ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"06" березня 2017 р. Справа № 07/148-38

Суддя господарського суду Волинської області Слободян О.Г., розглянувши заяву відкритого акціонерного товариства Луцьке автотранспортне підприємство 10754

про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню

по справі №07/148-38

за позовом Приватного підприємства Інтер-Континент, м.Луцьк

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Луцьке автотранспортне підприємство 10754, м.Луцьк

про стягнення 12918грн. 15коп.

за участю представників:

від боржника (заявника): ОСОБА_2, довіреність від 29.11.2016р.

від стягувача: н/з

від ВДВС: н/з

Встановив: заявник ВАТ Луцьке автотранспортне підприємство 10754 звернувся до господарського суду із заявою (вх..№01-70/9/17 від 23.02.2017р.), в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню наказ господарського суду Волинської області №07/148-1 від 13.12.2009 року про примусове виконання рішення господарського суду Волинської області від 02.12.2009 р. у справі № 07/148-38 про стягнення з ВАТ Луцьке автотранспортне підприємство 10754 на користь ПП Інтер-Континент 12918,15грн. (в тому числі 4586грн. основного боргу, 7461,58грн. відсотків за користування товарним кредитом, 461,73грн. пені та 408,84грн. 20% річних), а також 129,18грн. витрат по сплаті державного мита та 236грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Заявник зазначає, що рішенням господарського суду Волинської області від 02.12.2009р. по справі №07/148-38 постановлено стягнути з ВАТ Луцьке автотранспортне підприємство 10754 на користь ПП Інтер-Континент 12918,15грн. (в тому числі 4586грн. основного боргу, 7461,58грн. відсотків за користування товарним кредитом, 461,73грн. пені та 408,84грн. 20% річних), а також 129,18грн. витрат по сплаті державного мита та 236грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання даного рішення було видано наказ №07/148-1 від 13.12.2009р.

Заявник, посилаючись на положення ч. 2 ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та ч. 4 ст. 117 ГПК України, вважає наказ про примусове виконання рішення суду таким, що не підлягає виконанню з огляду на наступне.

Грошові вимоги ПП Інтер-Континент до ВАТ "Луцьке АТП 10754" підтверджені рішенням господарського суду Волинської області від 02.12.2009 року у справі № 07/148-38, і виникли до 14 квітня 2010 року, тобто до дня порушення провадження у справі про банкрутство ВАТ "Луцьке АТП 10754", а тому дані вимоги стягувача відповідно до ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є конкурсними.

Водночас, ПП Інтер-Континент, як конкурсний кредитор по стягненню заборгованості, що виникла до порушення провадження у справі про банкрутство ВАТ "Луцьке АТП 10754", не зверталося до господарського суду із заявою про визнання його кредитором боржника та про включення його вимог до реєстру вимог кредиторів, а торму керуючись вимогами ч. 2 ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", вважає, що заборгованість ВАТ "Луцьке АТП 10754" перед ПП Інтер-Континент є погашеною.

Представник заявника в судовому засіданні подану ним заяву підтримав та просив суд її задовольнити.

Представник стягувача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду даної заяви.

06.03.2017р. на адресу суду від Другого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції у Волинській області надійшла заява (вх..№01-54/2502/17), в якій останній повідомляє, що станом на 06.03.2017р. виконавче провадження №17143804 перебуває на виконанні та просить суд розглядати заяву без участі представника ВДВС, при розгляді заяви покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч.3 ст. 117 ГПК України господарський суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і виносить ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Дослідивши подані до заяви докази та матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника, господарський суд встановив наступне.

Згідно рішення господарського суду Волинської області від 02.12.2009р. по справі №07/148-38 постановлено стягнути з ВАТ Луцьке автотранспортне підприємство 10754 на користь ПП Інтер-Континент 12918,15грн. (в тому числі 4586грн. основного боргу, 7461,58грн. відсотків за користування товарним кредитом, 461,73грн. пені та 408,84грн. 20% річних), а також 129,18грн. витрат по сплаті державного мита та 236грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання рішення суду видано наказ №07/148-1 від 13.12.2009р.

Даний наказ було пред'явлено для примусового виконання до Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції.

Постановою Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 01.02.2010р. відкрито виконавче провадження ВП №17143804 з примусового виконання даного наказу суду.

14.04.2010 року ухвалою господарського суду Волинської області у справі № 8/38-Б порушено провадження у справі про банкрутство ОСОБА_1 акціонерного товариства "Луцьке АТП 10754".

Ухвалою господарського суду Волинської області від 16.06.2010 року у справі № 8/38-Б затверджено реєстр вимог кредиторів боржника і визнано погашеними вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в строк встановлений для їх подання.

В даній ухвалі зазначено, що 06 травня 2010 року в газеті "Голос України" було опубліковано оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ОСОБА_1 акціонерного товариства "Луцьке АТП 10754".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та вимоги яких не забезпечені заставою майна боржника.

Згідно з п. 15 ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції від 14.05.1992 р. № 2343-XII (зі змінами і доповненнями) після опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство в офіційному друкованому органі всі кредитори незалежно від настання строку виконання зобов'язань мають право подавати заяви з грошовими вимогами до боржника відповідно до ст. 14 цього Закону.

