ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.02.2017 Справа № 905/271/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця", м.Дніпро

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика № 105", м. Селидове

про стягнення 37120,00 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю

від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю.

Суть спору: Позивач, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" м.Київ в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" м.Дніпро звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика № 105", м.Селидове про стягнення штрафу у розмірі 37120,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у серпні 2016 року зі станції Цукуриха Донецької залізниці відповідач згідно залізничної накладної №50001866 у вагоні №68659051 відправив вантаж концентрат вугільний (вугілля марки Г(0-100) УДК №174) на станцію Світлодарське Донецької залізниці, на станції Синельникове-1 Придніпровської залізниці проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі вказаній відправником у накладній, у зв'язку з чим позивачем нарахований штраф у розмірі 37120,00 грн, який він просить стягнути з відповідача.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 26.01.2017 порушено провадження по справі № 905/271/17.

В судових засіданнях позивач наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву № 28/12-юр від 13.02.2017, в якому просить суд зменшити розмір штрафу до одної провізної плати.

Розгляд справи відкладався на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України. Перед початком розгляду справи по суті представників сторін було ознайомлено з правами та обовязками відповідно до ст.ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

05.08.2016 зі станції Цукуриха Донецької залізниці ТОВ «Збагачувальна фабрика №105» (вантажовідправник) згідно залізничної накладної №50001866 у вагоні №68659051 відправило вантаж концентрат вугільний (вугілля марки Г(0-100) УДК № 174) на станцію Світлодарське Донецької залізниці.

При оформленні залізничної накладної №50001866 у вагоні №68659051 відповідачем вказано масу вантажу: нетто 70000кг.

Як свідчить розділ 26 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена відправником на вагонних вагах.

Правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

На станції відправлення вантаж прийнятий до перевезення без зауважень.

Як встановлено ч.3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Зазначена залізнична накладна оформлена у встановленому законом порядку та за своєю правовою природою є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу і підтверджує укладення договору перевезення вантажу залізничним транспортом.

З огляду на положення статей 11 ЦК України та 174 ГК України вона є підставою для виникнення у сторін цієї угоди визначених в ній прав та обовязків.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до ч.1 ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Пунктом а) ч. 2 ст. 129 Статуту встановлено, що для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

На станції Синельникове-1 Придніпровської залізниці проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагоні №68659051 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про що був складено акти загальної форми №2037 від 06.08.2016 та №2041 від 07.08.2016, фактично: брутто 84900кг, тара по документу - 20900кг, нетто - 64000кг, що менше даних вказаних у документі на 6000кг.

На підставі актів загальної форми, що вказані вище, за наслідками контрольної перевірки станцією Синельникове-1 Придніпровської залізниці складено комерційний акт НА №001536/104/87 від 06.08.16, відповідно до якого за результатами контрольного переважування вагону №68659051 на справних 150-тонних тензометричних вагах станції виявилось: за документом вага нетто 70000, тара 20900кг, навантаження навалом, фактично виявилось - вага брутто 84900кг, нетто - 64000кг, тара по документу - 20900кг, що менше даних вказаних у документі на 6000кг.

У комерційному акті НА №001536/104/87 від 06.08.16 - розділ Д- також містяться відомості про те, що фактично навантаження навалом, концентрат вугільний, вугілля марки Г (0-100) тара 20900кг (не зазначено перевірена чи з брусу), нетто 70000кг. Фактично виявилось: навал концентрат вугільний: брутто 84900кг, тара з документу 20900кг, нетто 64000кг, що менше даних, вказаних в проїздному документі на 6000кг. Погрузка ниже рівня бортів вагону 0,6 м, рівномірно, без виїмок та заглиблень. Вантаж не маркований, за документом маркування не значиться. Вагон глуходонний, течеї вантажу немає, технічно справний.

Згідно технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки (зввт) №6 станції Синельникове-1 Придніпровської залізниці, якими було здійснено переважування, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 29.09.2006 року, міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 6 місяців, інтервал між оглядами-перевірками - 3 місяців, відміткою у паспорті підтверджено, що остання державна повірка ваг здійснена 26.05.2016.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 N 334, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційний акт НА №001536/104/87 від 06.08.16 підписаний належними особами у відповідності до п. 10 Правил складання актів.

Відповідно до ч.1 ст. 909 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2 ст. 908 ЦК України та ч. 5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №863/5084, а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, визначається відправником.

Так, статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно із ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. за №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 №863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Наведений комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає положенням Статуту залізниць України і Правилам складання актів ( стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 року № 334, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 8 липня 2002 р. за № 567/6855.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним та допустимим доказом - комерційним актом НА №001536/104/87 від 06.08.16, який є підставою для покладання відповідальності на відправника, передбаченої ст.122 Статуту.

Суд відзначає, що спірний вантаж прибув у завантаженому засобами відправника вагоні, поглиблень вантажу не виявлено. Викладені обставини підтверджують факт неправильного зазначення маси вантажу відправником в накладній. В матеріалах справи відсутні та сторонами не надано жодних доказів, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційному акті. Наразі, вантажоотримувач прийняв спірний вантаж з комерційним актом без будь-яких заперечень, інше не доведено матеріалами справи.

Провізна плата за перевезення вантажу у спірному вагоні складає 7424,00грн.

Відповідно згідно приписів ст.ст.118,122 Статуту залізниць до стягнення заявлений штраф у розмірі 37120,00грн - у п'ятикратному розмірі вказаної плати.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів встановлено, що при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 0,5% маси, оскільки вантаж, що перевозився, відноситься до категорії інших вантажів. Отже, норма розходження маси становить 350кг, виявлено розходження -6000кг.

Відповідачем надано клопотання, в якому останній просить зменшити суму нарахованого позивачем штрафу за невірно зазначену масу вантажу до однієї провізної плати.

Відповідно до ч.2 ст.233 ГК України, якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

З огляду на те, що допущене відповідачем порушення не спричинило збитків для залізниці та іншим учасникам господарських відносин та не створювало небезпеку на залізничному транспорті, приймаючи до уваги майновий стан відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткове задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу та вважає за можливе зменшити розмір штрафу на 50%, а саме до 18560,00грн.

Також, судом прийнято до уваги, що відповідач здійснює свою господарську діяльність в м. Селидове, яке згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015р. № 1275-р та наказом Антитерористичного центру при Службі Безпеки України від 07.10.2014 року №33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення" входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція та визначене як район проведення антитерористичної операції.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір при задоволенні позову покладається на відповідача.

На підставі ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 25, 43, 44, 49, 75, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика № 105" м. Селидове Донецької області про стягнення штрафу в сумі 37 120,00 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика № 105 " (83486, Донецька область, м. Селидове, смт. Цукурине, вул. Шахтна, буд. 40, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" (49602, м.Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд.108, ) суму штрафу у розмірі 18560,00 грн, витрати на оплату судового збору в розмірі 1600,00грн.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 28.02.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення Повний текст рішення буде складено та підписано 06.03.2017.

Суддя Г.Є. Курило

Повний текст рішення складено та підписано 06.03.2017.