ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2017 р.Справа № 915/773/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Лисенко В.А.

секретар судового засідання: Полінецька В.С.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, (довіреність № 1682, дата видачі : 27.10.16)

від відповідача - ОСОБА_2, (довіреність № 583, дата видачі : 30.12.15)

- ОСОБА_3, (довіреність № 585, дата видачі : 30.12.15)

- ОСОБА_4 (довіреність № 90 дата видачі : 15.02.2017)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство Нібулон

на рішення господарського суду Миколаївської області від 10 жовтня 2016 року

у справі № 915/773/16

за позовом Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця

до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство Нібулон

про стягнення заборгованості у сумі 222305,4 грн., з яких: 106383,96 грн. плата за користування вагонами та 115921,44 грн. збору за зберігання вантажу у вагонах

В С Т А Н О В И В :

13.07.2016 року Публічне акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця (далі по тексту позивач) звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство Нібулон (далі по тексту відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 106 383,96 грн. плати за користування вагонами, 115 921,44 грн. збору за зберігання вантажу у вагонах та витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем умов Договору №ДН-4/98 від 29.10.2012 про експлуатацію залізничної підїзної колії ТОВ СП Нібулон, а саме у звязку з неприйняттям вагонів вантажовласником на станцію призначення ОСОБА_5 Вантажний були складені відомості за користування вагонами, по яким нарахована відповідачу плата за користування вагонами у розмірі 106383,96 грн. та складена накопичувальна картка про нарахування збору за зберігання вантажу у вагонах на загальну суму 115921,44 грн., які позивач просить суд стягнути з відповідача.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 10.10.2016 року (суддя Мавродієва М.В.) позов задоволений. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство Нібулон, 54002, м.Миколаїв, Каботажний спуск, 1 на користь Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця заборгованості у сумі 222305,4 грн., з яких: 106383,96 грн. плата за користування вагонами та 115921,44 грн. збору за зберігання вантажу у вагонах та 3334,58 грн. судового збору.

Такий висновок суду мотивований тим, що позивачем надані належні та допустимі докази на підтвердження того, що затримка вагонів на станції підходу до станції призначення відбулась через неможливість приймання їх станцією призначення з причин скупчення на ній вагонів, що прибули на адресу ТОВ СП Нібулон, у звязку з неприйняттям вагонів вантажовласником ТОВ СП Нібулон і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу, які складені відповідно до встановлених законодавством вимог. Таким чином, позивачем правомірно нарахована відповідачу плата за користування вагонами та збір за зберігання вантажу.

Не погоджуючись із рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство Нібулон звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржене рішення господарського суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що суд не перевірив всі обставини справи, не дав належну правову оцінку доказам, порушив та невірно застосував норми чинного законодавства, у звязку з чим виніс незаконне і необґрунтоване рішення, яке не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

За твердженням апелянта, доводи позивача щодо відсутності на станції Миколаїв-Вантажний станом на 01.05.2016 року технічної можливості прийняти 52 вагони, які рахались у складі поїзда № 3506 спростовуються Довідкою про наявність вагонів у парках станції Миколаїв-Вантажний з 01.05.2016 по 07.05.2016 на 08:00 та на 20:00, а тому станція мала технічну можливість розмістити на коліях парку приймання Станції 172 залізничних вагони.

Також скаржник зазначає, що місцевий господарський суд не в повному обсязі дослідив наявні в матеріалах справи докази несвоєчасного повідомлення вантажоодержувача про затримку вагонів, не врахував вимоги п.6.2 Правил планування перевезень вантажів, п.п. 12, 13, 16 Правил користування вагонами і контейнерами, статтю 121 Статуту залізниць України.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду № 1004 від 21.12.2016 року призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв'язку з припиненням повноважень судді-учасника колегії ОСОБА_5 з 20.12.2016 року.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія у складі: головуючого судді Колоколова С.І., суддів Разюк Г.П., Лисенко В.А., керуючись ст. ст. 86, 98 Господарського процесуального кодексу України, 22.12.2016 прийняла до провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство Нібулон до свого провадження.

