РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2017 р. Справа № 906/1032/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Філіпова Т.Л.

судді Розізнана І.В. ,

судді Петухов М.Г.

при секретарі Дроздюк О.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" на рішення господарського суду Житомирської області від 29.11.16р. у справі №906/1032/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз"

про стягнення 242 883,25 грн.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 29.11.2016 р. у справі №906/1032/16 (суддя Гансецький В.П.) позов Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" про стягнення 242 883,25 грн. задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" 199 753, 88 грн. боргу за отримані послуги згідно договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/П13 від 28.09.11р., 24726,32 грн. пені, 2292,46 грн. 3% річних, 4331,12 грн. інфляційних втрат та 3466,55 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Житомирської області від 29.11.2016 р. у справі №906/1032/16 відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 29.11.2016 р. у справі №906/1032/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" посилається на ту обставину, що господарський суд Житомирської області порушив норми матеріального та процесуального права що призвело до неправильного вирішення питання та винесення помилкового рішення. Крім того, суд не в повному обсязі з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Зокрема скаржник звертає увагу, що відповідач з 01.07.2015 року позбавлений права здійснювати діяльність з постачання природного газу, у тому числі для задоволення потреб промислових споживачів та інших субєктів господарювання, на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 11.06.2015 року № 1732.

Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу IV Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за №1378/27823 (далі - Кодекс ГTC), правовідносини між оператором газотранспортної системи та зокрема, оператором газорозподільної системи щодо одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування. у тому числі послуг балансування газотранспортної системи, регулюються договором транспортування природного газу, укладеним відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2497 (далі - Типовий договір).

Таким чином, НКРЕКП своїми Постановами зобовязало учасників ринку природного газу укласти нові договори, які мають відповідати типовій формі.

16 березня 2016 року в приміщенні Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг була проведена нарада, за результатами якої усіх учасників ринку природного газу зобовязали укласти договори на транспортування природного газу з оператором ГTC.

У своєму листі від 25.03.2016 року №2840/16.3/7-16 адресованому ПАТ «Укратрансгаз» та газорозподільним підприємствам НКРЕКП наголошувала на укладення одного договору встановленої форми.

ПАТ «Коростишівгаз» виконав вимоги Регулятора та уклав договір № транспортування природного газу від 17.12.2015 року.

Однак, позивач, порушуючи вимоги чинного законодавства, надавав відповідачу акти наданих послуг по договору №/П13 від 28.09.2011 року, застосування якого суперечило вимогам НКРЕКП.

Кім того, скаржник звертає увагу на те, що ПАТ «Укратрансгаз» з січня 2016 року надав послуги ПАТ «Коростишівгаз» по балансуванню обсягів природного газу за договором № транспортування природного газу від 17.12.2015 року. Відповідно умов договору (розділ IX) та розділу XIV Кодексу ГТС вартість послуг балансування визначається за формулою, однією складовою якої є базова ціна газу.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 21.12.2016 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" прийнято до провадження, справу призначено до слухання.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду - ОСОБА_3 від 17.01.17 р. у справі №906/1032/16 у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Бучинської Г.Б. та відповідно до п.2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, призначено автоматичну заміну складу колегії суддів.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів автоматизованою системою документообігу суду внесено зміни до колегії суддів у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р., суддя Розізнана І.В.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.01.2017 р. призначено розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" на рішення господарського суду Житомирської області від 29.11.16 р. у справі №906/1032/16 колегією суддів у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р., суддя Розізнана І.В.

17.01.2017 р. Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" надало Рівненському апеляційному господарському суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" залишити без задоволення, рішення господарського суду Житомирської області від 29.11.2016 р. без змін.

Розпорядженням керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду - ОСОБА_4 від 21.02.17 р. у справі №906/1032/16 у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю судді Василишина А.Р. та відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, призначено повторний автоматизований розподіл справи №906/1032/16.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів автоматизованою системою документообігу суду внесено зміни до колегії суддів у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Петухов М.Г., суддя Розізнана І.В.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 21.02.2017 р. призначено розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" на рішення господарського суду Житомирської області від 29.11.16 р. у справі №906/1032/16 колегією суддів у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Петухов М.Г., суддя Розізнана І.В.

У судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" - ОСОБА_2 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та надав пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення господарського суду Житомирської області від 29.11.16р. у справі № 906/1032/16 є незаконним та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить його скасувати і прийняти нове рішення.

Представник Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" - ОСОБА_1 заперечила проти доводів апеляційної скарги та надала пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення господарського суду Житомирської області від 29.11.16р. у справі № 906/1032/16 є законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

11.10.2016 р. Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося з позовом про стягнення на свою користь з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" 242 883,25 грн., з яких 199 753,88 грн. боргу за отримані послуги згідно договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/П13 від 28.09.11р., 24794,06 грн. пені, 11705,44 грн. 7% штрафу, 2298,75 грн. 3% річних та 4331,12 грн. інфляційних втрат.

Позов мотивовано тим, що факт виконання позивачем умов договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/П13 від 28.09.11р. підтверджується наданням послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, які оформлювались відповідними актами, що є в матеріалах справи, а також тим, що відповідач визнає невиконання ним зобов'язання з оплати наданих позивачем послуг з транспортування природного газу загальною вартістю 199753,36 грн. з підстав неприйняття актів наданих послуг згідно договору №/П13 від 28.09.11р.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції встановив, що 28.09.2011р. між ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" (газотранспортне підприємство/позивач), правонаступником якої є ПАТ "Укртрансгаз" (пп.1.1 Статуту ПАТ "Укртрансгаз") та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" (замовник/відповідач) укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П13.

Згідно пп.1.1 даного договору, газотранспортне підприємство зобов'язалося надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання - передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (далі - ГРС), а замовник зобов'язався сплатити за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовами цього договору.

Згідно п.4.1 договору, розрахунки за послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, затвердженими Національною комісією регулювання електроенергетики України (НКРЕ).

Відповідно до п.4.5 договору, оплата послуг за транспортування природного газу здійснюється замовником (крім гарантованого начальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах ста відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Згідно п.10.1 договору, цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 жовтня 2011 року. Договір діє в частині транспортування газу до 31 грудня 2012 року, а в частині проведення розрахунків за надані газотранспортним підприємством послуги - до повного виконання замовником своїх зобов'язань за цим договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Також суд першої інстанції встановив, що між сторонами були укладені додаткові угоди до договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/П13 від 28.09.11р., а саме: № 1 від 09.01.12р., № 2 від 13.04.12р., № 3 від 17.01.13р., № 4 від 15.06.13р., № 5 від 01.10.13р., № 6 від 20.06.14р., № 7 від 01.10.14р., згідно яких внесені зміни та доповнення, зокрема, в частині предмета позову (щодо річного планового обсягу транспортування природного газу) та в частині реквізитів сторін.

В подальшому відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 11.06.2015 р. №1732, анульовано ліцензію АЕ №642465 видану Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Коростишівгаз» на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом з 01.07.2015 р.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг "Про затвердження Типового договору транспортування природного газу" №2497 від 30 вересня 2015 року затверджено Типовий договір транспортування природного газу та зобовязано суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з транспортування природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, привести свої договірні відносини у відповідність до вимог Типового договору транспортування природного газу у тримісячний строк з дати набрання чинності цією постановою (пункт 3 вищезазначеної постанови).

17.12.2015 р. між Публічним акціонерним товариством Укртрансгаз (оператор) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Коростишівгаз (замовник) укладено договір транспортування природного газу №, за умовами якого, оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг (п. 2.1.).

Відповідно до п. 2.2., 2.3. договору транспортування природного газу послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, затвердженому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 р. № 2493 (далі по тексту кодекс), з урахуванням особливостей, передбачених цим договором. Послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором є: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Згідно п. 2.4. Договору, обсяг послуг, що надаються за цим Договором, визначається підписанням додатка 1 (розділ потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього Договору. За умовами п.2.5. договору приймання - передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюється відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи.

