ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" січня 2017 р.Справа № 916/3288/16

за позовом Державне підприємство "Адміністрація морських портів України"; в особі, якою є Ізмаїльська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту);

до відповідача: Державне підприємство "Ізмаїльський морський торговельний порт"

про стягнення 4461,78 грн.;

Суддя Літвінов С.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 довіреність;

Від відповідача: ОСОБА_2 довіреність;

СУТЬ СПОРУ: Державне підприємство "Адміністрація морських портів України"; в особі, якою є Ізмаїльська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) звернулось до господарського суду Одеської області із позовною заявою до Державне підприємство "Ізмаїльський морський торговельний порт" про стягнення заборгованості в розмірі 4461,78 грн. та судові витрати в сумі 1378грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.12.2016р. було порушено провадження по справі №916/3288/16 із призначенням до розгляду в судовому засіданні.

Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити позов.

Представник відповідача надав відзив на позов відповідно якого позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити позивачу в задоволені позову з підстав викладених у відзиві.

В судовому засіданні 21.12.2016р. в порядку ст. 77 ГПК України проголошувалась перерва до 23.01.2017р.

У судовому засіданні 23.01.2017р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про морські порти України» загальний контроль за дотриманням режиму перебування і переміщення в морському порту здійснює Адміністрація морських портів України.

Відповідно до п. 9 Постанови Кабінету Міністрів України від 18.08.2010 № 751 « Про затвердження Положення про пункти пропуску через державний кордон і пункти контролю» відкриття і закриття пунктів пропуску і контролю здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України. Пунктом 22 Постанови передбачено, що межі території пункту пропуску визначаються і затверджуються, у даному випадку наказом керівника підприємства, на земельній ділянці якого знаходиться пункт пропуску.

Розпорядженням КМУ від 29.02.1996 № 143-р в Ізмаїльському морському порту було відкрито пункт пропуску через державний кордон України для міжнародного сполучення, його межі відповідно було затверджено наказом начальника Адміністрації порту.

Позивач посилається на те, що взаємовідносини субєктів господарювання та відповідних державних органів і служб у пунктах пропуску через державний кордон окремо врегульовано Порядком дій посадових осіб органів охорони державного кордону Державної прикордонної служби України щодо установлення режиму в пунктах пропуску через державний кордон, здійснення контролю за його додержанням, а також організації і забезпечення взаємодії та координації контрольних органів і служб, що здійснюють різні види контролю або беруть участь у забезпеченні режиму в пунктах пропуску через державний кордон, затверджений наказом адміністрації державної прикордонної служби від 29.08.2011р. № 627, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.09.2011 р. за№ 1117/19855.

Відповідно до п. 5.1. даного Порядку режимні заходи на території морських портів встановлюються начальником портів та відображаються в обов'язкових постановах по порту, за їх дотримання відповідають відповідні служби портів.

Вказані режимні заходи встановлено в розділі IX обов'язкових постанов по ДП «Ізмаїльський морський торгівельний порт» (чинні на момент спірних правовідносин):

« 9.1. Територія і акваторія порту Ізмаїл у встановлених межах є режимними і що знаходяться під контролем служби морської безпеки порту і Відомчої охорони порту і прикордонних військ.

9.2. Всі особи, що знаходяться на території порту Ізмаїл зобовязані мати з собою портові перепустки або інші документи, що дають право перебування на території порту, і предявляти їх на першу вимогу охорони порту, або прикордонних властей.

9.3. Вхід - в'їзд на територію порту здійснюється цілодобово через контрольно- пропускні пункти: виробничо-перевантажувального комплексу № 1 - прохідні №№ 2.3 - виробничо-перевантажувальних комплексів №№ 2.3 прохідні, №10.11».

Також, позивач зазначає, що з метою належного виконання вимог зазначених Закону, Порядку та Міжнародного кодексу з охорони суден і портових засобів, Регламенту Європейського Парламенту та Ради від 31 березня 2004 року № 725/2004 «Про посилення безпеки суден та портових споруд». Директиви Європейського парламенту та Ради від 26 жовтня 2005 року №2005/65/ЄС «Про посилення охорони портів» Адміністрацією Ізмаїльського морського порту також було розроблено та затверджено Положення про забезпечення пропускного, внутрішньообєктового режиму та морської безпеки на території Ізмаїльського морського порту (надалі - Положення).

