ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2017 року Справа № 923/1389/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П. при секретарі Бєловій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державної екологічної інспекції у Херсонській області, м. Херсон

до: Комунального виробничого управління "Бериславський водоканал", м. Берислав Херсонської області

про стягнення 10688,90 грн

за участю представників сторін:

від позивача - уповноважені особи ОСОБА_1, ОСОБА_2

від відповідача - уповноважена особа ОСОБА_3

Державна екологічна інспекція у Херсонській області (позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з Комунального виробничого управління "Бериславський водоканал" (відповідач) 10688,90 грн збитків.

Позивач позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позові.

Відповідач згідно відзиву на позовну заяву позовні вимоги не визнає, мотивуючи відсутністю правових підстав для їх задоволення, позовну заяву вважає такою, що не відповідає фактичним обставинам справи.

В засіданні суду оголошувалась вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані до справи докази, заслухавши представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що 26.06.2014 державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Херсонської області відповідно до пункту "а" ст. 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" та Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Комунальним виробничим управлінням "Бериславський водоканал" та складено відповідний акт.

При проведенні перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, позивачем встановлено, що згідно довідки ЄДРПОУ Серії АБ № 501038 основним видом діяльності відповідача є: забір, очищення та постачання води, монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування, надання інших індивідуальних послуг, каналізація, відведення й очищення стічних вод.

Позивач зазначає, що в ході здійснення перевірки 26.06.2014 представниками позивача встановлено місця розташування несанкціонованих скидів стічних вод до Каховського водосховища, в яких спеціалістом відділу Державної екологічної інспекції відібрано проби стічних вод, а саме:

1. Біля КНС № 2 КВУ "Бериславський водоканал" здійснювався несанкціонований скид неочищених стічних вод до Каховського водосховища,

2. з колектору, що розташований біля котельні Бериславського педагогічного коледжу здійснювався несанкціонований скид неочищених стічних вод до Каховського водосховища.

Позивач зазначає, що згідно з результатами досліджень відділу інструментально-лабораторного контролю Держекоінспекції з 01.01.2014 по 31.12.2014 (протоколи вимірювань показників складу та властивостей проб вод № 3 від 11.02.2014, № 95 від 27.05.2014, № 134 від 03.07.2014, № 135 від 03.07.2014, №151 від 21.07.2014, № 152 від 21.07.2014, відповідно до актів відбору проб вод від 05.02.2014 за № 1, від 21.05.2014 № 19, від 26.06.2014 3 33, 15.07.2017 № 40) та наданих КВУ "Бериславський водоканал" результатів відомчого контролю якості скинутих зворотних вод (результати хімічних аналізів стічної води, виконані лабораторією очисних споруд КП "Міськводоканал" 23.12.2014, 17.03.2014, 27.06.2014, 10.09.2014) середні фактичні концентрації забруднюючих речовин у зворотних водах становлять величини, що зазначені в таблиці, наведеній у розрахунку шкоди від 04.02.2015.

Перевіркою від 26.06.2014 Акт №04-11/284 та за результатами інструментально-лабораторного контролю Держекоінспекції у Херсонській області встановлено, що КВУ "Бериславський водоканал" здійснювався несанкціонований скид неочищених зворотних вод у Каховське водосховище.

За результатами інструментально-лабораторного контролю Держекоінспекції та наданих КВУ "Бериславський водоканал" результатів відомчого контролю якості скинутих зворотних вод середні фактичні концентрації забруднюючих речовин у зворотних водах становлять: завислі речовини 156,6; сухий залишок 853,1; ХСК 354,713; БСК5 175,85; хлориди 201,689; сульфати 182,763; залізо загальне 1,465; азот амонійний 42,771; нітріти 0,423; нітрати 2,153, фосфати 10,196.

Позивач вказує, що протиправними діями відповідача допущено порушення вимог природоохоронного законодавства, а саме: п.39 ст. 44 Водного кодексу України та ч. 1 ст. 70 Водного кодексу України.

Позивачем на адресу відповідача була направлена претензія від 26.02.2015 р. № 09-12/9 та розрахунок розміру збитків з пропозицією добровільно відшкодувати збитки у розмірі 10688,9 грн., заподіяні державі. Відповідач надав відповідь № 58 від 23.03.2015 на зазначену претензію, якою не погодився з розрахунком позивача.

Отже, з урахуванням того, що відповідачем в добровільному порядку суму збитків не відшкодовано, позивач вважає, що з відповідача підлягає стягненню збитки в розмірі 10688,9 грн.

Суд вважає, що позовні вимоги Державної екологічної інспекції у Херсонській області не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За приписами ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За п.1 ч.1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

За приписами п.3 ч.1 ст. 153 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання, здійснюючи господарську діяльність, зобов'язаний здійснювати заходи щодо своєчасного відтворення і запобігання псуванню, забрудненню, засміченню та виснаженню природних ресурсів, не допускати зниження їх якості у процесі господарювання.