Відповідно до ст.14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникають до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом 30 днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Правові наслідки неподання заяви з грошовими вимогами до боржника у передбачений строк встановлені ч. 2 ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", відповідно до якої вимоги конкурсних кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або взагалі не заявлені, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів, а зазначений строк є граничним і поновленню не підтягає.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення по справі №07/148-38 про стягнення з ВАТ Луцьке автотранспортне підприємство 10754 на користь ПП Інтер-Континент 12918,15грн. (в тому числі 4586грн. основного боргу, 7461,58грн. відсотків за користування товарним кредитом, 461,73грн. пені та 408,84грн. 20% річних), а також 129,18грн. витрат по сплаті державного мита та 236грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу прийняте 02.12.2009р. Наказ на виконання даного рішення видано судом 13.12.2009р.

Грошові вимоги ПП Інтер-Континент до ВАТ Луцьке АТП 10754 підтверджені рішенням господарського суду Волинської області від 09.12.2009 року у справі № 07/148-38 і виникли до 14 квітня 2010 року, тобто до дня порушення провадження у справі про банкрутство ВАТ "Луцьке АТП 10754", а тому грошові вимоги ПП Інтер-Континент відповідно до ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є конкурсними.

Судом встановлено, що ПП Інтер-Континент, як конкурсний кредитор по стягненню заборгованості, яка виникла до порушення провадження у справі про банкрутство ВАТ "Луцьке АТП 10754", не зверталося до господарського суду із заявою про визнання його кредитором боржника та про включення його вимог до реєстру вимог кредиторів. Докази, якими б ці обставини спростовувалися, в матеріалах справи відсутні.

Наявність судового рішення та наказу про його виконання не звільняло позивача від обов'язку звернення із заявою про визнання його грошових вимог до боржника.

Відповідно до ч.1 ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст.34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 25.07.2016 року провадження у справі про банкрутство відповідача - ВАТ "Луцьке АТП 10754" припинено, у зв'язку із затвердженням між боржником та кредиторами мирової угоди.

Таким чином, заборгованість відповідача у справі, відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", вважається погашеною, у зв'язку з чим підстави для здійснення виконавчого провадження з примусового виконання наказу від 13.12.2009 року відсутні.

Згідно із ст. 202 ГК України господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняються частково або в повному обсязі на підставах встановлених договором або законом.

Поряд із Законом України "Про виконавче провадження", до виконавчого провадження підлягає застосуванню Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В силу ст. 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Отже, до відносин, які мати місце в справі про банкрутство, норми ГПК України застосовуються з урахуванням особливостей Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", як спеціального нормативно-правового акта.

В даному випадку Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлює додаткові підстави для закінчення виконавчого провадження, зокрема, в зв'язку з припиненням грошових зобов'язань в силу закону відповідно до ст. 598 ЦК України, ч. 2 ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у зв'язку з чим ст. 117 ГПК України піддягає застосуванню з урахуванням особливостей цього Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з ч. 4 ст. 117 ГПК України господарський суд визнає наказ таким, що не підтягає виконанню, також і з інших причин.

До таких інших підстав слід відносити погашення грошових вимог відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

За приписами ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" погашеними визнаються задоволені вимоги кредитора, вимоги, щодо яких досягнуто згоди про припинення, у тому числі заміну, зобов'язання або припинення зобов'язання іншим чином, а також інші вимоги, які відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" вважаються погашеними.

Отже, у справі про банкрутство вимоги кредиторів є погашеними внаслідок оплати боргу; обміну вимог кредиторів на активи боржника та (або) його корпоративні права; прощення; новації (укладання мирової угоди у справі про банкрутство), а також застосування граничного строку для подання заяви з вимогами до боржника, встановленого ч. 2 ст. 14, ч. 5 ст. 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Враховуючи наведене, наказ господарського суду Волинської області від 13.12.2009 року на виконання рішення суду від 02.12.2009 року у даній справі є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вимоги ПП Інтер-Континент, які підтверджені вказаним рішенням та цим наказом, є погашеними на підставі ч. 2 ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Судом враховано правові позиції Верховного Суду України, зокрема, в постановах від 02.10.2007 р. у справі № 6/73, від 19.08.2008 р. у справі № 3/321, а також Вищого господарського суду України у постановах від 05.02.2008 р. у справі № 25/108, від 20.05.2008 р. у справі № 31/169, від 10.12.2009 р. у справі № 20/31, від 15.12.2011 р. у справі № 09/49-02, від 15.02.2012 р. у справі № 28/55/10.

Відповідно до ч. 4 ст. 117 ГПК України господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Постановою пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" встановлено, що частина четверта статті 117 ГПК України містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті: якщо його видано помилково, якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Керуючись Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції від 14.05.1992 р. № 2343-XII (зі змінами і доповненнями), ст.ст. 86, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ :

1. Заяву відкритого акціонерного товариства Луцьке автотранспортне підприємство 10754 задовольнити.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню, наказ господарського суду Волинської області №07/148-1 від 13.12.2009 року про примусове виконання рішення господарського суду Волинської області від 02.12.2009 р. у справі № 07/148-38 про стягнення з ВАТ Луцьке автотранспортне підприємство 10754 на користь ПП Інтер-Континент 12918,15грн. (в тому числі 4586грн. основного боргу, 7461,58грн. відсотків за користування товарним кредитом, 461,73грн. пені та 408,84грн. 20% річних), а також 129,18грн. витрат по сплаті державного мита та 236грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суддя О. Г. Слободян