ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 р. Справа № 909/16/17

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Матуляк П. Я. , секретар судового засідання Юрчак С. Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплопостач -К", вул. Героїв Небесної Сотні, 14,с. Рожнів,Косівський район, Івано-Франківська область,78635

до відповідача: Відділу освіти Косівської районної державної адміністрації Івано-Франківської області провулок Шевченка, 7,м. Косів,Івано-Франківська область,78600

про стягнення 35267,52грн.

за участю:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 24.03.16

від відповідача: ОСОБА_2, (довіреність № 1 від 25.01.17 ).

ВСТАНОВИВ:

товариство з обмеженою відповідальністю "Теплопостач - К" звернулося до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до відділу освіти Косівської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про стягнення 35267,52грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Постановою НКРЕКП №3210 від 29.12.15 позивачу встановлено тариф на виробництво теплової енергії для потреб бюджетних установ та організацій на рівні 1097,24грн. за 1 Гкал, який є більшим за тариф, встановлений розпорядженням Косівської РДА №420 від 30.12.15 на відпуск теплової енергії бюджетним установам. У зв"язку зі зміною тарифу позивачем листом, копія якого міститься в матеріалах справи, направлено відповідачу коригуючий акт надання послуг від 21.12.16 на суму 35267,52грн., у якому відкориговано вартість наданих позивачем послуг з теплопостачання у відповідності до встановленого тарифу НКРЕКП, проте відповідачем зазначені кошти не оплачено.

В судовому засіданні представник позивача з посиланням на приписи ст.16 Закону України "Про теплопостачання", ст.275, 276 Господарського та ст. 629, 632 Цивільного кодексів України підтримав позовні вимоги. Зокрема, вказав на те, що тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обгрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, однак тариф, зазначений у договорі, не відшкодовує витрат позивача на виробництво теплової енергії.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов вих.№22/01-28/01 від 25.01.17. Зокрема, вказав на те, що протягом дії спірного договору тарифи на послуги теплопостачання не змінювалися, та зазначив, що постановою НКРЕКП встановлено тариф для котельні, що знаходиться у с.Рожнів по вул.Героїв Небесної Сотні, а котельня, що обслуговує відповідача, знаходиться по вул.Бойчука; на момент укладення спірного договору тарифи, встановлені Постановою НКРЕКП №№3210 від 29.12.15, вже діяли, а позивач погодився на умови договору за тарифами, встановленими розпорядженням Косівської РДА №420 від 30.12.15, відтак коригування вартості наданих позивачем послуг здійснено неправомірно.

Розглянувши матеріали справи з врахуванням положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши представників сторін, суд встановив наступне.

20.01.16 між сторонами у справі укладено договір №7, за умовами якого позивач ( по договору - виконавець) зобов"язався у 2016 році надати відповідачу (по договору - замовникові) теплову енергію у відповідності з умовами договору, а замовник, у свою чергу, - своєчасно проводити оплату за використану теплову енергію для опалення та підігріву води за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим договором. Договір підписано та скріплено печатками сторін. Термін дії договору - до 31.12.16, а в частині розрахунків - до їх повного здійснення(п.10.1 договору).

Згідно з п.3.1 договору ціна цього договору становить 1092525,00грн. ( 942270,00грн. згідно додаткової угоди №1 від 01.02.16 до даного договору).

Пунктом 4.1 договору сторони погодили, що розрахунки проводяться шляхом оплати замовником після пред"явлення виконавцем акту наданих послуг за використану енергію в межах передбачених бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом замовника. Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Оплата здійснюється замовником в розмірі суми, вказаної в акті наданих послуг, протягом 5 днів з моменту отримання акту(п.4.2, 4.3 договору).

Позивач прийняті на себе зобов"язання виконав належним чином, надавши відповідачу у січні-квітні та листопаді-грудні 2016 року послуг з постачання теплової енергії на загальну суму 783888,00грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів надання послуг за вказаний період та не заперечується відповідачем.

Згідно з п.4.5 договору на момент укладення договору тариф на теплову енергію становить 1050грн/Гкал. Відпуск теплової енергії здійснюється відповідно до чинних тарифів протягом періоду надання послуг. Ціна за 1гкал теплової енергії встановлюється на рівні тарифів, затверджених уповноваженими державними та місцевими органами управління. У разі зміни тарифів на теплову енергію, сторонами в обов"язковому порядку застосовуються нові тарифи. Зміни вартості 1 Гкал будуть зазначені в акті наданих послуг за період, в якому вони відбулися( п.4.6, 4.7 договору).

Пунктом 6.1 договору сторони визначили обов"язок замовника своєчасно та в повному обсязі сплачувати за використану енергію.

Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов"язань сторонами у повному обсязі, крім випадків, передбачених ч.5ст.40 закону України "Про здійснення державних закупівель", зокрема, зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10% у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі (п.12.6 договору).

Разом з тим, Постановою НКРЕКП №3210 від 29.12.15 позивачу встановлено тариф на виробництво теплової енергії для потреб бюджетних установ та організацій на рівні 1097,24грн. за 1 Гкал, який є більшим за тариф, встановлений розпорядженням Косівської РДА №420 від 30.12.15. У зв"язку зі зміною тарифу позивачем листом, копія якого міститься в матеріалах справи, направлено відповідачу коригуючий акт надання послуг від 21.12.16 на суму 35267,52грн., у якому відкориговано вартість наданих позивачем послуг з теплопостачання у відповідності до встановленого тарифу НКРЕКП.