Згідно з п.2.6., 2.7 договору транспортування природного газу сторони погодили, що замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі газотранспортної системи, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також - оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі. Оператор має виконувати вимоги, визначені в кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.

Замовник зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та кодексом (п.4.1 договору).

Згідно з умовами п.7.1 вартість послуг розраховується, зокрема, балансування за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом. Оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму веб-сайті.

Відповідно до п. 7.3. договору тарифи, передбачені пунктом 7.1. цього розділу, є обовязковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується Сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п.13.1. договору у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором.

Пунктом 13.5. договору транспортування природного газу передбачено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п.17.1 договору він набирає чинності з дня його укладання і діє до 31 грудня 2016 року, а умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме - з 01 грудня 2015 року.

Натомість, Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", звернувшись з позовом, обгрунтувало свої вимоги посиланням на договір №/П13 від 28.09.2011 р., а не на новий договір між сторонами, укладений 17.12.2015 р. Позивач пояснює, що станом на сьогоднішній день тарифи на послуги розподілу пот ужності та послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною систе мою на підставі підтверджених номінацій НКРЕКП не затверджено, а Типовий договір транспортування природного газу не містить умов визначення вартості послуг, які б дали можливість ПАТ «Укртрансгаз» здійснювати самостійний розрахунок вартості послуг за тарифами, які на сьогодні є чинними. Чинними є тарифи, встановленні постановою НКРЕКП від 29.12.2015 №3159 «Про встановлення загального тарифу на транспортування природного газу, тарифів на транспортування природного газу магістральними та розподільними тру бопроводами», дія яких продовжена до затвердження НКРЕКП тарифу на послуги розподілу потужності та фізичного транспортування, встановлення яких передбачено новою формою типового договору транспортування природного газу. Таким чином позивач вважає, що надає послуги транспортування природного газу замовникам послуг за раніше укладеними договорами.

Водночас, що стосується дії у часі раніше укладеного договору №/П13 від 28.09.2011 р. позивач дотримується думки, що згідно з п. 10.1 договору №/П13 від 28.09.2011, цей до говір вважається продовже ним на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Оскільки сторонами не було заявлено про припинення його дії, да ний договір пролонговано на наступні періоди включаючи 2017 рік.

Судова колегія, погоджуючись із висновками місцевого господарського суду, вважає за необхідне зазначити наступне.

Правовідносини щодо надання послуг з транспортування природного газу регулюються Цивільним та Господарським кодексами України, Кодексом газотранспортної системи, Законами України "Про ринок природного газу", постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та іншими нормами законодавства України.

Закон України "Про ринок природного газу" визначає правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу.

Частина 2 ст. 19 Закону України "Про ринок природного газу" зобовязує оператора газотранспортної системи, за зверненням суб'єкта ринку природного газу (замовника), забезпечити доступ до газотранспортної системи.

У відповідності до п. 1 та п. 2 ст. 32 Закону України "Про ринок природного газу", транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов'язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов'язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором.

На виконання норм Закону України "Про ринок природного газу" прийнято постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2493 "Про затвердження Кодексу газорозподільних систем" (зареєстровано в Мін'юсті України, 06.11.2015р. за №1379/27824). Вказаною постановою було затверджено Кодекс газорозподільних систем, який визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб'єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Відповідно до абзацу 25 та абзацу 29 пункту 5 розділу І Кодексу газотранспортної системи договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги). Замовник послуг транспортування - юридична особа або фізична особа - підприємець, яка на підставі договору транспортування, укладеного з оператором газотранспортної системи, замовляє одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування).

Дія цього Кодексу поширюється на всіх субєктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності (п.3 гл.1 Розділу І).

Доступ субєктів ринку природного газу до газотранспортної системи здійснюється на принципах своєчасної та повної оплати послуг, наданих оператором газотранспортної системи (п.4 гл.1 Розділу І).

Згідно п.1 глави 7 Розділу ІІІ Кодексу порядок приймання-передачі природного газу в точках входу та точках виходу на міждержавному з'єднанні визначається відповідною угодою про взаємодію між оператором газотранспортної системи та оператором суміжної газотранспортної системи.

