РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2017Справа № 910/478/17

За позовом Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

до 1) Публічного акціонерного товариства «ЕЛМІЗ»

2) Публічного акціонерного товариства «ЕЛЕКОН»

про стягнення штрафів і пені

Суддя Гумега О.В.

Представники

від позивача: Рижук Є.М. за довіреністю № 08-287 від 23.02.2017

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Львівське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «ЕЛМІЗ» (відповідач-1) та Публічного акціонерного товариства «ЕЛЕКОН» (відповідач-2) з вимогами про:

- cтягнення з Публічного акціонерного товариства «ЕЛМІЗ» (відповідача-1) штрафу у розмірі 10000,00 грн. та пені у розмірі 10000,00 грн. за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.12.2015 № 90р/к у справі № 2-01-41/2015 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу»;

- cтягнення з Публічного акціонерного товариства «ЕЛЕКОН» (відповідача-2) штрафу у розмірі 5000,00 грн. та пені у розмірі 5000,00 грн. за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.12.2015 № 90р/к у справі № 2-01-41/2015 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2017 порушено провадження у справі № 910/478/17 та призначено розгляд справи на 06.02.2017 об 11:50 год.

30.01.2017 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшов супровідний лист, яким позивач надав власне письмове підтвердження про відсутність аналогічного спору та просив суд залучити до матеріалів справи ухвалу Господарського суду Львівської області від 26.04.2016 у справі № 914/641/16 про прийняття до розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "ЕЛЕКОН", як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, та повідомлення про вручення поштового відправлення.

30.01.2017 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, відповідно до якого позивач просив суд забезпечити проведення судового засідання у справі № 910/478/17, призначеного на 06.02.2017 об 11:50 год., у режимі відео конференції в Господарському суді Львівської області.

Розглянувши подане представником позивача клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для проведення судового засідання, призначеного на 06.02.2017 об 11:50 год., у справі № 910/478/17 в режимі відеоконференції, у зв'язку з чим клопотання Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволенню не підлягає.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2017 відхилено клопотання Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

01.02.2017 через відділ діловодства суду від представника відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 06.02.2017 об 11:50 год., у зв'язку з участю представника в іншому судовому засіданні в Оболонському районному суді міста Києва.

В судове засідання, призначене на 06.02.2017, представник позивача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 11.01.2017 не виконав, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Представник відповідача-1 в судове засідання, призначене на 06.02.2017 не з'явився, але повідомив суд про причини неявки, подавши 01.02.2017 через відділ діловодства суду клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання, призначене на 06.02.2017, представник відповідача-2 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 11.01.2017 не виконав, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 06.02.2017 судом розглянуте та задоволене клопотання відповідача-1, подане 01.02.2017 через відділ діловодства суду, про відкладення розгляду справи.

Враховуючи клопотання відповідача-1 про відкладення розгляду справи, нез'явлення представників позивача та відповідача-2 в судове засіданні, не виконання сторонами вимог ухвали суду від 11.01.2017 та положення п. 1, 2 ч. 1 ст. 77 ГПК України, суд дійшов висновку про неможливість вирішення справи по суті в судовому засіданні, призначеному на 06.02.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2017 відкладено розгляд справи на 06.03.2017 о 10:10 год.

24.02.2017 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли письмові пояснення із зазначенням реквізитів Державного бюджету України та рахунку відповідного управління Державної казначейської служби за місцезнаходженням платника податків по коду класифікації бюджету, на які позивач просить зарахувати суми штрафів і пені.

В судове засідання, призначене на 06.03.2017, представник позивача з'явився.

Представник відповідача-1 в судове засідання, призначене на 06.03.2017, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвал суду від 11.01.2017 та від 06.02.2017 не виконав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим підтвердженням про вручення поштового відправлення № 01 9.

Представник відповідача-2 в судове засідання, призначене на 06.03.2017, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвал суду від 11.01.2017 та від 06.02.2017 не виконав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим підтвердженням про вручення поштового відправлення № 01 5.

