді як питання передачі (не передачі) певному суб'єкту господарювання відповідних мереж та обладнання для здійснення транспортування теплової енергії та її постачання стосується можливості укладення цим суб'єктом договору на постачання теплової енергії згідно з Законом України "Про публічні закупівлі".

Суд також відхиляє як безпідставні та необгрунтовані твердження позивача, про те, що МПП "ВПК" не вчинено жодних дій для розміщення твердопаливного котла в орендованому приміщенні для подальшого виробництва теплової енергії та не надано жодного документу згідно вимог Закону України "Про теплопостачання" та норм ДБН про введення в експлуатацію обладнання в котельні, яке повинно працювати на альтернативному паливі, оскільки вказані позивачем обставини не стосуються предмету розгляду справи Відділення № 953/6-р-02-06-16 та даної господарської справи № 911/4203/16, до того ж, не підтверджені з боку позивача жодними належними і допустимими доказами, тоді як третьою особою-2 (МПП "ВПК"), напроти, залучені до матеріалів справи відповідні докази, втім оцінка яких судом не здійснюється в межах даної господарської справи, оскільки остання має інший предмет спору.

Фізичні особи-підприємці та юридичні особи, які знаходяться на території Катюжанської сільської ради укладають договори на постачання теплової енергії згідно з Законом України "Про публічні закупівлі".

Тож, не визначення МПП "ВПК" виконавцем послуг з постачання теплової енергії на альтернативній основі, перешкоджає Підприємству на конкурентних засадах приймати участь у державних (публічних) закупівлях та обмежує розвиток конкуренції в цілому на ринку надання послуг з постачання теплової енергії.

Таким чином, з огляду на положення чинного законодавства України та наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що відповідачем в оскаржуваному Рішенні правомірно визнано бездіяльність Катюжанської сільської ради, яка полягає у невизначені МПП "ВПК" виконавцем послуг з постачання теплової енергії на альтернативній основі на території с. Катюжанка, де розташовані, зокрема, Катюжанська загальноосвітня середня школа (вул. Біла, 60 (колишня Радянська) та прилеглий житловий багатоквартирний будинок (вул. Біла, 35-а (колишня Радянська), порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 15, пунктом 3 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування, яка може призвести до недопущення конкуренції.

Частиною 1 ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи № 953/6-р-02-06-16 та повноту їх встановлення в оскаржуваному Рішенні, суд дійшов висновку про те, що відповідачем дотримано вимог Закону України "Про захист економічної конкуренції", Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 р. № 5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 06.05.1994 за № 90299, у зв'язку з чим всебічно, повно і об'єктивно розглянуто обставини справи № 953/6-р-02-06-16, досліджено подані документи, належним чином проаналізовано відносини сторін.

Таким чином, оцінивши в сукупності наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що викладені в оскаржуваному рішенні Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2016 № 46 висновки відповідача відповідають фактичним обставинам справи № 953/6-р-02-06-16, нормам матеріального права, є законними та обґрунтованими.

Натомість, доводи позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду по суті судової справи № 911/4203/16.

Зважаючи на встановлене, у задоволенні позову Катюжанської сільської ради слід відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на відмову в позові повністю, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 22, 27, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09.03.2017

Суддя Гумега О.В.