ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"27" лютого 2017 р. Справа № 4/059-11

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши скаргу Київської регіональної спілки споживчої кооперації на дії державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 у справі

за позовом Київської регіональної спілки споживчої кооперації, м. Київ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Київ

про стягнення 14 760,00 грн. та усунення перешкод у користуванні майном

за участю представників учасників процесу:

позивач (стягувач, скаржник) ОСОБА_4, предст. за дов. від 04.01.2017 № 01-02;

відповідач (боржник) ОСОБА_3 особисто;

ДВС не зявився.

встановив:

02.02.2017 року від Київської регіональної спілки споживчої кооперації надійшла скарга щодо визнання незаконними дій державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 щодо виконання наказу господарського суду Київської області від 14.06.2011 та скасування постанови про повернення виконавчого документа від 19.10.2016.

Ухвалою господарського суду Київської області від 06.02.2017 року було поновлено строк для подачі скарги та призначено до розгляду на 27.02.2017 року.

27.02.2017 представник відповідача через канцелярію суду подав клопотання про зупинення з тих підстав, що позивачем 25.02.2017 направлено апеляційну скаргу на рішення суду від 23.05.2011, а тому, на його думку, провадження по даній скарзі на підставі ч. 1 ст. 79 ГПК України підлягає зупиненню.

Присутній в судовому засіданні представник заявника проти поданого боржником клопотання про зупинення усно заперечив, оскільки на його думку, це призведе до затягування виконання рішення.

Розглянувши подане клопотання, суд зазначає, що не вбачає підстав для його задоволення з огляду на наступне:

Рішенням господарського суду Київської області від 23.05.2011 позов задоволено частково та стягнуто з Фізичної особи-приватного підприємця ОСОБА_3 14760 грн. 00 коп. заборгованості, 147 грн. 60 коп. державного мита та 236 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В задоволенні вимоги про усунення перешкод у користуванні майном відмовлено. На виконання зазначеного рішення, яке набрало законної сили 07.06.2011, видано наказ 14.06.2011.

Як вбачається з матеріалів справи, процесуальні документи направлялись відповідачеві за адресою, яка зазначена в позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зокрема, за адресою: АДРЕСА_1. Однак, зазначені процесуальні документи були повернуті органом поштового звязку з відміткою: «за зазначеною адресою не проживає».

В свою чергу, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві (п. 3.6 Розяснення Президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 р. №02-5/289 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України, чинного на момент винесення рішення).

Вказане свідчить, що відповідач про розгляд справи та про винесене судове рішення був повідомлений належним чином та вчасно.

У відповідності до ст. 93 ГПК України, апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку - у разі, якщо апеляційна скарга подана прокурором, органом державної влади, органом місцевого самоврядування після спливу одного року з дня оголошення оскаржуваного судового рішення. Розгляд заяви особи про поновлення строку на подання апеляційної скарги здійснюється одним із суддів колегії суддів апеляційного господарського суду, склад якої визначений при реєстрації справи відповідно до положень частини четвертої статті 91 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки у встановлені ч. 1 ст. 93 ГПК України строки, апеляційна скарга подана не була, враховуючи те, що рішення у даній справі набрало законної сили та відповідно до ст. 124 Конституції України та 115 ГПК України є обовязковим для виконання, суд зазначає, що підстав для зупинення розгляду скарги, у звязку з переглядом рішення суду, яке набрало законної сили 5 років тому, немає.

Присутніми в судовому засіданні представниками сторін інших клопотань заявлено не було, а тому суд перейшов до розгляду скарги по суті.

Позивач в судовому засіданні усно обґрунтував заявлену ним скаргу на дії ДВС, яку просив задовольнити в повному обсязі. Так, в своїй скарзі позивач посилається на те, що державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 при здійсненні виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Київської області від 14.06.2011 року у справі №4/059-11 не здійснено належних, повних та обєктивних дій щодо примусового виконання рішення господарського суду Київської області, чим порушено вимоги Закону України Про виконавче провадження та неправомірно винесено постанову про повернення виконавчого документа.

Відповідач письмових пояснень з приводу поданої скарги не подав, однак в судовому засіданні заперечував проти її задоволення.

В судове засідання 27.02.2017 року представник органу ДВС не зявився, письмових пояснень на подану скаргу не подав.

Відповідно до ч. 2 ст. 1212 ГПК України, скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

З огляду на те, що орган ДВС належним чином та завчасно повідомлявся про розгляд справи, а також зважаючи на строки встановлені ст. 69 ГПК України та керуючись ст. 22 ГПК України, яка зобовязує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами, суд вважає за можливе здійснити розгляд скарги за наявними в ній матеріалами, відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши скаргу Київської регіональної спілки споживчої кооперації на дії державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2, а також винесену ним постанову про повернення виконавчого документа, суд приходить до висновку, що доводи скаржника є обґрунтовані, а скарга є такою, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановою відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві від 08.07.2011р. було відкрито виконавче провадження № 27502840. Постановою від 09.04.2013р. відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві на підставі рішення суду було накладено арешт на кошти, які належать боржнику.

У відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст. 10 ЗУ «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 4) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Як вбачається з оскаржуваної постанови від 19.10.2016, винесеної державним виконавцем Ткачовим Андрієм Віталійовичем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва, виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст.37, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, у відповідності до п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

В свою чергу, у відповідності до п. 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту України №512/5 від 02.04.2012, організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Частиною 8 статті 48 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Тобто, наслідком здійснення державним виконавцем виконавчих дій, в тому числі і винесення як наслідок постанови про повернення виконавчого документа, є повне виконання судового рішення, тобто вчинення дій, зазначених в статті 10, 48 ЗУ «Про виконавче провадження».

Однак, матеріали справи не містять, а державним виконавцем, на вимогу суду, не надано будь-яких пояснень чи матеріалів виконавчого провадження, які б спростовували викладені вище обставини, зокрема, доказів, що ним вживалися усі передбачені законом заходи, спрямовані на вчасне і повне виконання рішення суду у цій справі, у звязку з чим він безпідставно виніс постанову про повернення виконавчого документа від 19.10.2016.

За таких обставин, суд визнає доводи Київської регіональної спілки споживчої кооперації, викладені у скарзі, з приводу оскарження дій державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 щодо виконання наказу господарського суду Київської області від 14.06.2011, обґрунтованими, підтвердженим матеріалами справи, у звязку з чим скарга підлягає задоволенню у повному обсязі, а постанова від 19.10.2016р. про повернення виконавчого документа недійсною.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Визнати дії державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ОСОБА_2 щодо виконання Наказу господарського суду Київської області №4/059-11 від 14.06.2011р. - незаконними.

2. Визнати недійсною Постанову № ВП 27502840 від 19.10.2016р по повернення виконавчого документа стягувачеві.

3. Копію ухвали надіслати учасникам провадження у справі та Святошинському районному відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції міста ОСОБА_1.

Суддя О.В. Щоткін