Представником позивача через канцелярію суду були надані відзив на апеляційну скаргу та додатковий відзив, відповідно до яких представник в судових засіданнях просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, вважаючи його правомірним, обґрунтованим та відповідаючим матеріалам справи.

01.12.2016 року від представника відповідача надійшли заперечення на відзив, відповідно до яких зазначив про порушення місцевим господарським судом норм матеріального права та неповну доведеність обставин справи.

Крім того, через канцелярію суду від представника ТОВ СП Нібулон надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких просив скасувати оскаржуване рішення, апеляційну скаргу товариства задовольнити.

Розглянувши та перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, додаткові пояснення, заслухавши у судових засіданнях пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 29.10.2012 між ПАТ Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця (Залізниця) та ТОВ сільськогосподарське підприємство Нібулон (Підприємство) було укладено Договір №ДН-4/98 у відповідності до п.1 якого згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору експлуатується підїзна колія, яка належить підприємству і примикає стрілкою №35 до підїзної колії ПАТ Чорноморський суднобудівний завод станції ОСОБА_5 Вантажний Одеської залізниці та обслуговується локомотивом Ольшанської філії ПрАт КДМППЗТ на підставі Договору №50 від 12.08.2012 про надання послуг, повязаних з перевезенням вантажів. Межею підїзної колії є знак Межа підїзної колії, який встановлено біля переднього стику стрілочного переводу № 35 (т.1 а.с.39-40).

Відповідно до пунктів 5, 6 Договору повідомлення про готовність вагонів для передачі передаються: агентом комерційним станції прийомоздавальника ТОВ СП Нібулон цілодобово по телефону за 2 години до передачі с записом в книзі повідомлень. Вагони для підїздної колії подаються локомотивом Залізниці на колію №11 станції ОСОБА_5 Вантажний, згідно вказівки маневрового диспетчера ст.Миколаїв Вантажний. Здавання вагонів провадиться на колії №11 ст.Миколаїв Вантажний. Подальший рух вагонів виконується локомотивом Ольшанської філії ПрАТ КДМППЗТ.

Згідно п.7 Договору, максимальна кількість вагонів у кожній партії, що передається підприємству становить 15 ваг., 60 осей, вагою 1400 тон.

Відповідно до п.11 Договору, максимальна переробна спроможність вантажних пунктів без урахування часу на технологічні операції складає: вивантаження зернових на коліях 2,3,4 фронт одночасної подачі 15 вагонів (по 5 вагонів на кожну колію), фронт одночасного вивантаження 15 вагонів ( по 5 вагонів на кожній колії) за 2 год. 30 хв.

Договір укладається терміном на 3 роки з 17.11.2012 до 17.11.2015 року включно (п.21).

Час на виконання технологічних операцій з групою з 15 вагонів, складає 1 год. 30 хв.

Добова переробна спроможність вантажних фронтів з урахуванням часу на технологічні операції складає 90 вагонів на добу.

Час перебування вагонів на підїзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів Залізницею Підприємству до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів Залізниці. Загальний час, за який підприємством вноситься плата за користування вагонами, включає час перебування вагонів у безпосередньому розпорядженні підприємства та час затримки з його вини, згідно Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458.

У відповідності до п.12 Договору, для підїзної колії встановлюються такі терміни перебування на ній вагонів: 15 вагонів 4 год. 00 хв. з урахуванням часу на технологічні операції.

Пунктом 16 Договору встановлено, що підприємство сплачує залізниці плату: за користування вагонами (контейнерами) - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими Наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за №165/3458, та Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України (Тарифного керівництва № 1), інші збори і плати згідно Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом та вільних тарифів (Тарифного керівництва № 1).

