ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року Справа № 910/19865/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Судді:Могил С.К. (доповідач), Корнілова Ж.О.,
Грек Б.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Генплан" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2016 та ухвалу господарського суду міста Києва від 10.11.2016 за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ельдорадо" про забезпечення позову у справі № 910/19865/16 господарського суду міста Києва
за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ельдорадо"
до:1. товариства з обмеженою відповідальністю "Генплан", 2. товариства з обмеженою відповідальністю "Алмат"
провизнання права користування та зобов'язання усунути перешкоди,
за участю представників

позивача: не з'явились,

відповідача-1: Духовної О.В.,

відповідача-2: не з'явились,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.11.2016 у справі № 910/19865/16, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2016, заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ельдорадо" про забезпечення позову у справі № 910/19865/16 задоволено повністю. Заборонено товариству з обмеженою відповідальністю "Генплан" та товариству з обмеженою відповідальністю "Алмат" та будь-яким іншим особам за їх дорученням чи вказівкою, чи без такої, вчиняти будь-які дії, спрямовані на вчинення перешкод у користуванні позивачу нежитловим приміщенням, площею 4 589, 90 м2, що розташоване на другому поверсі нежитлової будівлі (літ. 1А) за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога (Велика Окружна), 4, та місцями загального користування на першому поверсі та вхідної групи, у тому числі заборонено перешкоджати нормальній господарській діяльності позивачу та/або суборендарям, які орендують частини зазначеного приміщення, заборонено утруднювати в будь-який спосіб доступ до зазначеного приміщення представників позивача, суборендарів та фізичних осіб-відвідувачів; заборонено відключати зазначене приміщення від систем інженерних комунікацій (електропостачання, водопостачання, водовідведення тощо) до вирішення справи по суті та набрання рішенням законної сили. Заборонено відповідачам, будь-яким іншим особам за їх дорученням чи вказівкою, чи без такої, вчиняти будь-які дії, пов'язані із вилученням із користування позивача нежитлового приміщення, площею 4 589, 90 м2, що розташоване на другому поверсі нежитлової будівлі (літ. 1А) за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога (Велика Окружна), 4, та місцями загального користування на першому поверсі та вхідної групи, до вирішення справи по суті та набрання рішенням законної сили. Заборонено відповідачам та будь-яким іншим особам за їх дорученням чи вказівкою, чи без такої, вчиняти будь-які дії, пов'язані з передачею нежитлового приміщення, площею 4 589, 90 м2, що розташоване на другому поверсі нежитлової будівлі (літ. 1А) за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога (Велика Окружна), 4, та місцями загального користування на першому поверсі та вхідної групи, в оренду третім особам, у тому числі щодо укладання з третіми особами договорів щодо надання прав на користування зазначеним нежитловим приміщенням, до вирішення справи по суті та набрання рішенням законної сили.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, відповідач-1 звернувся з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить їх скасувати та відмовити у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

В обґрунтування заявлених вимог скаржник посилається на порушення судами норм процесуального права.

Переглянувши в касаційному порядку оскаржені судові рішення колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, заява про вжиття заходів забезпечення позову мотивована тим, що відповідачами здійснюється перешкоджання у користуванні позивачу нежитловим приміщенням за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога (Велика Окружна), 4.

Задовольняючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову місцевий господарський суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що нежитлове приміщення, площею 4 589, 90 м2, розташоване на другому поверсі нежитлової будівлі (літ. 1А) загальною площею 10 134, 40 м2 за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога (Велика Окружна), 4, перебуває у користуванні позивача на підставі договору № 01/10-13 оренди нежитлового приміщення від 01.10.2013, а відповідачами повідомлено про існування у товариства з обмеженою відповідальністю "Алмат" права користування зазначеним приміщенням, чим, по суті оспорюється вказане право позивача. Приймаючи до уваги акти фіксації порушень складені позивачем, суди обох інстанцій, з урахуванням пов'язаності заходів забезпечення позову з його предметом, ймовірності утруднення або унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову, дійшли висновку про наявність підстав для задоволення заяви. При цьому апеляційний господарський суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі призведе до порушення права позивача на ефективний спосіб юридичного захисту.

Проте колегія суддів касаційної інстанції не погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених ст. 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Статтею 67 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, шляхом заборони відповідачеві вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, відповідно абзацу 3 п. 9 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Оскільки заявлені позивачем та вжиті місцевим господарським судом заходи забезпечення позову у даній справі по суті є аналогічними позовним вимогам про визнання права користування та зобов'язання усунути перешкоди у користуванні майном, при цьому спір не вирішується по суті, з огляду на передбачені ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України межі перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані ухвала місцевого господарського суду про вжиття заходів забезпечення позову та постанова суду апеляційної інстанції підлягають скасуванню із прийняттям рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

За таких обставин, відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, з товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ельдорадо" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Генплан" підлягає стягненню 1 378 грн. (тисяча триста сімдесят вісім гривень) витрат з оплати судового збору за подання касаційної скарги та 1 378 грн. (тисяча триста сімдесят вісім гривень) витрат з оплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 11110 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2016 та ухвалу господарського суду міста Києва від 10.11.2016 у справі № 910/19865/16 скасувати.

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ельдорадо" про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ельдорадо" () на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Генплан" () 1 378 грн. (тисяча триста сімдесят вісім гривень) витрат з оплати судового збору за подання касаційної скарги та 1 378 грн. (тисяча триста сімдесят вісім гривень) витрат з оплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

Головуючий суддяМогил С.К.
Судді:Корнілова Ж.О.

Грек Б.М.