ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

28.02.2017р. Справа № 19/114

Господарський суд Донецької області у складі:

головуючий - суддя Харакоз К.С.,

за участю секретаря судового засідання Чорман О.О.,

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами Ізі Лайф

на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м.Київ

у справі №19/114,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами Ізі Лайф, м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю Золотий Колодязь, Донецька область, м. Добропілля, м. Білозерське

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк

про стягнення заборгованості в сумі 36 256 568,90 грн., а саме: 31 386 168,00грн. за кредитом, 4 870 400,90 грн. за відсотками за користування кредитом

За участю:

представник скаржника ОСОБА_1 (за довіреністю);

представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 (за довіреністю);

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області (суддя Демідова П.В.) від 29.11.2011р. по справі №19/114 позовні вимоги ТОВ Компанія з управління активами Ізі Лайф, м.Київ до ТОВ Золотий Колодязь, Донецька область, м. Добропілля, м. Білозерське про стягнення заборгованості в сумі 36 256 568,90 грн., а саме: 31 386 168,00грн. за кредитом, 4 870 400,90 грн. за відсотками за користування кредитом були задоволені в повному обсязі.

Стягнуто з ТОВ Золотий Колодязь на користь ТОВ Компанія з управління активами Ізі Лайф заборгованість кредитним договором про відкриття кредитної лінії №15-93/17-10477/06 від 21.12.2006р., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 31 386 168,00 грн., заборгованості за відсотками в сумі 4 870 400,90 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 25 500,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 236,00грн.

Після набрання рішенням законної сили був виданий наказ про примусове виконання рішення.

14.12.2016р. на адресу суду від ТОВ Компанія з управління активами Ізі Лайф надійшла скарга за вих. № 161 від 13.12.2016р. на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м.Київ, у справі №19/114.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Донецької області № 01-02/1368 від 14.12.2016р. у звязку з закінченням повноважень судді Демідової П.В., призначено автоматичний розподіл справи №19/114.

Відповідно до вимог частини третьої статті 2-1 Господарського процесуального кодексу України автоматизованою системою документообігу суду суддею визначено ОСОБА_3

Ухвалою суду від 16.12.2016р. призначено до розгляду скаргу в судовому засіданні на 28.12.2016р.

Ухвалою суду від 01.02.2017р. продовжено строк розгляду спору на 15 днів до 01.03.2017р.

Дослідивши матеріали скарги, та матеріали виконавчого провадження за наказом №19/114 від 16.12.2011 року, суд встановив наступне.

ТОВ Компанія з управління активами Ізі Лайф в скарзі на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м.Київ, у справі №19/114, просить суд:

1. Визнати дії відділу примусового виконання Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо повернення наказу господарського суду Донецької області № 19/114 від 16.12.2011р. про стягнення заборгованості з ТОВ Золотий колодязь на користь ТОВ Ізі Лайф у сумі 36 282 304,90грн. відповідно до постанови від 28.11.2016р. ВП №52650716 незаконними;

2. Скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України по виконавчому провадженню №52650716 від 28.11.2016р. про повернення виконавчого документа стягувачеві;

3. Зобовязати відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернути стягнення на майно, передане в заставу відповідно до договорів застави №№15-94/17-1721/08, 15-94/17-1722/08 від 29.02.2008р.

В наданих суду запереченнях від 31.01.2017р. на скаргу Відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м.Київ просив в задоволенні скарги відмовити у звязку з її необґрунтованістю. Повідомив, що пунктами 2,3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.10.2016р., Відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зобовязав боржника подати декларацію про доходи та майно боржника протягом 10 робочих днів, постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 3628230,49грн. Зазначив, що на виконання вимог ст.56 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем 13.10.2016 року було винесено постанову про арешт майна боржника за адресою: 85012, Донецька область, с.Новоукраїнка, вул.Мінеральна, б.1. Виявлене майно боржника обладнання для розливу мінеральної води загальною заставною вартістю 7379097,00грн. на території, на якій здійснювалася антитерористична операція. Майно боржника та грошові кошти, на які можливо звернути стягнення на підконтрольній території України виявлено не було.