Як вбачається з матеріалів справи, у травні 2016 року на адресу ТОВ СП Нібулон надійшли вагони з вантажем зерно у складі потягу №3506 індекс 4151-023-4156, що прямував на станцію Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці, які були затримані на станції Кульбакіне Херсонської дирекції залізничних перевезень Одеської залізниці згідно з наказом №4 від 01.05.2016 (а.с.17), про що станцією Кульбакіне Одеської залізниці було складено акт форми ГУ-23А про затримку вагонів №2 від 01.05.2016 (а.с.19). Відповідно до наказу та акту підстава для затримання - неприйняття вантажу вантажовласником - ТОВ СП Нібулон, зайнятість фронтів вивантаження та через відсутність технічної можливості накопичувати вагони на станції призначення.

Вантажоодержувача було повідомлено про затримку потягу №3506 01.05.2016 о 20 год. 05 хв. на підставі повідомлення про затримку вагонів №2 від 01.05.2016 (а.с.20, 21).

В подальшому, станцією Кульбакіне Херсонської дирекції залізничних перевезень Одеської залізниці складено акт загальної форми № 96, у якому було зафіксовано факт простою вищевказаних ваганів з 16 год. 50 хв. 01.05.2016 по 00 год. 40 хв. 04.05.2016 та з посиланням на ст.46 Статуту якою зазначено, що відповідальність за збереження вантажу покладено на вантажоодержувача.

У звязку з чим позивачем була нарахована відповідачу плата за користування вагонами № 05050670, 06050671, 06050672, 06050677, 05050668 у сумі 106383,96 грн., з яких ПДВ 17730,66 грн., з урахуванням часу затримки потягів на станції Кульбакіне Херсонської дирекції залізничних перевезень Одеської залізниці на підставі відомостей плати за користування вагонами (а.с.23 27), які відповідач підписав із запереченнями. Позивачем також нарахований відповідачу збір за зберігання вантажу у вагонах у сумі 115921,44 грн., з урахуванням ПДВ 19320,24 грн.

У звязку з відмовою відповідача від плати за користування вагонами та збір за зберігання вантажу у загальній сумі 222305,40 грн., і стало підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця та вважає, що доводи, заперечення і вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство Нібулон, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 509. 510. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язанням з правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Загальними умовами зобов'язання є те, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, статут товариства, Закону України „Про господарські товариства, інші законодавчі акти.

Відповідно до ст. 119 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457 (із змінами і доповненнями) за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата.

Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється правилами.

Відповідно до пунктів 12-13 Правил користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 року №113 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 року за № 165/3458 (далі - Правила користування), загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника.

Плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці.

Пунктом 8 Правил встановлено, що у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (в годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Згідно з пунктом 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855 ( далі Правила складання), акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, у разі затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства.

Пунктом 16 Правил користування передбачено причини, в зв'язку з якими вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами, зокрема:якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під'їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи; у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Згадана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником; у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред'явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. Час такої затримки зазначається у графі "Примітки" Пам'ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами).

Аналіз вищенаведених норм дає підстави стверджувати, що при затримці залізницею вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, нараховується плата за користування вагонами.

Відповідно до ст. 42 Статуту залізниць України Залізниця зобов'язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня.

Згідно абз. 2, 3 ст. 46 Статуту залізниць України вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Статтею 119 Статуту залізниць України встановлено, за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати. Зазначена плата стягується також з вантажовідправників, вантажоодержувачів у разі затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням.

Пунктом 3 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України15 березня 1999 р. за N 165/3458 (далі - Правила) передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам'яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12). За договором між вантажовласником і залізницею всі ці документи можуть оформлятися і надаватися в електронному вигляді. Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Пунктами 8, 9, 12 Правил користування вагонами і контейнерами встановлено, що у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери. Про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ (додаток 4). Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці. Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Відповідно до пункту 3 Правил складання актів (ст. 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 р. N 334, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 8 липня 2002 р. за N 567/6855, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства.