Судом враховані роз'яснення, надані Вищим господарським судом України у п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», згідно яких розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

За наведених обставин вважається, що відповідачі були повідомлені про час і місце розгляду справи судом.

Приписами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України визначений перелік обставин, за яких суд відкладає розгляд справи. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 названої статті, у разі нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу та, відповідно до п. 2 ч. 1 названої статті, у разі неподання витребуваних доказів. Однак стаття 77 ГПК України встановлює не обов'язок суду відкласти розгляд справи, а визначає лише право суду при наявності зазначених випадків.

Крім того, відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 визначено, що у випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір в даному судовому засіданні, судом встановлено не було.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 06.03.2017 без участі представників відповідачів, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору.

В судовому засіданні 06.03.2017 представник позивача надав усні пояснення щодо заявлених позовних вимог, позов підтримав у повному обсязі.

Згідно ст. 75 ГПК України, справа розглядалась за наявними в ній матеріалами, оскільки відзиви на позовну заяву і витребувані господарським судом документи відповідачами не подані.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 06.03.2017 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

24.12.2015 Адміністративна колегія Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийняла рішення № 90р/к у справі № 2-01-41/2015 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» (далі - Рішення), яким постановила:

1. Визнати дії Публічного акціонерного товариства «ЕЛМІЗ» та Публічного акціонерного товариства «ЕЛЕКОН» щодо узгодження своєї поведінки під час участі в конкурсних торгах на закупівлю (Лот № 2 - Комплект сигналізаторів метану, суміщених з головним світильником для працівників вуглевидобувного підприємства - 1 к-т) порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачені пунктом 4 частини 2 статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій шляхом спотворення результатів торгів.

2. На підставі статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказане у пункті 1 резолютивної частини Рішення, накласти на Публічне акціонерне товариство «ЕЛМІЗ» штраф у розмірі 10 000,00 грн.

3. На підставі статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказане у пункті 1 резолютивної частини Рішення, накласти на Публічне акціонерне товариство «ЕЛЕКОН» штраф у розмірі 5 000,00 грн.

В резолютивній частині Рішення також було постановлено, що суб'єкти господарювання зобов'язані сплатити штраф у двомісячний строк з дня отримання рішення про накладання штрафу.

Також в Рішенні було зазначено, що згідно з частиною восьмою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» суб'єкт господарювання зобов'язаний протягом п'яти днів з дня сплати штрафу надіслати до Антимонопольного комітету України документи, що підтверджують сплату штрафу, а також про те, що, відповідно до частини 1 статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у разі незгоди з зазначеним рішенням, відповідач має право оскаржити Рішення до господарського суду у двомісячний строк з дня його одержання.

Позивач повідомив про те, що Публічне акціонерне товариство «ЕЛМІЗ», не погодившись з Рішенням, оскаржив його до Господарського суду Львівської області.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 24.05.2016 у справі № 914/641/16 відмовлено у задоволенні позовних вимог Публічному акціонерному товариству «ЕЛМІЗ» та позовних вимог Публічному акціонерному товариству «ЕЛЕКОН» як третій особі, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.09.2016 у справі № 914/641/16, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ЕЛМІЗ» залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 24.05.2016 у справі № 914/641/16 без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.12.2016 у справі № 914/641/16 рішення Господарського суду Львівської області від 24.05.2016 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.09.2016 у справі № 914/641/16 залишено без змін, а касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ЕЛМІЗ» без задоволення.

Оскільки станом на час подання позовної заяви до Господарського суду міста Києва відповідачі не сплатили штрафи, накладені Рішенням, позивач, керуючись ст. 25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» та ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «ЕЛМІЗ» та Публічного акціонерного товариства «ЕЛЕКОН» штрафів та пені.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із статтею 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з огляду на наступне.

