РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2017Справа №910/507/17

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Купній В.В.

розглянувши справу № 910/507/17

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ТАС";

до приватного акціонерного товариства "МТС Україна";

про відшкодування шкоди в сумі 19 553,59 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Січкаренко Р.Г., довіреність № ГО-16/191 від 14.12.2016р.;

від відповідача: Посадський С.В., довіреність № 025/16 від 14.07.2016р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ТАС" (надалі - позивач) до приватного акціонерного товариства "МТС Україна" (надалі - відповідач) про відшкодування шкоди в сумі 19 553,59 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем згідно з Полісом № АІ/7681967 було застраховано цивільно-правову відповідальність відповідача. В подальшому, позивач як страховик виплатив у порядку регресу страхове відшкодування в сумі 19 553,59 грн. Враховуючи, що відповідач, як страхувальник за вказаним полісом, не повідомив позивача про дорожньо-транспортну пригоду в порядку, встановленому статтею 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до позивача перейшло право вимоги (регресу) в межах здійснених фактичних затрат до відповідача в розмірі 19 553,59 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2017р. порушено провадження у справі № 910/507/17 та призначено її розгляд на 09.02.2017р.

08.02.2017р. через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшли витребувані судом докази.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2017р. розгляд справи було відкладено на 02.03.2017р., у зв'язку з неявкою в судове засідання позивача, невиконанням ним вимог ухвали суду від 06.01.2017р. та необхідністю витребування нових доказів у відповідача.

Присутній у судовому засіданні 02.03.2017р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та подав витребувані судом докази.

Представник відповідача проти позову заперечив, посилаючись на обставини, наведені у відзиві на позовну заяву, який було подано через канцелярію суду та подав витребувані судом докази. Щодо доказів повідомлення позивача про настання страхового випадку представник відповідача зазначив, що відповідне повідомлення було вручено позивачу кур'єром, однак письмового підтвердження відповідач суду не подав, з огляду на відсутність.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем і відповідачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

З постанови Приморського районного суду м. Одеси від 23.10.2015р. у справі №52/21270/15-п вбачається, що 26.08.2015р. ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «Nissan», державний номер НОМЕР_1, по вул. Водопровідній, 2/4 в м. Одеса, не врахував дорожню обстановку, не витримав безпечну дистанцію, та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen», державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, у зв'язку з чим автомобілі отримали механічні пошкодження.

Даною постановою суду ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340,00 грн.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль марки «Volkswagen», державний номер НОМЕР_2.

Між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ТАС" (страховик, далі - позивач) та приватним акціонерним товариством "МТС Україна" (страхувальник, далі - відповідач) 16.03.2015р. було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс № АІ/7681967, страхувальником за яким є відповідач, забезпечений транспортний засіб - «Nissan», державний номер НОМЕР_1.

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 19 553,59 грн., яке позивачем було виплачено як страховиком за збитки, завдані пошкодженням автомобіля ««Volkswagen», державний номер НОМЕР_2 внаслідок ДТП, що сталося з вини ОСОБА_3 - водія автомобіля марки «Nissan», державний номер НОМЕР_1 та працівника відповідача. Позов обґрунтований невиконанням відповідачем обов'язку щодо письмового повідомлення позивача про ДТП, що встановлено нормами пп. 33.1.4 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин підлягає застосовуванню Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, чинній на момент настання страхового випадку, оскільки підставою виникнення обов'язку страховика щодо виплати страхового відшкодування є настання страхового випадку - ДТП, внаслідок якої спричинено шкоду (аналогічна позиція викладена у постанові Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2013 по справі № 5011-11/13574-2012).

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що у м. Одеса 26.08.2015р. на вул. Водопровідній, 2/4 сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу «Volkswagen», державний номер НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_5 та перебував на законних підставах під керуванням ОСОБА_4, та транспортного засобу «Nissan», державний номер НОМЕР_1, який перебував під керуванням працівника відповідача ОСОБА_3

В свою чергу, відповідач не заперечив факту, що ОСОБА_3 на час скоєння ДТП був його працівником.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 23.10.2015 у справі №52/21270/15-п ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано адміністративне стягнення.

