КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2017 р. Справа№ 910/19503/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Разіної Т.І.

Яковлєва М.Л.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін: від позивача - Грищенко О.М.,

від відповідача - не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кімет-Плюс»

на рішення господарського суду міста Києва від 12.12.2016р.

по справі № 910/19503/16 (суддя - Босий В.П.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кімет-Плюс»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль-Блюз»

про тлумачення змісту правочину

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.12.2016р. в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 12.12.2016р. у справі №910/19503/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2017р. апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кімет-Плюс» прийнято до провадження.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Стиль-Блюз» двічі своїх представників сторін в судове засідання не направило, про причини неявки суд не повідомило.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

За таких обставин, справа розглядається за відсутності представників відповідача, який належним чином повідомлений.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ при визнання правочинів недійсними» судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України).

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

При розгляді спору суд може ухвалити рішення про тлумачення змісту правочину лише на вимогу однієї або обох сторін правочину чи їх правонаступників (стаття 213 ЦК, стаття 37 Цивільного процесуального кодексу України, далі - ЦПК) в порядку позовного провадження.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ст. 213 Цивільного кодексу України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами).

На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

13 квітня 2005р. між ТОВ «Кімет-плюс» та ТОВ «Стиль-блюз» уклали договір №7/7 дольової участі в будівництві житлового комплексу з вбудованими приміщеннями соціального призначення, прибудованими приміщеннями кіноконцертного залу та підземним паркінгом за земельній ділянці, яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Картвелішвілі, 6.

Згідно п. 1.2. договору №7/7 земельна ділянка, що зазначена у п. 1.1. цього договору належить ТОВ «Кімет-плюс» на праві оренди згідно з договором оренди земельної ділянки від 13 липня 2004р., розмір якої складає - 1,0040 га, кадастровий номер - :75:297:0006.

Додатковими угода №2 від 15.08.2005р. та №3 від 08.11.2005р. узгоджено фінансування передпроектних та проектних робіт відповідачем.

24.12.2007р. між Головним управлінням економіки та інвестицій виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) та ТОВ «Кімет-плюс» (забудовник) укладено договір №1166 пайововї участі у створені соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва предметом якого є сплата забудовником пайової участі (внесків) на створення соціально-та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва, у зв'язку із будівництвом житлового комплексу (загальна площа 19,160,60 кв.м.) з вбудованими приміщеннями (площа магазинів - 150,78 кв.м.) соціального призначення, побутовими приміщеннями (в тому числі чисті: будинок побуту - 1 022,11 кв.м., перукарня - 58,49 кв.м.), кіноконцертного залу площею 2 660,71 кв.м., підземним паркінгом площею 3 437,00 кв.м. та відкритою автостоянкою площею 504,00 кв.м. на вул. Картвелішвілі, 6 у Святошинському районі м. Києві.

Згідно п. 2.1. договору №1166 забудовник зобов'язаний перерахувати пайовий внесок у сумі 4 823,86 тис.грн.

Згідно п. 3.1. договору №1166 забудовник сплачує пайовий внесок пайовий внесок у сумі, вказаній у п. 2.1. цього договору, у строк з січня 2008 року по липень 2008 року рівними частками щомісячно, але не пізніше 28 числа на бюджетний рахунок цільового фонду спеціального фонду міського бюджету.

Платіжними дорученнями №123 від 23.01.2008р., №125 від 25.02.2008р., №129 від 25.03.2008р., №141 від 21.04.2008р., від 20.05.2008р., №151 від 24.07.2008р., №153 від 13.08.2008р. 5 511 360,00 грн. пайових внесків згідно договору №1166 від 24.12.2007р.

20.12.2007р. між ТОВ «Кімет-Плюс» та ТОВ «Стиль-Блюз» було укладено договір безвідсоткової фінансової допомоги №1/12, за умовами якого ТОВ «Стиль-Блюз» зобов'язувалося в порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним в Україні законодавством, надати ТОВ «Кімет-Плюс» безвідсоткову фінансову допомогу на умовах повернення в сумі 4 823 860,00 грн. у наступному порядку (графіку): до 25.01.2008 р. - 803 976,67 грн.; до 25.02.2008 р. - 803 976,67 грн.; до 25.03.2008 р. - 803 976,67 грн.; до 25.04.2008 р. - 803 976,67 грн.; до 25.05.2008 р. - 803 976,67 грн.; до 25.06.2008 р. - 803 976,67 грн.