Правовідносини, пов'язані з обмеженням монополізму та захистом суб'єктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й Господарського кодексу України (далі - ГК України), і відтак - господарськими, а тому справи, що виникають з відповідних правовідносин, згідно з частиною третьою статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розглядаються господарськими судами.

Зі змісту абз. 2, 3 п. 1 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» (надалі - Постанова Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 15) вбачається, що справи за позовами органів Антимонопольного комітету України про стягнення з суб'єктів господарювання сум штрафів та пені у зв'язку з порушенням конкурентного законодавства підвідомчі господарським судам і підлягають розгляду за правилами Господарського процесуального кодексу України, оскільки таке стягнення здійснюється згідно саме з рішеннями відповідних органів, прийнятими на підставі приписів Закону України «Про захист економічної конкуренції». Водночас і пунктом 3 частини першої статті 12 ГПК встановлено, що справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції, підвідомчі господарським судам.

Отже, спір у даній справі відноситься до підвідомчості господарських судів і підлягає вирішенню за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Приписами статті 4 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Відповідно до частини 1 статті 22 цього Закону розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність (частина 2 статті 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»).

Згідно статті 25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»", з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб'єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв'язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про зобов'язання виконати рішення органів Антимонопольного комітету України.

Частиною 1 статті 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про:

визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

визнання суб'єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку;

накладення штрафу.

Згідно з частиною першою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання.

Відповідно до частини 3 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Згідно частини 8 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» протягом п'яти днів з дня сплати штрафу суб'єкт господарювання зобов'язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Отже, відповідно до вищевказаних норм позивач має право приймати рішення про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про визнання суб'єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, про накладення штрафу. Останній повинен бути сплачений відповідачем у двомісячний строк з дня отримання відповідного рішення, при цьому протягом п'яти днів з дня сплати штрафу відповідач зобов'язаний надіслати позивачу документи, що підтверджують сплату штрафу, рішення позивача є обов'язковим для виконання.

Як передбачено частиною 7 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.12.2015 № 90р/к у справі № 2-01-41/2015 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу»:

- на Публічне акціонерне товариство «ЕЛМІЗ» (відповідача-1) накладено штраф у розмірі 10000,00 грн. за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачені пунктом 4 частини 2 статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення анти конкурентних узгоджених дій шляхом спотворення результатів торгів;

- на Публічне акціонерне товариство «ЕЛЕКОН» (відповідача-2) накладено штраф у розмірі 5000,00 грн. за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачені пунктом 4 частини 2 статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення анти конкурентних узгоджених дій шляхом спотворення результатів торгів.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» відповідач має право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

По матеріалам справи судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство «ЕЛМІЗ» (відповідач-1), не погодившись з Рішенням та відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», звернулась до Господарського суду Львівської області з позовом до Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору- Публічне акціонерне товариство «ЕЛЕКОН» про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.12.2015 № 90р/к у справі № 2-01-41/2015 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» (Рішення).

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 10.03.2016 порушено провадження у справі № 914/641/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «ЕЛМІЗ» до Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним Рішення.

За змістом частини 4 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого, зокрема, згідно з частиною першою статті 48 цього Закону, частиною першою статті 30 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції»; а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду, якщо органом Антимонопольного комітету України відповідно до частини третьої статті 48 цього Закону чи господарським судом не визначено інше.

Оскільки оскаржуване Рішення приймалось відповідно до вимог статті 48 цього Закону України «Про захист економічної конкуренції», порушення господарським судом провадження у справі № 914/641/16 про визнання недійсним цього рішення, за відсутності обставин, передбачених частиною третьої статті 48 цього Закону, зупинило його виконання.

Таким чином, з 10.03.2016 виконання Рішення було зупинено на підставі імперативних положень ч. 4 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

24.05.2016 Господарським судом Львівської області було прийнято рішення у справі № 914/641/16, яким в задоволенні позовних вимог Публічному акціонерному товариству «ЕЛМІЗ» та Публічному акціонерному товариству «ЕЛЕКОН», як третій особі, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, до Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним Рішення відмовлено.

