УХВАЛА

09.03.2017Справа № 910/17076/13

за скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

про стягнення боргу, пені, інфляційних втрат та 3 % річних за спожитий

природний газ в розмірі 143 492,02 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від стягувача (скаржника): Єгоров В.С. (довіреність)

від боржника: Халимон С.В. (довіреність)

Матвеєва В.П. (довіреність)

від виконавчої служби: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляді судді Господарського суду міста Києва Нечай О.В. перебувала справа за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (відповідач) про стягнення боргу, пені, інфляційних втрат та 3 % річних за спожитий природний газ в розмірі 143 492,02 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва № 910/17076/13 від 26.03.2014, яке було залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду № 910/17076/13 від 22.05.2014, позов задоволено та вирішено стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" заборгованість за поставлений природний газ в розмірі 130 584,83 грн., пеню в розмірі 10 177,36 грн., 3 % річних в розмірі 2 446,90 грн., інфляційні втрати в розмірі 282,92 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 869,84 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.07.2014 у справі №910/17076/13 змінено рішення Господарського суду міста Києва № 910/17076/13 від 26.03.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.04.2014 у справі № 910/16766/13 та встановлено: позов задовольнити частково та стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" заборгованість за поставлений природний газ в розмірі 130 584, 83 грн., пеню в розмірі 5000,00 грн., 3 % річних в розмірі 2 446,90 грн., інфляційні втрати в розмірі 282,92 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 869,84 грн.

08.07.2014 на виконання постанови Вищого господарського суду України у справі №910/17076/13 від 03.07.2014 видано відповідний наказ.

03.01.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшла скарга на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

В результаті повторного автоматизованого розподілу справи № 910/17076/13, вказана справа була передана на розгляд судді Турчин С.О. для розгляду скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.01.2017 суддею Турчин С.О. призначено до розгляду скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві на 07.02.2017.

06.02.2017 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли письмові пояснення на скаргу, згідно із якими боржник проти скарги заперечив, посилаючись на те, що єдиною умовою для списання пені, річних та інфляційних втрат згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" є погашення заборгованості до набрання чинності вказаним Законом, у зв'язку із чим, внаслідок погашення боргу до набрання чинності Законом №1730-VIII від 03.11.2016, суми пені, 3% річних та інфляційних втрат є списаними.

Представник виконавчої служби в судовому засіданні 07.02.2017 надав суду пояснення на скаргу та матеріали виконавчого провадження. У своїх поясненнях орган державної виконавчої служби просив суд залишити без розгляду скаргу ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" без задоволення, посилаючись на те, що постанову про закінчення виконавчого провадження від 16.12.2016 було винесено з урахуванням положень Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" та на підставі п. 16 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Представник боржника заявив клопотання про продовження строку розгляду скарги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2017 продовжено строк вирішення скарги ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та відкладено розгляд скарги на 09.03.2017.

07.03.2017 через відділ діловодства суду від скаржника надійшли письмові пояснення до скарги.

Представник відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві в судове засідання 09.03.2017 не з'явився.

Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги (ч. 2 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України).

Представник стягувача (скаржника) в судовому засіданні 09.03.2017 надав пояснення щодо скарги, просив суд її задовольнити.

Представник боржника надав суду додаткові пояснення на скаргу, заперечив проти скарги. У своїх поясненнях, заперечуючи скаргу, боржник додатково зазначив, що ПАТ "Київенерго" не підлягало включенню до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, оскільки наявність такого реєстру є підставою для зупинення виконавчого провадження, в той час як списання пені, річних та інфляційних відповідно до Закону №1730-VIII від 03.11.2016 є окремим випадком із настанням якого Закон передбачає закінчення виконавчого провадження.

В судовому засіданні 09.03.2017 суд, розглянувши скаргу ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вислухавши пояснення представників стягувача та боржника, встановив наступне.

У скарзі ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" просить суд:

визнати незаконними дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови від 15.12.2016 ВП №44800828 про закінчення виконавчого провадження;

визнати недійсною постанову в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Магдою С.В. від 15.12.2016 про закінчення виконавчого провадження ВП №44800828.

В обґрунтування скарги, скаржник зазначає, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходився наказ Господарського суду міста Києва від 08.07.2014 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" заборгованості за поставлений природний газ в розмірі 130 584,83 грн., пені в розмірі 5000,00 грн., 3 % річних в розмірі 2 446,90 грн., інфляційних втрат в розмірі 282,92 грн. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 869,84 грн.

15.12.2016 в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено постанову ВП №44800828 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/17076/13 з підстав, передбачених п. 16 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", у зв'язку зі списанням згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за спожитий природний газ, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Скаржник стверджує, що зазначена постанова прийнята з порушенням норм законодавства та підлягає скасуванню, оскільки списання заборгованості за рішенням суду у справі № 910/17076/13 документально не підтверджено та до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості чи подання документів ПАТ "Київенерго" не включене.

Відповідно до вимог ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження, постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 22.09.2014 відкрито виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 08.07.2014 по справі №910/17076/13.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.03.2016 у зв'язку із погашенням основної суми заборгованості, наказ Господарського суду міста Києва від 08.07.2014 у справі № 910/17076/13 визнано таким, що не підлягає виконанню частково в частині стягнення заборгованості за поставлений природний газ в розмірі 130584,83 грн. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 869,84 грн.

08.12.2016 боржник звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 08.07.2014 по справі №910/17076/13.