З наданих суду матеріалів виконавчого провадження вбачається, що постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м.Київ від 13.10.2016р. було відкрито виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Донецької області №19/114 від 16.12.2011р. про стягнення з ТОВ Золотий Колодязь на користь ТОВ Компанія з управління активами Ізі Лайф заборгованість кредитним договором про відкриття кредитної лінії №15-93/17-10477/06 від 21.12.2006р., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 31 386 168,00 грн., заборгованості за відсотками в сумі 4 870 400,90 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 25 500,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 236,00грн.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт майна боржника від 13.10.2016 року було накладено арешт на все майно, що належить боржнику - ТОВ Золотий Колодязь, за адресою: 85012, Донецька область, с.Новоукраїнка, вул.Мінеральна, б.1.

В матеріалах виконавчого провадження наявний лист Державної інспекції сільського господарства від 04.11.2016 року №3132/9/2-16 , в якому повідомлено про відсутність станом на 31.10.2016 року за боржником - ТОВ Золотий Колодязь сільськогосподарської техніки та інших механізмів.

За відомостями з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно, відносно боржника зареєстровано обтяження: арешт нерухомого майна.

За відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Реєстру іпотек щодо боржника відомості відсутні.

Листом від 09.11.2016 року №31/5-4867 Регіональний сервісний центр в Донецькій області повідомив державного виконавця, що відповідно до інформації наявних баз даних, станом на 08.11.2016 року за боржником транспортні засоби не зареєстровані.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м.Київ про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.11.2016р. виконавчий документ - наказ №19/114 виданий господарським судом Донецької області 16.12.2011р., було повернуто стягувачеві.

В постанові про повернення виконавчого документу стягувачеві від 28.11.2016 року зазначено, наступне.

«Відповідно до ст.1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року, є територією проведення антитерористичної операції.

Згідно карти проведення АТО станом на 28.11.2016 року , с.Новоукраїнка, Донецької області перебувае на території проведення антитерористичної операції, де згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, у звязку з чим виконавчі дії на тимчасово неконтрольованій території не проводяться.

Таким чином, здійснити заходи щодо перевірки майнового стану боржника на даний час неможливо.

Майно боржника та грошові кошти на які можливо звернути стягнення на підконтрольній території України не виявлено.

Українське державне підприємство поштового звязку «Укрпошта» не здійснює пересилання кореспонденції до/з міста Луганська, Донецька. Неможливість надсилання поштової кореспонденції на адресу боржника також унеможливлює здійснення виконавчих дій.

Пунктом 9 ч.1 ст.37 Закону України Про виконавче провадження, за змістом яких виконавчий документ, повертається стягувачу у разі, якщо: законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.»

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог та вимог скарги, суд виходить з наступного.

Згідно із ст.4-5 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обовязкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Відповідно до ст.115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Ця норма є відтворенням норми ст.124 Конституції України, згідно з якою судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

При цьому, за змістом ст.116 Господарського процесуального кодексу України виконання рішення суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Згідно ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно - правовим актами, виданим відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст.37 Закону передбачені обставини, за яких виконавчий документ повертається стягувачу, а саме: 1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; 4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, зясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася; 9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення; 10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"; 11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Як встановлено судом, при прийнятті оскаржуваної постанови державний виконавець керувався нормами п.9 ч.1 ст.37 Закону України Про виконавче провадження, за змістом яких виконавчий документ, повертається стягувачу у разі, якщо: законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Суд, погоджується з позицією державного виконавця про те, що територія селища Новоукраїнка Добропільського району Донецької області входить до зони проведення антитерористичної операції.

У відповідності до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України запроваджено антитерористичну операцію на території України. На виконання рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України, приписів Закону України Про боротьбу з тероризмом, керівником Антитерористичного центру при СБУ виданий Наказ від 07.10.2014 № 33/6/а Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення, відповідно до якого районами проведення АТО визначені Донецька та Луганська області з терміном дії з 07.04.2014 року. Але, всі без виключення населені пункти, які увійшли в зону проведення АТО, є територією України.