Отже, розгляд справи № 914/641/16 у Господарському суді Львівської області тривав з 10.03.2016 по 24.05.2016.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Львівської області від 24.05.2016 у справі № 914/641/16, Публічне акціонерне товариство «ЕЛМІЗ» звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на вказане рішення Господарського суду Львівської області.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 04.07.2016 у справі № 914/641/16 прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ЕЛМІЗ» до провадження.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.09.2016 у справі 914/641/16, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ЕЛМІЗ» залишено без задоволенні, а рішення Господарського суду Львівської області від 24.05.2016 у справі № 914/641/16 без змін.

Отже, розгляд справи № 914/641/16 Львівським апеляційним господарським судом тривав з 04.07.2016 по 13.09.2016.

Не погодившись з постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.09.2016 у справі № 914/641/16, Публічне акціонерне товариство «ЕЛМІЗ» звернулось до Вищого господарського суду України з відповідною касаційною скаргою.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 15.11.2016 у справі № 914/641/16 прийнято до провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ЕЛМІЗ» на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.09.2016 у справі № 914/641/16.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.12.2016 у справі № 914/641/16 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ЕЛМІЗ» залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області віл 24.05.2016 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.09.2016 у справі № 914/641/16 без змін.

Відповідно до частини другої статті 111-11 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) постанова Вищого господарського суду України від 14.12.2016, набрала законної сили 14.12.2016.

Отже, розгляд справи № 914/641/16 Вищим господарським судом України тривав з 15.11.2016 по 14.12.2016.

Враховуючи зазначене, рішення Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.12.2015 № 90р/к у справі № 2-01-41/2015 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» станом на час розгляду даної справи є чинним, не скасовано та не визнано судом недійсним.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 17.04.2014 № 1226-VII) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, оскільки у рішенні Господарського суду Львівської області від 24.05.2016 у справі № 914/641/16, залишеним в силі постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.09.2016 та Вищого господарського суду України від 14.12.2016, яке набрало законної сили 13.09.2016, було встановлено та належним чином доведено обставини, на підставі яких суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість рішення Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.12.2015 № 90р/к у справі № 2-01-41/2015 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», то зазначені обставини не потребують доказування при розгляді даної справи, у якій беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини.

З огляду на наведене, а також зібрані у даній справі докази, підтверджується, що відповідачі ухилилися від сплати штрафів, накладених на них вищенаведеним рішенням Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, у двомісячний строк з дня одержання ним рішення про накладення штрафу, визначений частиною 3 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», з урахуванням при цьому зупинення виконання даного рішення на підставі імперативних положень ч. 4 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Станом на час розгляду спору по суті, штрафи в розмірі 10 000,00 грн. та 5 000,00, накладені Рішенням, залишаються не сплаченими відповідачем-1 та відповідачем-2 відповідно, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача-1 штрафу у розмірі 10 000,00 грн. та з відповідача-2 штрафу у розмірі 5 000,00 грн. обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивач також звернувся до суду з вимогою про стягнення:

- з відповідача-1 пені за прострочення сплати відповідачем-1 штрафу за періоди з 25.05.2016 по 03.07.2016, з 14.09.2016 по 10.10.2016 в розмірі 10 000,00 грн., враховуючи при цьому обмеження щодо розміру пені, встановлені ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції»;

- з відповідача-2 пені за прострочення сплати відповідачем-1 штрафу за періоди з 25.05.2016 по 03.07.2016, з 14.09.2016 по 10.10.2016 в розмірі 5 000,00 грн., враховуючи при цьому обмеження щодо розміру пені, встановлені ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання у ГК України визнаються штрафними санкціями (частина 1 статті 230 ГК України).

Відповідно до п. 1 ст. 231 ГК України, законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до абзацу першого частини п'ятої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Абзацами третім-п'ятим частини п'ятої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Згідно підпункту 20.2 пункту 20 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства», тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися.

