РІШЕННЯ

"23" лютого 2017 р.Справа № 921/7/17-г/17

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м.Київ в особі Тернопільської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м.Тернопіль

до відповідача: Управління праці та соціального захисту населення Козівської районної державної адміністрації смт.Козова Козівського району Тернопільської області

про cтягнення 146 912 грн 77 коп.

За участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1, довіреність № 1083 від 12.12.16 р.;

відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 01-06/211 від 12.01.17 р.;

В судовому засіданні представникам сторін розяснено процесуальні права та обовязки, передбачені статтями 20, 22, 811 Господарського процесуального кодексу України.

Фіксація судового процесу здійснювалася технічними засобами в порядку ст. 81-1 ГПК України за допомогою програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду" на диск CD-R серійний № 125ТЕ25D8010619A2.

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Укртелеком", м. Київ в особі Тернопільської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м.Тернопіль звернувся 03.01.2017р. (згідно відтиску штампу вхідної кореспонденції канцелярії господарського суду за вх.№7 від 03.01.2017р.) до господарського суду Тернопільської області з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Козівської районної державної адміністрації смт. Козова Козівського району Тернопільської області, про cтягнення 146912,77грн заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання протягом січня-листопада 2016 року телекомунікаційних послуг на пільгових умовах споживачам.

Позов обгрунтовується наступними документами: зведеним розрахунком витрат, пов"язаних з наданням пільг з оплати телекомунікаційних послуг за період січень-листопад 2016 року; розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов"язаних з наданням пільг громадянам смт. Козови та Козівського району за січень - листопад 2016 року за формою "2-пільга"; засвідченими копіями супровідних листів Тернопільської філії ПАТ "Укртелеком" № 06/2-11-252 від 20.07.2016р.; № 06/2-11-278 від 04.08.2016р.; № 06/2-11-343 від 05.09.2016р.; № 06/2-11-381 від 04.10.2016р.; № 06/2-11-439 від 04.11.2016р.; № 06/2-11-516 від 05.122016р. з доказами відправлення та отримання відповідачем; іншими документами.

Ухвалою суду від 05.01.2017р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 17.01.2017р., з подальшим відкладенням судового засідання на 07.02.2017 р. та, пізніше, оголошенням перерви до 23.02.2017р., в порядку ст.77 ГПК України для надання сторонам можливості подати додаткові докази на підтвердження своїх доводів та заперечень.

В судових засіданнях представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та посилаючись на долучені документи. Поряд з цим зазначив, що розмір стягуваної суми підтверджується наданими суду Розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг за період з січня місяця по листопад місяць 2016 року та, зокрема, зведеним розрахунком витрат за вказаний період. Зауважив, що протягом січня листопада 2016 року позивачем надавалися телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам смт. Козова та Козівського району, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про охорону дитинства» на підставі поданих відповідачем списків осіб, які користуються правом на отримання послуг звязку на пільгових умовах. Однак, заборгованість по оплаті наданих телекомунікаційних послуг відповідач відмовився оплатити, посилаючись на відсутність необхідних коштів та кошторисних призначень у місцевому бюджеті, у звязку з чим виникла необхідність звернення до суду із даним позовом.

Представник відповідача у судових засіданнях заперечив заявлені позовні вимоги з підстав, наведених у відзиві на позов №01-06/227 від 13.01.2017 р. (3829 від 17.01.2017 р.) Зокрема, зазначив про відсутність бюджетних асигнувань, передбачених Законом України «Про державний бюджет на 2016 рік», тому у відповідача відсутня можливість відшкодувати заявлену суму заборгованості. Поряд з цим, посилаючись на положення ч. 1, ч. 4 ст. 48 гл. 8 розділу II Бюджетного кодексу України вказав, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами; зобовязання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та Законом України про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобовязаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів; взяття таких зобовязань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобовязань не здійснюються. Підтвердив, що Управлінням праці та соціального захисту населення Козівської райдержадміністрації дійсно позивачу були надані списки осіб, яким законодавством передбачено право на отримання послуг звязку на пільгових умовах, відповідно до абзацу 2 п. 10 Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сімї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №389 від 04.06.2015 р. Разом з тим, зауважив, що акти виконаних робіт ПАТ «Укртелеком» за надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах за січень-листопад 2016 р. відповідач не підписував, відповідно жодних зобовязань щодо покриття понесених товариством витрат, не несе.