Замовник послуг транспортування разом з оператором суміжної газотранспортної системи та оператором газотранспортної системи укладають до 5-го числа наступного місяця акти приймання-передачі газу на обсяги, які замовник послуг транспортування отримав або направив у точках входу та точках виходу на міждержавному з'єднанні за цей газовий місяць. (п.1 гл.7 Розділу ІІІ)

Відповідно до п.1 глави 1 Розділу VIII Кодексу одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

17.12.2015 р. між Публічним акціонерним товариством Укртрансгаз (оператор) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Коростишівгаз (замовник) укладено договір транспортування природного газу №, за умовами якого, оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг (п. 2.1.).

Взявши до уваги наведені вище обставини, враховуючи, що на час звернення позивача до господарського суду та прийняття господарським судом рішення був укладений та діяв новий договір, укладений сторонами 17.12.2015, яким врегульовано відносини сторін з надання послуг транспортування природного газу, апеляційний суд вважає за необхідне наголосити на наступному.

Частиною другою статті 604 ЦК України передбачено таку підставу припинення дії зобовязання, як домовленість сторін про заміну первісного зобовязання новим зобовязанням між тими ж сторонами (новація).

Новацією цивільне законодавство вважає домовленість сторін уже діючого зобовязання про відмову від його виконання, оскільки сторони укладають угоду про нове зобовязання. Таким чином, відбувається фактично не припинення зобовязання, а заміна зобовязання, яке виконувалось раніше, новим зобовязанням, яке сторони угоди повинні виконувати належним чином.

Отже, припиняється одна юридична підстава, натомість виникає інша, нова юридична підстава, у чому і полягає зміст новації.

Аналіз матеріалів справи, зокрема положень договорів, укладених між сторонами, зокрема первісного договору від 28.09.2011(зі змінами і доповненнями) та нового договору від 17.12.2015, дає підстави вважати, що уклавши новий договір 17.12.2015 року сторони замінили первісне зобовязання новим зобовязання між тими ж сторонами, оскільки договір, укладений 17.12.2015, врегульовує ті ж відносини, які вже були урегульовані раніше договором від 28.09.2011 про надання послуг з транспортування природного газу.

Виходячи з цього, апеляційний суд вважає, що до правовідносин сторін спору можуть бути застосовані положення договору від 17.12.2015, оскільки його предметом є у тому числі і послуги з фізичного транспортування природного газу , а також інші послуги, надання яких здійснюється на підставі положень нового законодавства.

Умовами нового договору, врегульовано ті ж питання, регулювання яких здійснювалось раніше існуючим договором у частині, яка стосується надання послуг транспортування природного газу , що вбачається порівняння змісту розділів 1,2 та 3 Договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П13 від 28.09.2011 (з подальшими змінами) та змісту пунктів 2.1, 2.4, 2.5 розділу 2, розділу 4, п.11.1 розділу 11, розділу 13.

Необхідність укладення нового договору між сторонами з метою урегулювати ті ж самі відносини обєктивно зумовлена прийняттям нових законодавчих актів, зокрема Кодексу газотранспортної системи та затвердженням у відповідності з цим Типового договору транспортування природного газу, затвердженого Постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг 30.09.2015. Таким чином, приведення договірних відносин сторін у відповідність до нормативно- правових актів, зазначених вище, шляхом укладення нового договору від 17.12.2015 № є заміною первісного зобовязання новим, що за правилами частини 2 статті 604 ЦК України є підставою для припинення дії первісного зобовязання - договору №/П13 від 28.09.2011 (зі змінами і доповненнями).

Як уже зазначалось, Договір № транспортування природного газу від 17.12.2015 є договором про надання послуг.

Відповідно до ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 193 ГК України встановлює загальне правило, за яким суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Апеляційний суд виходить з того, що відносини сторін у спірний період, а саме у січні 2016 та у квітні серпні 2016 були урегульовані Договором № транспортування природного газу від 17.12.2015, у відповідності з яким Оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу (далі - послуги) на умовах, визначених у цьому договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлену у цьому договорі вартість таких послуг.