Відповідно до довідки про загальну наявність вагонів на станції Миколаїв-Вантажний в період з 30.04.2016 по 07.05.2016 (станом на 17 год. 00 хв.) (а.с.14), Довідки про наявність вагонів на у парках станції Миколаїв-Вантажний в період з 30.04.2016 по 05.05.2016 (станом на 08 год. 00 хв. та 20 год. 00 хв.) (а.с.201) та Довідки про переробну спроможність ТОВ СП Нібулон за період з 30.04.2016 по 07.05.2016станції Миколаїв-Вантажний (а.с.13) станом на 17 год.00 хв. 01.05.2016 відповідачем було вивантажено 45 вагонів з добової переробної спроможності в 90 вагонів. Водночас, на станції Миколаїв-Вантажний станом на 17 год.00 хв. знаходилось ще 105 вагонів адресованих ТОВ СП Нібулон, з яких 45 вже були затримані 30.04.2016 у звязку з простоєм з причини невиконання відповідачем добової переробної спроможності (а.с.28).

Довідкою про переробну спроможність ТОВ СП Нібулон за період з 30.04.2016 по 07.05.2016 підтверджується, що подання відповідачу вагонів на вивантаження, у межах добової переробної спроможності ТОВ СП Нібулон, здійснювалось залізницею без затримок.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, згідно із графічної моделі зайнятості колій Парку прийому станції Миколаїв-Вантажний за період з 30.04.2016 по 05.05.2016 (а.с.198-200) прийняття додатково ще 52 вагонів поїзду 3506 індекс 4151-023-4156 не вбачалось за можливе.

Зайнятість приймально-відправних колій по станції призначення згідно технологічного процесу роботи станції планує поїзний диспетчер залізниці з урахуванням підводу під вивантаження та навантаження вагонів парку Укрзалізниці, вагонів з вантажем на адресу інших підприємства, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів тощо, для чого необхідна наявність вільних колій станції.

Підпунктом 14.2.1 пункту 14.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та звязків України від 30.08.2005 №5076, визначено, що приймання поїздів на станцію має проводитись тільки на вільні колії, які призначені для цього технічно розпорядчим актом станції.

Визначення можливості або неможливості доставити на станцію призначення затриманих вагонів відноситься до технології роботи залізниці, для чого необхідні спеціальні знання.

За таких обставин, посилання відповідача на наявну можливість позивача доставити спірні вагони на станцію призначення внаслідок наявних деяких вільних колій, вільних проміжків часу на деяких з них, з урахуванням невиконання ним 01.05.2016 добової переробної спроможності вантаження фронтів, проведення на коліях 5, 6, 7 та 8 маневрової роботи та інших технологічних операцій, носить суб'єктивний характер та не підтверджені належними доказами, а саме умовами Договору.

Наявність тимчасово вільних колій на станції - це звичайний виробничий процес роботи станції, передбачений нормами Статуту залізниць України, у той час як несвоєчасне забирання з колій станції відповідачем вантажів, які прибули на його адресу, є порушенням вимог пунктом 33 Правил видачі вантажів та статтями 46, 47 Статуту залізниць України, якими визначено, що одержувач зобовязаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням тощо).

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що усі доводи, заперечення та вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство Нібулон викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, безпідставними та підлягають відхиленню з підстав, викладених в мотивувальній частині постанови.

Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство Нібулон ніяких додаткових пояснень та відповідних доказів до суду апеляційної інстанції не надало, а тому зазначені вище факти скаржником під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції нічим спростовані не були, а відповідно, в порушення статті 33 Господарського процесуального кодексу і не були доведені ті обставини, на які скаржник посилався як на підставу своїх вимог, доводів і заперечень.

Вищезазначене повністю спростовує доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі та доповненнях до неї, на підставі чого судова колегія дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість винесеного місцевим господарським судом рішення про задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Миколаївської області від 10.10.2016 року по справі № 915/773/16 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства Нібулон без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-105 Господарського

процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство Нібулон залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Миколаївської області від „10 жовтня 2016 року по справі № 915/773/16 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови

складено „06 березня 2017 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя В.А. Лисенко