З огляду на наведене, просив суд в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши додатково представлені докази, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення та заперечення представників сторін, господарський суд встановив таке.

Позивач у справі - публічне акціонерне товариство "Укртелеком", в особі Тернопільської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги на пільгових умовах споживачам, які мають право на пільги та на яких поширювалася дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Закону України "Про жертви нацистських переслідувань", Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Закону України "Про охорону дитинства".

Відповідно до п. 3 ст.63 Закону України "Про телекомунікації" та п.63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012р., споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

У відповідності до п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012р. № 295, установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Статтею 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", встановлено, що пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України.

Відповідно до ст. 87 Бюджетного кодексу України, видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України. При цьому порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України).

Згідно пп. "б" п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян, здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002р. "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету" (далі за текстом Порядок), встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002р. встановлено, що Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Згідно п. 3 Порядку головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг смт. Козова та Козівського району Тернопільської області є Управління соціального захисту населення Козівської районної державної адміністрації, а отже, на підставі вищезазначених норм законодавства та положень Постанови №256 і Порядку відшкодування витрат, понесених Позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян, здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Відповідно до пункту 8 Порядку №256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків. При цьому, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів у пятиденний строк здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг.

Як вбачається з листа Міністерства фінансів України №31-09010-16/24984 від 31.08.2016 р., згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» субвенцію на відшкодування витрат за надані пільги з оплати послуг звязку не передбачено. Тому надання вказаних пільг може бути здійснено місцевими органами виконавчої влади за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів.

Згідно з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань № від 05.01.2017р. Управління праці та соціального захисту населення Козівської районної державної адміністрації є юридичною особою і відповідно до ст. 80 ЦК України, ст. 55 ГК України, ст.ст. 1, 21 ГПК України може бути стороною у справі.

Матеріалами справи підтверджено, що за період з січня 2016 р. по листопад 2016 р. включно Тернопільською філією Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" були надані послуги зв'язку на пільгових умовах населенню смт. Козова та Козівського району Тернопільської області на загальну суму 146 912,77 грн.

Факт надання послуг електрозвязку Тернопільською філією ПАТ "Укртелеком" та фактичне споживання їх переліченими категоріями населення, у заявлений позивачем період слугують Розрахунки видатків, понесені ПАТ "Укртелеком" на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг за період січень - листопад 2016 року та Розрахунки видатків, понесені ПАТ "Укртелеком" (форми №2 пільга, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 535 від 04.10.2007) на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг за період січень-листопад 2016 р., всього на суму 146 912,77 грн.

Однак, всупереч положенням чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, відповідачем не відшкодовано позивачу 146 912,77 грн витрат за надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах , що відповідачем не заперечується.

В судовому засіданні відповідача водночас зазначив, що на підставі п. 10 Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сімї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №389 від 04.06.2015 р. Управлінням праці та соціального захисту населення Козівської райдержадміністрації позивачу були надані списки осіб, яким передбачено право на отримання послуг звязку на пільгових умовах, однак актів виконання робіт за надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах за січень-листопад 2016 р. відповідач не підписував по причині відсутності в районному бюджеті на 2016 рік кошторису, згідно якого б виділялися кошти для погашення витрат з послуг звязку на пільгових умовах та, відповідно, відсутністю кошторисних призначень. Відтак, виплатити заявлену позивачем до стягнення суму заборгованості відповідач не має фінансової можливості та правових підстав.