Згідно п. 2.4. Договору, обсяг послуг, що надаються за цим Договором, визначається підписанням додатка 1 (розділ потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього Договору.

За умовами п.2.5. договору приймання - передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюється відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи.

Згідно п.1 глави 7 Розділу ІІІ Кодексу порядок приймання-передачі природного газу в точках входу та точках виходу на міждержавному з'єднанні визначається відповідною угодою про взаємодію між оператором газотранспортної системи та оператором суміжної газотранспортної системи.

Замовник послуг транспортування разом з оператором суміжної газотранспортної системи та оператором газотранспортної системи укладають до 5-го числа наступного місяця акти приймання-передачі газу на обсяги, які замовник послуг транспортування отримав або направив у точках входу та точках виходу на міждержавному з'єднанні за цей газовий місяць.

Матеріали справи свідчать, що в період січень, квітень-серпень 2016 року позивач надав відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу на загальну суму 199 753,36 грн., про що були складені акти наданих послуг з транспортування природного газу за вказаний період. Акти були підписані стороною Оператора і направлені для підписання Замовнику послуг, що визнається обома сторонами.

Як встановлено апеляційним судом, заперечення відповідача щодо підписання Актів надання послуг транспортування природного газу стосувались неможливості використання у правовідносинах сторін умов договору від 28.09.2011 № /П13, що вбачається з листів ПАТ «Коростишівгаз» від 24.02.2016 № 34/2 і від 11.05.2016 №78/2 , проте сам факт отримання послуг відповідач не заперечував.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає встановленим факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов'язань, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 199 753,88 грн., що підтверджується розрахунками позивача, довідкою позивача, підписаним позивачем актом звірки розрахунків станом на 28.10.16р. та іншими матеріалами справи.

Оскільки неналежне виконання договірних зобовязань тягне за собою відповідальність, встановлену законом і договором, при зверненні з позовом до господарського суду Житомирської області позивач просив стягнути з відповідача пеню в розмірі 24 794,06 грн., 3% річних в розмірі 2 298,75 грн., інфляційні втрати в розмірі 4 331,12 грн. та 11 705,44 грн. штрафу.

Застосовуючи до спірних правовідносин положення ст. 230 ГК України, ст.549, 611,625 УК України та положень діючого договору, апеляційний суд зазначає про таке.

Згідно з ст.230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (штраф, пеня).

Згідно з ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 13.5. договору транспортування природного газу № від 17.12.2015р. передбачено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Заявлена позивачем до стягнення сума пені відповідає положенням договору, а відтак висновок суду першої інстанції про її стягнення слід вважати правильним.

В частині стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат судом правильно визначено період та розмір сум, які підлягають стягненню, з огляду на те, що суд вважав встановленим факт надання послуг відповідачу, відповідач цю обставину визнав, відмова від підписання актів повязується відповідачем з іншими обставинами, а відтак, виходячи з норм ст.625 ЦК України, підстав для скасування рішення у цій частині також не вбачається.

Стосовно застосування у спірних відносинах положень частини 2 ст.231 Господарського кодексу України, апеляційний суд приймає до уваги, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, зокрема, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Проте, приймаючи до уваги зміст наведеної норми, врахувавши розяснення, надане п.2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань" № 14 від 17.12.13р., колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що вимога позивача про стягнення 7% штрафу в даному випадку не підлягає задоволенню.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними, документально необґрунтованими; апеляційним судом не встановлено порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, а тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Таким чином, наведені доводи апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" суд апеляційної інстанції оцінює критично і відхиляє як непереконливі.

У Постанові Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012р. Про судове рішення зазначено, що рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення суду першої інстанції указаним вимогам відповідає.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав для скасування або зміни рішення, встановлених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,109,110 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" на рішення господарського суду Житомирської області від 29.11.16р. у справі №906/1032/16 залишити без задоволення, рішення господарського суду Житомирської області - без змін.

Справу №906/1032/16 повернути до господарського суду Житомирської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Петухов М.Г.