ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2017 Справа № 904/5747/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Паруснікова Ю.Б. (доповідач),

суддів: Чередка А.Є., Верхогляд Т.А.

при секретарі судового засідання: Саланжій Т.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 директор, паспорт серії ЕВ № 151473 від 13.12.2006; ОСОБА_2 представник, довіреність № 6 від 20.02.2017;

від відповідача: ОСОБА_3 представник, довіреність № 8274-К-О від 29.12.2016;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Профіт Плюс 2015» на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 по справі № 904/5747/16 (суддя Ярошенко В.І.)

за позовом Приватного підприємства «Профіт Плюс 2015», м. Кіровоград

до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», м. Дніпро

про визнання недійсним договору, -

ВСТАНОВИВ:

20 вересня 2016 року рішенням господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване відсутністю правових підстав для визнання договору від 18.09.2015 недійсним, оскільки факт укладення договору підтверджено сторонами шляхом прийняття до виконання його Умов (розташованих на сайті банку www.privatbank.ua та http://client-bank.privatbank.ua), а матеріали справи свідчать про реальне виконання сторонами зобовязань за договором.

Непогоджуючись з рішенням господарського суду позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 по справі № 904/5747/16 повністю і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПП «Профіт Плюс 2015» визнавши недійсним договір про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 18.09.2015.

Апеляційна скарга мотивована незгодою позивача з рішенням, оскільки воно прийняте з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими та з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом ст. 22 ГПК України, оскільки судом розгляд справи по суті не розпочинався то сторонами жодних пояснень по суті спору не надавалося ні в одному із судових засідань.

Також апелянт посилається у своїй скарзі на той факт, що між сторонами не було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, оскільки підприємство не було ознайомлене з Умовами та правилами надання банківських послуг та не підписувало договір про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.12.2016 апеляційну скаргу призначено до розгляду на 27.12.2016.

27.12.2016 розгляд справи відкладався у судовому засіданні на 18.01.2017.

18.01.2017 на адресу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від представника ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого банк просив залишити без задоволення апеляційну скаргу ПП «Профіт Плюс 2015», а рішення суду першої інстанції без змін.

18.01.2017 розгляд справи відкладався у судовому засіданні на 13.02.2017.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.01.2017 колегія суддів задовольнила клопотання ПП «Профіт Плюс 2015» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Згідно розпорядження керівника апарату суду та протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 13.02.2017 справу призначено до розгляду у складі колегії суддів: Паруснікова Ю.Б. (головуючий суддя) суддів: Чередка А.Є., Верхогляд Т.А.

13.02.2017 розгляд справи відкладався у судовому засіданні на 22.02.2017.

22.02.2017 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Судова колегія в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України розглянувши справу, перевіривши повноту, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, прийшла до висновку про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступні обставини.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», що діє на підставі ліцензії Національного банку України № 22 від 05.10.2011, керуючись законодавством України, публічно пропонує широкому та необмеженому колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг на сайті банку.

Документи, розміщені на сайті банку - це публічна оферта, що містить умови та правила надання послуг банком, до якої приєднується клієнт.

18.09.2015 Приватне підприємство «Профіт Плюс 2015» (далі позивач, або клієнт) звернулося до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі відповідач, або Банк) із заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та підписало заяву про відкриття рахунку (а. с. 30-31), за умовами якої відповідач відкрив позивачу поточний рахунок № 3784, що підтверджується довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» № 08.7.0.0.0/16 від 17.05.2016 (а. с. 56).

Заява від 18.09.2015, Умови та правила надання банківських послуг, ОСОБА_4, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, разом складають договір банківського обслуговування б/н від 18.09.2015 (далі - договір), згідно якого позивач взяв на себе зобов'язання виконувати його умови (а. с. 30-31).

Пунктом 3.2.1.1.16 Умов передбачено, що під час укладання договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта (відповідача у справі) до «Умов і правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом «першого» підпису. Підписання договорів і угод, таким чином, прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Пунктом 3.2.1.1.1. Умов передбачено, що кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів клієнта, у межах, кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або у письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банка та клієнта.

Кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його повернення, сплати процентів та винагороди (п. 3.2.1.1.3 Умов).

Проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до «Умов і правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі) (п. 3.2.1.1.8 Умов).

Відповідно до п. 3.2.1.1.6 Умов ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами ОСОБА_4. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться ОСОБА_4 в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку ОСОБА_4 і Клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms повідомлення або інших).

На виконання умов договору б/н банківського обслуговування від 18.09.2015 ОСОБА_4 надавалися клієнту кредитні кошти за послугою «Гарантований платіж» в межах встановленого ліміту (а. с. 56-60), які використовувалися останнім, що підтверджується банківською випискою по рахунку № 3784 (а. с. 62-63).

Предметом спору в даній справі є посилання позивача на той факт, що ним не підписувалася заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 18.09.2015 та дана заява не є договором в силу ст. 626, 638 ЦК України. Крім того, позивач зазначає, що договір про відкриття банківського рахунку взагалі між сторонами не укладався, а тому вважає договір про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 18.09.2015 недійсним, проти чого заперечує відповідач.

За своєю правовою природою укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПП «Профіт Плюс 2015» договір є змішаним договором банківського рахунку та кредитного договору (аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України в постанові від 05.02.2014 по справі № 922/2798/13).