Згідно з п. 1.2. Договору безвідсоткової фінансової допомоги №1/12 ТОВ «Кімет-Плюс» зобов'язується повернути фінансову допомогу у встановлені цим договором строки.

Згідно п. 2.1. договору №1/12 ТОВ «Стиль-Блюз» надає ТОВ «Кімет-плюс» безвідсоткову фінансову допомогу на строк з 25 січня 2008 р. до 25 грудня 2010 р.

Згідно п. 2.3. договору №1/12 ТОВ «Кімет-плюс» зобов'язане повернути безвідсоткову фінансову допомогу до 25.12.2010 р. шляхом перерахування в безготівковій формі відповідних грошових коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «Стиль-Блюз» або провести розрахунки іншим, не забороненим чинним законодавством шляхом.

Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 5.1. цього договору та закінчується 25 грудня 2010р. (п. 5.2. договору №1/12).

Згідно п. 5.3. договору №1/12 закінчення строку цього договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань сторони від виконання зобов'язань та відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

24.12.2007р. сторони уклали додаткову угоду про таке: перерахування коштів здійснюється коштів на підставі рахунку, який ТОВ «Кімет-плюс» надає ТОВ «Стиль-Блюз», не пізніше ніж за 1 день до дати здійснення платежу. сума може бути скоригована на індекс інфляції на момент проведення поточного платежу. В випадку, якщо індекс інфляції є меншим за 100% користування суми поточного платежу не відбувається.

Договір №1166 від 24.12.2007р., укладений між ТОВ «Кімет-плюс» та Головним управлінням економіки та інвестицій виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), про пайову участь у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва у зв'язку з будівництвом житлового комплексу з вбудованими приміщеннями соціального призначення, прибудованими приміщеннями кіноконцертного залу та підземним паркінгом на земельній ділянці, яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Картвелішвілі, 6 є додатком до цього договору безвідсоткової фінансової допомоги №1/12 від 20.12.2007р. (п. 3. договору).

Постановою Вищого господарського суду України 16.12.2015р. у справі №910/6506/14 за позовом ТОВ «Кімет-плюс» до ТОВ «Стиль-Блюз» про визнання договору безвідсоткової фінансової допомоги і додаткової угоди до нього недійсним, касаційну скаргу ТОВ «Кімет-плюс» залишено без задоволення. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2015 р. у справі № 910/6506/14 господарського суду міста Києва залишити без змін, якою залишено без змін рішення господарського суду міста Києва від 23.04.2015р. про відмову у позові, залишено без змін.

Розглядаючи дану справу суди дійшли висновку про те, що договір безвідсоткової фінансової допомоги №1/12 не є додатковою угодою до договору №7/7 дольової участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, факти, встановлені у справі №910/6506/14 мають преюдиціальне значення для даної справи.

Крім того, постановою Вищого господарського суду України від 11.02.2016р. у справі №910/27241/15 встановлено, що відсутні підстави для визнання спірного договору недійсним в силу положень ст. 229 Цивільного кодексу України.

Також під час розгляду справи №910/3920/15 суди не знайшли підстав для визнання договору безвідсоткової фінансової допомоги №1/12 від 20.12.2007р. частково недійсним.

Розглядаючи вищезазначені справи, суди дійшли висновку про те, що грошові кошти в сумі 5 510 590,25грн, перераховані відповідачем на користь позивача за договором безвідсоткової фінансової допомоги, не є внеском ТОВ «Стиль-Блюз» до дольової діяльності сторін за договором №7/7 дольової участі.

Відповідно до ст. 637 Цивільного кодексу України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу. У разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Позивач наполягає на тому, що на спірний договір розповсюджується норми глави 77 Цивільного кодексу України.

ТОВ «Кімет-плюс» заявлено позов про тлумачення змісту договору безвідсоткової фінансової допомоги №1/12 від 20.12.2007р. з додатковою угодою до нього від 24.12.2007р.

Як вже встановлено судами у розгляді інших справ, спірний договір не є додатком до договору пайової участі, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що господарським судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Доводи наведені в апеляційній скарзі колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

З наведених у даній постанові обставин, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду міста Києва від 12.12.2016р. у справі №910/19503/16.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 12.12.2016р. у справі №910/19503/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Матеріали справи № 910/19503/16 повернути до господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Т.І. Разіна

М.Л. Яковлєв