Оцінивши подані докази в сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи, господарський суд дійшов висновку про підставність заявленого позову, виходячи з такого.

Положення ч. 3 ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта.

Згідно приписів ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Як зазначалося вище частиною 3 ст. 63 Закону України "Про телекомукації" передбачено, що телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Згідно з ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України, бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень ч. 1-4 ст. 48 Бюджетного кодексу України.

Тобто, відповідні бюджетні зобов'язання щодо виплати, в тому числі пільг з оплати послуг зв'язку, пільговим категоріям громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Відповідно до п.п.1,7 ст.193 Господарського кодексу України, ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлений строк.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ст. 193 ГК України).

Положення ст. 599 ЦК України та ст. 202 ГК України вказує, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України

Управління соціального захисту населення Козівської РДА, яке є розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг населення м. Козова та Козівського району Тернопільської області, зобов'язане було здійснювати відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання послуг зв'язку пільговим категоріям населення, які проживають на вищезазначеній території, за рахунок державних субвенцій.

При цьому, неналежне фінансування та відсутність механізму проведення такого розрахунку не є підставою для звільнення відповідача від відшкодування вказаних вище витрат, понесених позивачем, та не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення такого зобов'язання шляхом примусового стягнення.

Зі змісту статті 617 Цивільного кодексу України вбачається, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного суду України від 15.05.2012 року по справі № 11/446, яка є обов'язковою для суду згідно ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, Управління соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації відповідає за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитися в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

При цьому, суд відхиляє посилання Відповідача на положення статті 48 Бюджетного кодексу України, якою встановлено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, з наступних підстав.

Так, за змістом частини другої статті 617 ЦК України, частини другої статті 218 ГК України та рішення Європейського суду з прав людини у справі "ОСОБА_1 ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 р. відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 року у справі №328гс12.

Не підписання актів виконаних робіт ПАТ «Укртелеком» з боку відповідача не свідчить про не надання Товариством телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в період січень-листопад 2016 року пільговим категоріям громадян згідно наданих Управлінням списків та не свідчить про не визнання Відповідачем заявленої суми до відшкодування, а є фактично намаганням Відповідача у такий спосіб не виконувати зобов»язання, визначені законом.

У листі від 30.06.2011 р. № 31-07310-10-24/16584 Міністерство фінансів України роз'яснило, що «...деякі програми, які відносяться до державних програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів)».

Виходячи з наведених правових норм, твердження відповідача з посиланням на відсутність у місцевому бюджеті виділених коштів не є підставою для звільнення Відповідача від обов'язку оплатити понесені Позивачем витрати на оплату телекомунікаційних послуг для пільгових категорій громадян.

Аналогічна позиція зазначена в постановах Вищого господарського суду України №2/961721 від 21 липня 2011р., № 16/5005/7051/2011 від 10 січня 2012р., № 922/2029/13 від 28

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

У звязку з наведеним, позовні вимоги як обґрунтовано заявлені, документально підтверджені, не спростовані належними доказами відповідачем, підлягають до задоволення, а судові витрати, в силу ст.49 ГПК України, суд покладає на відповідача у справі.

В судовому засіданні 23.02.2017 р., відповідно до ст.85 ГПК України, оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду.

З огляду на наведене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 1, 2, 42-47, 22, 33, 34, 43-44, 49, 811, 82-85, 116-117 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Козівської районної державної адміністрації (смт. Козова Козівського району Тернопільської області, вул. Грушевського, 25, код 03195659) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Київ в особі Тернопільської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (м. Тернопіль, вул. Чорновола, 1, код 01188052) 146 912 (сто сорок шість тисяч девятсот дванадцять) грн. 77 коп. заборгованості за надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах, 2 203 (дві тисячі двісті три) грн. 69 коп. сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони, прокурор, треті особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено "28" лютого 2017 року.

Суддя Н.О. Андрусик