Судом вище було встановлено наступне:

- 10.03.2016 виконання Рішення було зупинено на підставі імперативних положень ч. 4 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції»;

- з 10.03.2016 по 24.05.2016 тривав розгляд справи № 914/641/16 у Господарському суді Львівської області;

- з 04.07.2016 по 13.09.2016 тривав розгляд справи № 914/641/16 Львівським апеляційним господарським судом;

- з 15.11.2016 по 14.12.2016 тривав розгляд справи № 914/641/16 Вищим господарським судом України.

Враховуючи наведене, а також приписи частини другої, абзаців першого, третього - п'ятого частини п'ятої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», роз'яснення підпункту 20.2 пункту 20 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства», суд прийшов до висновку про те, що періоди, за які можливе нарахування пені за прострочення сплати штрафу, накладеного на відповідачів Рішенням АМК, є наступними:

- з 25.05.2016 по 03.07.2016 включно (40 днів);

- з 14.09.2016 по 10.10.2016 включно (27 днів);

Так, сума штрафу, накладеного на відповідача-1 Рішенням, становить 10 000,00 грн., а накладеного на відповідача-1 становить 5 000,00

Розмір пені за один день прострочення штрафу відповідачем-1 відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» складає 150,00 грн. (10000,00 грн. : 100 х 1,5 = 150,00 грн.), а за 67 дні - 10 050,00 грн. (150,00 грн. х 67 днів = 10 050,00 грн.).

Розмір пені за один день прострочення штрафу відповідачем-2 відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» складає 75,00 грн. (5 000,00 грн. : 100 х 1,5 = 75,00 грн.), а за 67 дні - 5 025,00 грн. (75,00 грн. х 67 днів = 5 025,00 грн.).

Відповідно ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Отже, як вірно визначив позивач, розмір пені, який заявлений до стягнення з відповідача-1, в спірному випадку не може перевищувати 10 000,00 грн., а розмір пені, який заявлений до стягнення з відповідача-2, в спірному випадку не може перевищувати 5 000,00 грн.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача-1 пені в розмірі 10 000,00 грн. та з відповідача-2 пені в розмірі 5 000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати позивача на оплату судового збору в розмірі 2 756,00 грн. відповідно до положень ч. 1 ст. 49 ГПК України покладаються на відповідачів.

Керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 34, 35, 43, 44, 49, 75, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ЕЛМІЗ» (02096, м. Київ, вул. Бориспільська, 9; ідентифікаційний код 24102142) штраф у розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 коп.) та пеню у розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 коп.) за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.12.2015 № 90р/к, зарахувавши зазначені суми в доход загального фонду Державного бюджету України за кодом бюджетної класифікації: 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції», на р/р 0003, МФО 820019, код за в УДКСУ у Дарницькому районі м. Києва.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ЕЛЕКОН» (02096, м. Київ, вул. Бориспільська, 9; ідентифікаційний код 24582136) штраф у розмірі 5 000,00 грн. (п'ять тисяч гривень 00 коп.) та пеню у розмірі 5 000,00 грн. (п'ять тисяч гривень 00 коп.) за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.12.2015 № 90р/к, зарахувавши зазначені суми в доход загального фонду Державного бюджету України за кодом бюджетної класифікації: 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції», на р/р 0003, МФО 820019, код за в УДКСУ у Дарницькому районі м. Києва

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ЕЛМІЗ» (02096, м. Київ, вул. Бориспільська, 9; ідентифікаційний код 24102142) на користь Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (79005, м. Львів, вул. Івана Франка, 61; ідентифікаційний код 20812013) 1 378,00 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень 00 коп.) судового збору.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ЕЛЕКОН» (02096, м. Київ, вул. Бориспільська, 9; ідентифікаційний код 24582136) на користь Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (79005, м. Львів, вул. Івана Франка, 61; ідентифікаційний код 20812013) 1 378,00 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень 00 коп.) судового збору.

6. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09.03.2017.

Суддя Гумега О.В.