Так згідно Положення на території порту запроваджено пропускний режим, вхід/вихід та/або вїзд/виїзд на/з території порту здійснюється виключно на підставі перепусток встановлених форм.

Відповідно до розділу VII Положення, працівникам ДП «ІЗМ МТП» оформлюються перепустки персональні чи персонально-транспортні (зарахованим на постійну роботу, а також на роботу з випробувальним строком в ДП «ІЗМ МТП»; при переведенні в інший структурний підрозділ, зміні прізвища: зміні автомашини; зміні прав доступу). Оформлення перепусток здійснюється бюро перепусток СМБ ІФ ДП «АМПУ» (Адміністрація Ізмаїльського морського порту).

Згідно п. 7.4.1. Положення персональні постійні перепустки (прокмісіті-карта) видаються працівникам ДП «ІЗМ МТП» (додатки 2 а,б). зарахованим на постійну роботу, а також роботу з випробувальним строком на весь термін роботи в ДГІ «ІЗМ МТП», на підставі витягу з наказу керівника ДП «ІЗМ МТП», відповідно який видає відділ кадрів.

Відповідно до п. 7.16.1. постійні транспортні перепустки на особистий автотранспорт працівників ДП «ІЗМ МТП» оформлюються на підставі службової записки керівника структурного підрозділу, в якому працює робітник.

Згідно гі. 7.4.5. Положення при переведенні в інший структурний підрозділ ІФ ДП «АМГІУ» або ДП «ІЗМ МТП» пред'являє до Бюро перепусток витяг з наказу про переведення на інше місце роботи. Працівники Бюро перепусток в свою чергу вносять зміни

в електронну базу даних і оформлюють нову перепустку (виготовляють нову прокмісіті-

карту). Номер і дата наказу фіксується в журналі реєстрації.

Позивач в позовній заяві зазначає, що за письмовим зверненням керівників структурних підрозділів ДП «ІЗМ МТП» до бюро перепусток ІФ «ДП «АМПУ». в період з 13.06.2013 по 31.12.2013 року працівникам Відповідача було видано 71 електронну перепустку. 5 транспортних перепусток на паперовому носії, внесено зміни до електронних перепусток (2 шт.) та оформлено 39 перепусток на ксерокопії паспорта - підтверджується виписками з наказів/листами- замовленнями Відповідача та відмітками в відповідному журналі реєстрації видачі перепусток.

За надані послуги з видачі перепусток працівникам Відповідача. Адміністрацією порту

було виставлено рахунки № 57/32 від 16.12.2013 року та № 60/32 від 31.12.2013 року на

загальну суму 4 461,78 грн. (згідно затверджених тарифів), які, враховуючи відмову

Відповідача від укладання відповідного письмового договору, на його адресу було

направлено із відповідними вимогами від 16.12.2013р. № 06/156/956 , від 08.01.2014 р. №

06/02/03. Зазначені вимоги були залишені Відповідачем без задоволення.

Позивач також зазначає, що 23.02.2016 року на адресу Відповідача за вих. № 304/11/10-16 було направлено повторну вимогу оплатити заборгованості. В лист № 03-08/109 від 16.03.2016 Відповідач відмовився від оплати заборгованості, мотивуючи відсутністю укладеного між ДІЇ «ІЗМ МТП» та ІФ ДП «АМПУ» договору про надання послуг з видачі перепусток та неприпустимості стягнення плати за видачу перепусток.

Позивач звертає увагу суду на те, що між сторонами фактично існували договірні зобовязання по наданню послуг з видачі перепусток, але до теперішнього часу оплату за надані послуги Відповідачем не здійснено, що вказує на односторонню відмову від виконання зобовязання.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань, Державне підприємство "Адміністрація морських портів України"; в особі, якою є Ізмаїльська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) звернулось до господарського суду Одеської області за захистом свого порушеного права із позовною заявою до Державне підприємство "Ізмаїльський морський торговельний порт" про стягнення заборгованості в розмірі 4461,78 грн. та судові витрати в сумі 1378грн..

Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлені підстави виникнення цивільних

прав та обовязків. Згідно частини 1 вказаної статті: Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій

осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні

права та обов'язки.

Частиною 2 статті 11 ЦК України перелічені підстави

виникнення цивільних прав та обов'язків, якими зокрема, є: договори та інші

правочини, створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

У статті 174 Господарського кодексу України перелічені підстави виникнення господарських зобовязань, а саме: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність, з акту управління господарською діяльністю, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання, придбання або збереження майна суб'єкта або суб'єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав, у результаті створення об'єктів інтелектуальної власності та інших дій суб'єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Так, територія та акваторія порту Ізмаїл є пунктом пропуску через державний кордон, на якому встановлено спеціальний пропускний режим, а відповідальність за його забезпечення покладено на Державну прикордонну службу України і службу морської безпеки та відомчої охорони порту. Відповідно до Положення про забезпечення пропускного, внутрішньо обєктового режиму та морської безпеки на території Ізмаїльського морського порту всім працівникам ДП «ІЗМ МТП» оформлюються персональні чи персонально-транспортні перепустки в тому числі проксіміти картки.

Але, як неодноразово зазначалося з боку ДП «ІЗМ МТП», у зазначених Позивачем нормативних документах, щодо його обвязку оформлювати перепустки, що дають право перебування на території порту, не має вказівки на обовязкову платність цієї «послуги».

Таким чином оплата за оформлення перепусток повинна бути встановлена із застосуванням приписів цивільного законодавства України, тобто на підставі договору або іншої двосторонній угоди.

Стаття 179 ГК України встановлює загальні умови укладання договорів, що породжують господарські зобовязання. Майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Стаття 180 ГК України вказує на істотні умови існування господарського договору. Частина 2 цієї статті встановлює: Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Частина З зобовязує сторони при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Статтєю 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. До позовної заяви додані рапорти та накази Порту, як докази існування господарського зобовязання та укладення договору. Однак, зазначені документи не відповідають формі договору, не мають жодних істотних умов, а також не містять жодної вказівки на платність, а лише містять прохання щодо допуску осіб та транспортних засобів на територію порту.

ДП «АМПУ» не надало жодного належного доказу, що перепустки оформлені на підставі договірного зобовязання, а не згідно вимог нормативних актів про встановлення спеціального режиму на території порту.

Частина 1 статті 901 Цивільного кодексу України дає визначення договору про надання послуг: За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Так для виникнення прав та обовязків з надання та споживання послуги, між сторонами повинно бути укладено відповідний договір.

Позивач в позовній заяві вказує, що відповідач відмовився від укладання договору про надання послуг, в звязку з чим на адресу відповідача направлені вимоги від 16.12.2013р. № 06/156/956 , від 08.01.2014 р. № 06/02/03 та рахунки на оплату.

Але позивач не надав жодних доказів про те, що звертався до відповідача про укладення відповідного договору про надання послуг та доказів відмови відповідача від його укладання.

Отже, відсутність нормативного врегулювання, а також відсутність договірних правовідносин та протиправних винних дій з боку ДП «ІЗМ МТП» під час оформлення перепусток, позивачем не доведені обставини виникнення зобовязання.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що в задоволені позовних вимог слід відмовити, як не обґрунтовані, не підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно зі ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75, п.1.1. ст.. 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволені позову Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі, якою є Ізмаїльська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) до Державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт" про стягнення 4461,78 грн. відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

В судовому засіданні 23.01.2017р. при оголошенні вступної та резолютивної частини даного рішення представникам сторін було повідомлено, що повний текст рішення буде підписано 30.01.2017р. Однак у звязку з перебуванням судді С.В. Літвінова на лікарняному з 24.01.2017р. по 27.02.2017р. включно, повний текст даного судового рішення було оформлено відповідно до вимог ст.ст. 84 85 ГПК України 28 лютого 2017 р.

Суддя С.В. Літвінов