ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 р. Справа № 909/186/17
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Ткаченко І. В., при секретарі судового засідання Сегін І. В., за участю позивача представника ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засідання справу за позовом ОСОБА_1 про стягнення з відкритого акціонерного товариства "Пресмаш" заробітної плати.

ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовом про стягнення з ВАТ "Пресмаш" 30 177 грн 09 коп. заробітної плати, яких 17 754 грн 64 коп. визнані судом та включені до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство ВАТ "Пресмаш", 17 138 грн 71 коп. - поточна заборгованість за період з жовтня 2015 р. по 13 грудня 2016 р. (день звільнення), 4 799 грн 99 коп. середній заробіток за час затримки розрахунку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в день звільнення, відповідач не провів повного розрахунку з позивачем.

08 лютого 2017 р., господарський суд Івано-Франківської області порушив провадження у справі № 909/186/17 та призначив її до розгляду на 17 лютого 2017 р.

В судовому засіданні, що відбулось 17 лютого 2017 р., позивач надав суду письмові доповнення до позовної заяви.

17 лютого 2017 р., в судовому засіданні суд оголосив перерву до 22 лютого 2017 р.

В судовому засіданні представник відповідача подав відзив на позовну заяву, із змісту якого вбачається, що відповідач позов визнає в частині стягнення поточної заборгованості за період з жовтня 2015 р. по день звільнення в сумі 17 138 грн 71 коп.

В засіданні позивач просив стягнути з ВАТ "Пресмаш" на його користь невиплачену заробітну плату за період з жовтня 2015 р. по 13 грудня 2016 р. в сумі 17 138 грн 71 коп., на стягненні заборгованості, що була включена до реєстру вимог кредиторів ВАТ "Пресмаш" у справі № 909/1056/15 не наполягав. Крім того, зменшив свої позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд

в с т а н о в и в:

06 серпня 2007 р., ОСОБА_1 (позивач) був прийнятий на роботу у ВАТ "Пресмаш" (відповідач), а 13 грудня 2016 р. був звільнений із займаної посади, що підтверджується відповідними відмітками в трудовій книжці позивача.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 05 жовтня 2015 р. порушено провадження у справі № 909/1056/15 про банкрутство ВАТ "Пресмаш", а ухвалою від 21 липня 2016 р. у даній справі було введено процедуру санації.

22 грудня 2015 р., господарський Івано-Франківської області затвердив реєстр грошових вимог кредиторів ВАТ "Пресмаш", до якого увійшли, зокрема, грошові вимоги щодо виплати заробітної плати позивачу за період до порушення провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Правова норма аналогічного змісту міститься і у п. 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України.

08 лютого 2017 р., позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з відповідача невиплаченої заробітної плати.

Отже, предметом даного спору є стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За містом ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 115 КЗпП та ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що заборгованість відповідача перед позивачем по невиплаченій заробітній платі в сумі 17 754 грн 64 коп. визнана судом та була включена до реєстру вимог кредиторів ВАТ "Пресмаш" у справі № 909/1056/15.

Як передбачено ч. 4 ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у разі звернення позивача із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство після винесення ухвали господарського суду за результатами розгляду цих вимог позовне провадження підлягає припиненню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Отже, провадження у справі в частині стягнення з відповідача на користь позивача 17 754 грн 64 коп. слід припинити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Згідно з даними довідки № 392/12 від 29 грудня 2016 р., виданої ВАТ "Пресмаш", заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі за період з 01 жовтня 2015 р. по 13 грудня 2016 р. становить 17 138 грн 71 коп.

Як вбачається із матеріалів справи, дана заборгованість є поточною, оскільки виникла після порушення провадження у справі про банкрутство.

Враховуючи наведене, вимога позивача про стягнення з відповідача 17 138 грн 71 коп. нарахованої, але невиплаченої заробітної плати є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ГПК України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 р. складає 1600 грн.

Згідно з п. 4.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору, у разі задоволення позову повністю або частково судовий збір стягується з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам) в доход державного бюджету України, якщо відповідач не звільнений від сплати цього збору.

На підставі викладеного, судовий збір в сумі 785 грн 92 коп. слід стягнути із відповідача доход державного бюджету України.

Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Керуючись статтями 49, 80, 82 - 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

в частині стягнення з відкритого акціонерного товариства "Пресмаш" на користь ОСОБА_1 17 754 грн 64 коп. - провадження у справі припинити;

в частині стягнення з відкритого акціонерного товариства "Пресмаш" на користь ОСОБА_1 17 138 грн 71 коп. - позов задовольнити;

з відкритого акціонерного товариства "Пресмаш" (76495, м. Івано-Франківськ, вул. Автоливмашівська, буд. 1; ідентифікаційний код 13643567) на користь ОСОБА_1 (76002, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) стягнути 17 138 грн (сімнадцять тисяч сто тридцять вісім) грн 71 коп. заробітної плати.

З відкритого акціонерного товариства "Пресмаш" (76495, м. Івано-Франківськ, вул. Автоливмашівська, буд. 1; ідентифікаційний код 13643567) в доход державного бюджету (отримувач коштів: Управління Державної казначейської служби України у м. Івано-Франківську Івано-Франківської обл.; код отримувача: 37952250; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківської обл.; код банку отримувача (МФО): 836014; рахунок отримувача: 3002; код класифікації доходів бюджету: 22030101) стягнути 785 (сімсот вісімдесят п'ять) грн 92 коп. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Ткаченко І. В.

Повне рішення складено 24.02.17