09.12.2016 до ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшло повідомлення ПАТ "Київенерго" №42АУ/92ПЗ/12564 від 06.12.2016 про списання та припинення зобов'язань з оплати неустойки (штрафу, пені), трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань, в тому числі за рішенням суду по справі №910/17076/13.

Листом вих. №26-8925/1.2-16 від 14.12.2016 стягувач повідомив ПАТ "Київенерго" про залишення без розгляду вказаного вище повідомлення божника.

Постановою в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 15.12.2016 закінчено виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/17076/13 на підставі п. 16 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", у зв'язку зі списанням заборгованості згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Оскаржуваною постановою державним виконавцем встановлено, що сума, яка підлягає списанню становить 7729,82 грн. у відповідності до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Відповідно до п. 16 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає закінченню у разі погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" № 1730-VIII від 03.11.2016 визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Статтею 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості; учасники процедури врегулювання заборгованості - підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів; заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону - зокрема, кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

З урахуванням вищенаведених положень Закону вбачається, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості шляхом її списання, теплопостачальні та теплогенеруючі організації повинні бути включені до відповідного реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Для включення до реєстру підприємства централізованого водопостачання і водовідведення, теплопостачальні і теплогенеруючі організації подають центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, заяву, до якої додаються: копії установчих документів; копії наявних ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності; копії балансу підприємства (організації) та звіту про фінансові результати і дебіторську та кредиторську заборгованості станом на 1 липня 2016 року (розрахункова дата) та за останній звітний період; довідка, складена підприємством (організацією) у довільній формі, про обсяги та структуру дебіторської та кредиторської заборгованостей із зазначенням кредиторів, дебіторів, величини і видів заборгованості станом на розрахункову дату та за останній звітний період; копії актів звіряння взаєморозрахунків; розрахунки обсягів заборгованості з різниці в тарифах та копії протоколів територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах (ця норма не поширюється на теплогенеруючі підприємства, що не постачають теплову енергію населенню).

Відповідальність за повноту та достовірність даних, наведених у поданих документах, несуть учасники процедури врегулювання заборгованості.

Рішення про включення або про відмову у включенні до реєстру приймається керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, або уповноваженою ним посадовою особою протягом 10 робочих днів з дня надходження заяви та розміщується на офіційному веб-сайті цього органу (ч. 2 ст. 3 ЗУ "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії").

Згідно із ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Однак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази списання заборгованості за рішенням суду по справі № 910/17076/13 та участі ПАТ "Київенерго" в процедурі врегулювання заборгованості у визначеному Законом порядку. Доказів протилежного ПАТ "Київенерго" не надано.

З матеріалів виконавчого провадження та зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що державним виконавцем не було встановлено факту списання сум боргу за наказом Господарського суду міста Києва від 08.07.2014 по справі №910/17076/13, а натомість тільки визначено, що борг у сумі 7729,82 грн. є таким, що підлягає списанню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Враховуючи положення Закону № 1730-VIII, за висновками суду для списання зобов'язань з оплати пені, трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань в порядку, передбаченому Законом України № 1730-VIII від 03.11.2016, ПАТ "Київенерго" мало набути статусу учасника процедури врегулювання заборгованості, тобто бути включеним до реєстру.

Жодних доказів в підтвердження включення боржника до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості чи подання ПАТ "Київенерго" документів, визначених частиною 2 статті 3 вказаного Закону для включення до такого реєстру, матеріали справи не містять.

За таких обставин, дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві при прийнятті постанови про закінчення виконавчого провадження примусового виконання наказу по справі №910/17076/13 є передчасними та такими, що не ґрунтуються на приписах Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" та Закону України "Про виконавче провадження".

При цьому, повідомлення ПАТ "Київенерго" №42АУ/92ПЗ/12564 від 06.12.2016 про списання та припинення зобов'язань з оплати неустойки (штрафу, пені), трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань, в тому числі за рішенням суду по справі №910/17076/13, не є первинним документом та не підтверджує факту списання заборгованості боржника. Крім того, приписи Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" не містять положень щодо можливості списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань і процентів річних шляхом направлення боржником повідомлення.

Також частиною 4 статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" визначено, що порядок ведення та користування реєстром затверджується Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено судом, станом на час прийняття оскаржуваної постанови, порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії не був затверджений Кабінетом Міністрів України. Відповідний порядок було затверджено 21 лютого 2017 року постановою Кабінету Міністрів України за № 93.

З огляду на встановлені судом обставини, оскільки на час прийняття оскаржуваної постанови були відсутні докази списання заборгованості за рішенням суду по справі №910/17076/13 та включення боржника до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, ПАТ "Київенерго" не було учасником процедури врегулювання заборгованості та враховуючи відсутність на час закриття виконавчого провадження порядку ведення реєстру, суд вважає обґрунтованою скаргу ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Відповідно до п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.10.2012 за № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

З урахуванням наведеного, скарга ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання незаконними дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови від 15.12.2016 ВП №44800828 про закінчення виконавчого провадження та визнання недійсною постанови в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Магдою С.В. від 15.12.2016 про закінчення виконавчого провадження ВП №44800828 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві задовольнити повністю.

Визнати незаконними дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови від 15.12.2016 ВП №44800828 про закінчення виконавчого провадження;

Визнати недійсною постанову в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Магдою С.В. від 15.12.2016 про закінчення виконавчого провадження ВП №44800828.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її оголошення господарським судом та може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її оголошення.

Суддя С.О. Турчин