Жодний законодавчий акт, яким регулюються правовідносини та особливості застосування законодавства в зоні проведення антитерористичної операції не містять заборони, щодо виконання рішень судів по відношенню до боржників, які мають реєстрацію на території, яка наразі знаходиться в зоні проведення АТО. Законодавець запровадив мораторій на примусову реалізацію предметів іпотеки, розташованих на території проведення АТО (ст.9 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції), проте інших заборон, повязаних із виконанням зобовязань та проведенням дій направлених на виконання рішення суду не встановлено.

Крім того, до спірних відносин не має застосовуватися Розпорядження КМУ України від 7 листопада 2014 року № 1085-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, на яке є посилання в Постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.11.2016 року, оскільки зміст вказаного переліку с.Новоукраїнка не містить, що спростовує викладені в постанові про повернення виконавчого документу стягувачеві від 28.11.2016 року доводи щодо неможливості проведення виконавчих дій на цій території.

Слід також зазначити, що м.Білозерське (місцезнаходження юридичної особи ТОВ Золотий Колодязь за даними Єдиного державного реєстру), також не міститься в переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Частиною 1 ст. 26 Закону, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до ч.2 ст.36 Закону, розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Також в ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у звязку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у звязку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про розяснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - субєктів оціночної діяльності - субєктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій субєктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Частиною 4 ст. 26 Закону передбачено, що виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Тобто, враховуючи зміст вказаних статей, органом виконання судового рішення має бути доведено, в тому числі, факт проведення виконавчих дій щодо виконання наказу №19/114, результатом яких став висновок про неможливість їх подальшого вчинення та повернуто виконавчий документ стягувачеві.

Проте, при огляді матеріалів виконавчого провадження, судом з'ясовано, що державними виконавцем Відділу державної виконавчої служби при здійсненні виконавчого провадження з виконання рішення господарського суду у справі № 19/114 не були вжиті всі передбачені Законом України "Про виконавче провадження" заходи для: розшуку майна боржника, встановлення інших цінностей боржника, в тому числі коштів на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунках в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів, тощо.

Відповідно до п. 9.13 Постанови Пленуму ВГС України від 17 жовтня 2012 року N 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними.

З огляду на вищевикладене господарський суд приходить до висновку, що скарга на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м.Київ у виконавчому провадженні при примусовому виконанні наказу господарського суду по справі №19/114 є обґрунтованою, підтверджена належними доказами, і, відповідно, підлягає задоволенню в частинах: 1) визнання дії відділу примусового виконання Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо повернення наказу господарського суду Донецької області № 19/114 від 16.12.2011р. про стягнення заборгованості з ТОВ Золотий колодязь на користь ТОВ Ізі Лайф у сумі 36 282 304,90грн. відповідно до постанови від 28.11.2016р. ВП №52650716 незаконними; 2) скасування постанови від 28.11.2016р. про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Щодо вимоги скаржника в частині зобовязання відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернути стягнення на майно, передане в заставу відповідно до договорів застави №№15-94/17-1721/08, 15-94/17-1722/08 від 29.02.2008р., суд зазначає, що це є обов'язком виконавчої служби згідно Закону України "Про виконавче провадження", та має здійснюватися в рамках виконавчого провадження, оскільки є дискреційними повноваженнями державного виконавця, що зумовлює відмову в задоволенні скарги в цій частині.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами Ізі Лайф на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м.Київ задовольнити частково.

Визнати дії відділу примусового виконання Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо повернення наказу господарського суду Донецької області № 19/114 від 16.12.2011р. про стягнення заборгованості з ТОВ Золотий колодязь на користь ТОВ Ізі Лайф у сумі 36 282 304,90грн. відповідно до постанови від 28.11.2016р. ВП №52650716 незаконними;

Скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України по виконавчому провадженню №52650716 від 28.11.2016р. про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Суддя К.С. Харакоз