Частиною 1 ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Частина 2 вищезазначеної статті визначає, що відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні у

самовільному спеціальному використанні природних ресурсів.

У відповідності до ч.3 ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" законодавством України може бути встановлено відповідальність і за інші порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

У відповідності до ч.4 ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Державна екологічна інспекція обґрунтовуючи підстави для стягнення збитків, завданих навколишньому природному середовищу, посилається на приписи п.1 ст. 111 Водного кодексу України, згідно приписів якого підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодовувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Крім того посилається на ч. 1 ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" унормовано, відповідно до якої шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Розрахунок розмірів відшкодування збитків виконаний з урахуванням коефіцієнту, що враховує категорію водного об'єкта (Каховського водосховища) як вищу для рибогосподарського використання, на підтвердження чого позивач посилається на лист від 11.04.2012 р. № 2-5.3-17/1844 Державного агентства рибного господарства України, лист від 22.03.2012р. № 01-10/12-897 відділу Держкомзему у Бериславському районі Херсонської області.

На підтвердження наявних кількісних або якісних змін стічних вод позивачем подано результати хімічних аналізів стічної води та протоколи вимірювань складу та властивостей вод (а.с. 24-38).

За змістом п.5 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди" № 02-5/215 від 01.04.1994р., підстави відповідальності за заподіяння шкоди, передбачені статтями 1166 ЦК України застосовують при вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Статтею 1166 Цивільного Кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка її завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи, б) наявність шкоди, в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, г) вина заподіювача шкоди.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі, шляхом подання позову про відшкодування збитків.

Так, статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено можливість відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також чітко визначено термін збитків, під якими слід розуміти втрати, яких особа зазнала у в зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно зі статтею 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідальність у вигляді відшкодування збитків та інших способів відшкодування майнової шкоди, у тому числі стягнення збитків, заявлених позивачем, настає за наявності всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи); шкідливого результату такої поведінки - збитків, їх наявності та розміру; причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла збитки. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

При цьому, суд зазначає, що протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи.

Крім того, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювана та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювана є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Умовою відповідальності за правопорушення є вина заподіювача збитків, тобто винною дією є невиконання, відмова від виконання або неналежне виконання зобов'язань.

Проаналізувавши дані обставини, суд зазначає, що позивачем не доведено вини відповідача, враховуючи наступне.

Матеріали справи містять лист Бериславської міської ради від 07.02.2017 № 02-34/93/17, зі змісту якого вбачається, що на даний час очисні споруди м.Берислав знаходяться в неробочому стані і експлуатація їх неможлива, так як функції замовника природоохоронного заходу "Реконструкція очисних споруд м.Берислав" покладено на комунальну установу з капітального будівництва та експлуатації Херсонської обласної ради.

Реконструкцію очисних споруд м.Берислав розпочато з виготовлення проектно-кошторисної документації "Реконструкція очисних споруд м.Берислав", згідно рішення обласної ради від 30.04.2003 р. № 128. Постановою Кабінету міністрів України № 951 від 10.07.2006 р. передбачено фінансування з державного бюджету робіт по реконструкції очисних споруд м. Берислав. На виконання доручення Президента України № 1-1/566 від 25.03.2011 р. та розпорядження Голови обласної державної адміністрації № 181 від 04.04.2001 р. , рішенням Херсонської обласної ради № 235 від 01.07.2011 р. визначено відповідального виконавця по замовленню робіт реконструкції очисних споруд м. Берислав. Станом на 01.02.2017 р. реконструкцію очисних споруд м.Берислав не завершено.

З вищевказаного листа вбачається, що аварія на очисних спорудах м.Берислав сталася у 2002 р. внаслідок фізичного зносу. На той час очисні споруди м.Берислав та вся каналізаційна мережа міста знаходилась на балансі ВО "Житлово-комунального господарства", яке було оголошено банкрутом відповідно до Постанови господарського суду Херсонської області від 08.01.2005 р. та ліквідовано згідно ухвали господарського суду Херсонської області від 16.02.2007 р. по справ № 5/73-Б.

Згідно рішення Бериславської міської ради № 224 від 08.036.2004 р. все майно ВО "ЖКГ" разом з непрацюючими очисними спорудами було передано до КВУ "Бериславський водоканал", створеного рішенням Бериславської міської ради № 156 від 17.10.2003 р.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків та їх розміру, причинного звязку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками, вини.

Суд вважає, що в даному випадку позивач не довів наявності в діях відповідача всіх елементів складу правопорушення.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що відповідач жодного разу не повідомляв власника про стан очисних споруд м. Берислав, оскільки Бориславська міська рада (власник) була добре обізнана про стан очисних споруд, що підтверджується листом від 07.02.2017 р. за № 02-34/93/17.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги документально не підтверджені, а отже такі, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 02.03.2017.

Суддя В.П.Ярошенко