Внаслідок зазначеного ДТП було пошкоджено автомобіль марки «Volkswagen», державний номер НОМЕР_2.

Відповідно до Висновку експерта № 5514 від 20.09.2015р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen», державний номер НОМЕР_2, в результаті пошкодження внаслідок ДТП, склала 21 868,71 грн.

Власник пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen», державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_5, звернувся до позивача з письмовою заявою (копія якої міститься в матеріалах справи) про виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент настання страхового випадку - ДТП) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Позивачем було складено страховий акт № 2858/01/16 від 13.01.2016р., згідно якого подію визнано страховою та вирішено виплатити страхове відшкодування в розмірі 19 553,59 грн.

На підставі Полісу № АІ/7681967, позивач здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 19 553,59 грн. на рахунок власника пошкодженого транспортного засобу за шкоду, заподіяну водієм забезпеченого транспортного засобу «Nissan», державний номер НОМЕР_1, страхувальником за яким є відповідач, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 78466 від 26.01.2016 року на суму 19 553,59 грн.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент скоєння спірного ДТП) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент скоєння спірного ДТП) передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Позивач стверджує, що страхувальник не повідомив йому про страховий випадок у строк, передбачений договором і законом.

Враховуючи наведене, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача 19 553,59 грн. страхового відшкодування за завдані збитки в результаті дорожньо-транспортної пригоди, які були відшкодовані позивачем потерпілому.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

В статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України «Про страхування», страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відноситься до обов'язкових видів страхування, що здійснюються в Україні.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 37.4 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» передбачено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Відповідно до підпункту 33.1.4. пункту 33.1. статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплатами), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Відповідач не надав суду належних, в розумінні ст. 34 ГПК України, доказів повідомлення позивача про настання страхового випадку водієм ОСОБА_3 (який є працівником відповідача) або безпосередньо ПАТ «МТС Україна». При цьому, відповідач також не зазначив і про поважність причин неповідомлення позивача про настання страхового випадку у встановлений законом строк.

У відповідності до пп. ґ) 38.1.1. п.38.1. ст. 38 Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у статті 33 цього закону.

Отже, право страховика подати регресний позов до страхувальника регламентовано положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент скоєння спірного ДТП) і пов'язується саме із встановленим фактом неповідомлення страхувальником про настання ДТП у встановлені таким Законом строки.

Таким чином, у зв'язку з неповідомленням відповідачем страховика про настання спірного ДТП, в останнього виникло право на звернення з регресним позовом до відповідача про виплату суми страхового відшкодування у розмірі 19 553,59 грн.

Оскільки відповідачем не було виконано своїх зобов'язань щодо повідомлення страховика про настання спірної ДТП, позивач листом № ЦУА/966/16 від 13.04.2016р. звернувся до відповідача з регресною вимогою, в якій вимагав у страхувальника здійснити виплату коштів у розмірі 19 553,59 грн.

Однак, відповідач зазначену вимогу залишив без відповіді та задоволення.

За таких обставин, враховуючи те, що відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано факту невиконання вимог, встановлених у п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо повідомлення страховика про ДТП, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У відзиві на позовну заяву та в усних поясненнях представник відповідача зазначив про те, що позивача було повідомлено про ДТП за допомогою кур'єра, які, на думку відповідача, є належним повідомленням позивача про ДТП.

Враховуючи, що положеннями Закону встановлено обов'язок саме письмового повідомлення відповідачем позивача про настання ДТП, в той час як відповідач до суду таких доказів не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заявленої суми страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 19 553,59 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача не спростовують встановленого вище судом висновку.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "МТС Україна" (01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15; ) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ТАС" (03062, м. Київ, просп. Перемоги, 65; ) суму відшкодування в розмірі 19 553 грн. 59 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано: 03.03.2017р.

Суддя А.І. Привалов