Спірні правовідносини регулюються загальними положеннями про зобов'язання, визначеними Цивільним та Господарським кодексами України (главою 71 та 72 Цивільного кодексу України, главою 35 Господарського кодексу України), Законом України «Про банки та банківську діяльність», іншими нормативними актами України.

Відповідно до приписів ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України).

Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту (ст. 1055 ЦК України, ч. 2 ст. 345 ГК України).

Частиною 1 ст. 1066 ЦК України встановлено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

В силу ст.1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Статтею 633 ЦК України встановлено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору. Як встановлено її положеннями, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Факт укладення договору було підтверджено сторонами шляхом прийняття до виконання його Умов (розташованих на сайті банку www.privatbank.ua та http://client-bank.privatbank.ua): відповідач приймав і зараховував на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконував розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка, проводив інші операції за рахунком, надавав грошові кошти (кредит) позивачу в межах встановлених лімітів та на умовах, розташованих на сайті банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України та згідно з п. 2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1), особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2), волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3), правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду відносно того, що Умови і Правила надання банківських послуг містять всі істотні умови кредитного договору, а матеріали справи свідчать про реальне виконання сторонами зобов'язань за договором від 18.09.2015, зокрема, до матеріалів справи залучені банківські виписки та копії меморіальних ордерів, що підтверджують користування ПП «Профіт Плюс 2015» кредитними коштами, з призначенням платежів: повернення зворотної фінансової допомоги, погашення за кредитом (гарантовані платежі) за договором від 18.09.2015 (а. с. 62-64, 216-275).

Отже, з боку позивача мало місце наступне схвалення спірного правочину, яке полягало в отриманні кредитних коштів за послугою «Гарантований платіж» та наступне повернення позивачем банку даних коштів.

Крім того, при розгляді справи в суді апеляційної інстанції в режимі відео конференції апелянтом підтверджено факт підписання заяви про відкриття рахунку та заяви про приєднання до Умов та Правил.

Пунктом 2.10 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» визначено, що у силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача (прокурора - в разі подання ним відповідного позову).

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Врахувавши вищевикладене та те, що Умови і правила надання банківських послуг містять всі істотні умови кредитного договору, а також те, що матеріалами справи підтверджено наступне схвалення договору позивачем, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для визнання договору від 18.09.2015 недійсним.

Щодо відмови місцевим господарським судом у задоволенні клопотання позивача про призначення по справі судової технічної та почеркознавчої експертиз, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» унормовано, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до п. 5 вказаної постанови пленуму питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Згідно з п. 12 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 Про деякі питання практики призначення судової експертизи недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 79 ГПК України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадку призначення господарським судом судової експертизи. Про зупинення провадження у справі та його поновлення виноситься ухвала. Ухвалу про зупинення провадження може бути оскаржено.

Отже, вказаною нормою Господарського процесуального кодексу україни передбачено право, а не обов'язок суду, зупинити провадження у справі у випадку призначення господарським судом судової експертизи за наявності дійсної необхідності її призначення, у випадку необхідності спеціальних знань, якими не володіє суд та у разі неможливості суду вирішити питання, що входять до предмету доказування без її призначення.

Оскільки місцевим господарським судом встановлено факт беззаперечного схвалення позивачем зазначеного правочину, а саме, яке полягало в отриманні кредитних коштів за послугою «Гарантований платіж» та наступне повернення позивачем банку даних коштів, колегія суддів вважає, що господарським судом правомірно відхилено клопотання позивача про призначення по справі судової почеркознавчої та технічної експертиз, яка б лише призвела до затягування строку розгляду даного спору.

Крім того, апелянт при розгляді справи в апеляційній інстанції підтвердив факт підписання заяви про відкриття рахунку та заяви про приєднання до Умов та Прапвил, про що йшлося вище.

Колегія суддів також враховує, що апелянтом не надано доказів звернення до правоохоронних органів стосовно фальсифікації заяви про відкриття рахунку (підробки підпису та печатки підприємства).

Посилання апелянта на порушення місцевим господарським судом ст. 22 ГПК України, оскільки останнім не розпочато розгляд справи по суті та не надано сторонам можливості надати свої пояснень по суті спору, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Початок розгляду справи по суті має місце з того моменту, коли господарський суд після відкриття судового засідання, розяснення сторонам та іншим учасникам судового процесу їх прав та обовязків і розгляду інших клопотань і заяв (про відкладення розгляду справи, залучення до участі в ній інших осіб, витребування додаткових доказів тощо) переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог.

Як вбачається зі змісту протоколу судового засідання від 12.09.2016 по даній справі господарський суд після відкриття судового засідання, розяснення сторонам судового процесу їх прав та обовязків, розгляду клопотання представника позивача про уточнення позовних вимог, зміну підстав позову та витребування доказів перейшов безпосередньо до розгляду справи по суті позовних вимог (а. с. 98).

Посилання апелянта на той факт, що між сторонами не було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, а підприємство не було ознайомлене з Умовами та правилами надання банківських послуг і не підписувало договір про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки такі твердження апелянта спростовуються матеріалами справи, та поясненнями самого представника позивача у судовому засіданні, яке здійснювалося в режимі відеоконференції.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим для задоволення апеляційної скарги правові підстави відсутні.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 49 ГПК України у звязку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги покладаються у повному обсязі на позивача по справі.

Керуючись ст.ст. ст. 49, 101, 103, 105 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Профіт Плюс 2015» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 по справі № 904/5747/16 залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 27.02.2017.

Головуючий Ю.Б. Парусніков

Судді: А.Є. Чередко

ОСОБА_5