Відповіді на зазначений лист позивачем не отримано, коригуючий акт відповідачем не підписано, кошти у розмірі 35267,52грн. відповідачем не сплачено.

За змістом ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Статтею 202 цього ж Кодексу встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Наведена правова норма кореспондується зі статтею 509 Цивільного кодексу України, згідно якої зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Виробники і постачальники енергії, що займають монопольне становище, зокрема суб'єкти природних монополій, зобов'язані укласти договір енергопостачання на вимогу споживачів, які мають технічні засоби для одержання енергії. Частиною 6 статті 276 Кодексу унормовано, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

На підставі норм чинного законодавства та спірного договору між сторонами у справі виникли зобов"язальні (договірні) правовідносини.

Відповідно до ч.1, 2 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди(ст.638 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до істотних умов договору між виконавцем/виробником та споживачем входить і порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ч.2. ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Закон України "Про теплопостачання" визначає основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об'єктах сфери теплопостачання та регулює відносини, пов'язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання. Статтею 19 цього ж Закону унормовано, що діяльність у сфері теплопостачання може здійснюватись суб'єктами господарської діяльності у сфері теплопостачання всіх організаційно-правових форм та форм власності, зокрема, на основі договорів оренди, підряду, концесії, лізингу та інших договорів. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Судом встановлено, що позивач виробляє, транспортує та постачає теплову енергію згідно ліцензій, відтак технічна, фінансова та тарифна політика регулюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, яка діє згідно Положення, затвердженого Указом Президента 10 вересня 2014 року № 715/2014. До моменту створення зазначеної комісії діяла Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Відтак судом не приймаються до уваги заперечення відповідача про те, що спірною постановою встановлено тариф для котельні, що знаходиться у с.Рожнів по вул.Героїв Небесної Сотні, а котельня, що обслуговує відповідача, знаходиться по вул.Бойчука, оскільки зазначеною постановою встановлено тариф не для котельні, а для підприємства відповідача вцілому. Щодо тверджень відповідача про те, що на момент укладення спірного договору тарифи, встановлені Постановою НКРЕКП №№3210 від 29.12.15, вже діяли, а позивач погодився на умови договору за тарифами, встановленими розпорядженням Косівської РДА №420 від 30.12.15, відтак коригування вартості наданих позивачем послуг здійснено неправомірно, суд констатує, що з огляду на той факт, що зазначені тарифи на момент розгляду справи є чинними, відтак протягом періоду їх дії правомірно застосовуються позивачем при розрахунках з відповідачем за надані послуги з постачання теплової енергії. При цьому, суд звертає увагу на те, що це не суперечить умовам спірного договору, оскільки згідно з п.4.5 договору відпуск теплової енергії здійснюється відповідно до чинних тарифів протягом періоду надання послуг, а ціна за 1гкал теплової енергії встановлюється на рівні тарифів, затверджених уповноваженими державними та місцевими органами управління; у разі зміни тарифів на теплову енергію, сторонами в обов"язковому порядку застосовуються нові тарифи; зміни вартості 1 Гкал будуть зазначені в акті наданих послуг за період, в якому вони відбулися( п.4.6, 4.7 договору).

Водночас, коригування позивачем вартості наданих послуг з теплопостачання не суперечить ч.5ст.40 Закону України "Про здійснення державних закупівель", оскільки зміна ціни за одиницю теплової енергії не призвела до збільшення суми, визначеної у спірному договорі.

В силу положень ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

Згідно пункту 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов"язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 2 ст. 614 Цивільного кодексу України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов"язання.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов"язань не надав, доводи позивача не спростував.

З огляду на встановлення судом факту порушення відповідачем договірних зобов"язань, враховуючи приписи ст. ч.5ст.40 Закону України "Про здійснення державних закупівель" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, та приймаючи до уваги положення 1.1, 4.6, 12.6 спірного договору, суд констатує, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 35267,52грн. основного боргу є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Судові витрати у справі за приписами ст.49 ГПК України покласти на відповідача.

На підставі вищевикладеного, у відповідності до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.124, 129, 129-1 Конституції України, ст. 11, 203, 509, 526, 530, 610, 611, 612, 614, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст.173, 174, 193, 275, 276 Господарського кодексу України, ст.26, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст.19 Закону України "Про теплопостачання", ст.49, ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

задовольнити позов товариства з обмеженою відповідальністю "Теплопостач - К" до відділу освіти Косівської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про стягнення 35267,52грн.

Стягнути з відділу освіти Косівської районної державної адміністрації Івано-Франківської області(пров.Шевченка, 7, м.Косів, Івано-Франківська область, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Теплопостач - К"(вул.Героїв Небесної Сотні, 14, с.Рожнів, Косівський район, Івано-Франківська область, ) 35267,52(тридцять п"ять тисяч двісті шістдесят сім гривень п"ятдесят дві копійки) основного боргу та 1378,00(одну тисячу триста сімдесят вісім гривень) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 28.02.17

Суддя Матуляк П. Я.