ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28 лютого 2017 р. Справа № 918/560/16

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого - судді Торчинюка В.Г., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю-фірми "Агрохімпак"

до відповідача: ОСОБА_1 підприємства "ТИКВА"

про припинення порушення прав на зареєстрований знак для товарів і послуг

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю від 08 серпня 2016 року № 53;

від відповідача: ОСОБА_3 згідно ордеру від 25 листопада 2016 року № 73.

У судовому засіданні 28 лютого 2017 року, відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю-фірма "Агрохімпак" звернувся у господарський суд Рівненської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 підприємства "ТИКВА", в якій просив суд заборонити ОСОБА_1 підприємству "Тиква" використовувати знак "Бордо МК" та/або позначення, схоже із зареєстрованим знаком, у своїй діяльності стосовно наведених у Свідоцтві № 151538 від 10 лютого 2012 року товарів і послуг, а також товарів і послуг, споріднених з наведеними у такому Свідоцтві (включаючи розміщення зовнішньої, внутрішньої реклами, при виконанні робіт та наданні послуг).

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 13 липня 2016 року порушено провадження у справі № 918/560/16, розгляд якої призначено на 19 липня 2016 року.

Ухвалою суду від 19 липня 2016 року розгляд справи відкладено на 16 серпня 2016 року.

27 липня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник позивача долучив до матеріалів справи документи, які на переконання останнього підтверджуються зазначені у позовній заяві обставини.

У судовому засіданні 16 серпня 2016 року уповноважений представник відповідача подав відзив, в якому заперечив проти позову, просив суд відмовити в позові. Також просив суд стягнути з позивача на користь відповідача понесені останнім судові витрати на правову допомогу.

16 серпня 2016 року у судовому засіданні оголошено перерву по справі до 30 серпня 2016 року.

30 серпня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник позивача подав додаткові пояснення в яких наголошує на ґрунтовності позову, а тому просив суд його задоволити.

30 серпня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник відповідача подав документи, які на думку останнього підтверджуються викладені у відзиві на позовну заяву обставини.

30 серпня 2016 року у судовому засіданні оголошено перерву по справі до 05 вересня 2016 року.

05 вересня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник позивача подав клопотання, в якому запропонував суду питання, які мають бути роз'яснені судовою експертизою, також уповноважений представник відповідача подав перелік питань, які на переконання останнього слід постановити на експертизу.

05 вересня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник позивача подав документи, які на думку останнього підтверджують викладені у позовній заяві обставини.

Ухвалою суду від 05 вересня 2016 року по справі № 918/560/16 призначено судову експертизу на вирішення якої поставлено наступні питання: Позначення "БОРДО" є оригінальним чи загальновживаним для позначення товарів виробниками бордоської суміші (бордоської рідини); Чи є тотожним або схожим на стільки, що його можна сплутати позначення "БОРДО СУМІШ", "СУМІШ БОРДО", що нанесене на упакуванні продукції яке виробляється приватним підприємством "Тиква" та позначення "БОРДО МК" (знак для товарів і послуг "БОРДО МК" за свідоцтвом на №151538 від 10 лютого 2012 року), що нанесене на упакуванні продукції яке виробляється товариством з обмеженою відповідальністю-фірмою "Агрохімпак" з врахуванням інших елементів та без їх врахування.

Ухвалою суду від 05 вересня 2016 року зупинено провадження до даній справі до отримання висновку експерта.

07 вересня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник відповідача долучив до матеріалів справи документи, які на переконання останнього необхідні для проведення експертизи.

14 листопада 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов супровідний лист в додатках до якого долучено висновок експерта на виконання ухвали суду від 05 вересня 2016 року та справа № 918/560/16.

Згідно висновку експерта позначення "БОРДО" не є загальновживаним для позначення товарів виробниками бордоської суміші (бордоської рідини) та може бути визнано оригінальним (позначенням, що має розрізняльну здатність) для маркування відповідного товару - бордоської суміші (бордоської рідини).

Позначення "БОРДО Суміш" і "СУМІШ БОРДО", що нанесені на упаковки товарів, які виробляються приватним підприємством "ТИКВА" та позначення "БОРДО МК" (знак для товарів і послуг "БОРДО МК" за свідоцтвом на № 151538 від 10 лютого 2012 року), що нанесене на упаковки товарів, які виробляються ТОВ - фірма "Агрохімпак" є схожими настільки, що їх можна сплутати.

Ухвалою суду від 24 листопада 2016 року поновлено провадження по справі № 918/560/16, у зв'язку з усуненням обставин, що зумовлювали зупинення провадження по справі, розгляд якої призначено на 06 грудня 2016 року.

05 грудня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник відповідача подав клопотання, в якому просив суд провести повторну експертизу, клопотання обґрунтовує тим, що висновок Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 10 листопада 2016 року № 4675/4699 проведений в рамках справи № 918/560/16 є неповним та поверхневим. Також, зазначає, що висновком встановлено, що колір та кольорові зображення позначень різняться, при цьому основну увагу у висновку приділено для словесного елементу "БОРДО". На думку відповідача, експертами не враховано судову практику Суду Європейського союзу у сфері інтелектуальної власності, а саме, що існування ризику змішування з точки зору споживачів має оцінюватися у цілому, із врахуванням усіх доречних факторів конкретної справи.

06 грудня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник позивача подав додаткові пояснення, в яких підтримав позов в повному обсязі із врахування наявного в матеріалах справи висновку експерта.

Ухвалою суду від 06 грудня 2016 року по справі № 918/560/16 призначено повторну судову експертизу на вирішення якої поставлені аналогічні питання, також ухвалою суду від 06 грудня 2016 року зупинено провадження по справі.

20 лютого 2017 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності надійшов супровідний лист, в якому останній повідомив суд, що у зв'язку з несплатою судової експертизи, матеріали справи № 918/560/16 та ухвала суду про призначення експертизи повертається без виконання.

21 лютого 2017 року ухвалою суду поновлено провадження по справі № 918/560/16, у зв'язку з усуненням обставин, що зумовлювали зупинення провадження по справі, розгляд спору призначено на 28 лютого 2017 року.

28 лютого 2017 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник відповідача подав клопотання, в якому просив суд призначити повторну судову комплексну комісійну експертизу у даній справі, клопотання обґрунтовує тим, що наявний в матеріалах справи висновок є неповний, а для повного та всебічного розгляду справи необхідно провести повторну експертизу.

У відповідності до статті 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі. Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 цього Кодексу. Сторони і прокурор, який бере участь в судовому процесі, мають право до початку проведення судової експертизи заявити відвід судовому експерту в порядку та з підстав, зазначених у частинах п'ятій і шостій статті 31 цього Кодексу.

Вирішуючи питання призначання другої повторної експертизи, суд враховує, що у даній справі вже було призначено повторну експертизу ухвалою суду від 06 грудня 2016 року, проведення оплати за яку, покладено на відповідача, водночас ПП "Тиква", не оплатило рахунок виставлений експертною установою.

З наданих відповідачем пояснень вбачається, що останнім було отримано рахунок від 21 грудня 2016 року на оплату експертизи, однак неоплачено у зв'язку з тяжким фінансовим становищем та відсутністю у рахунках строків на оплату.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до частини 6 пункту 1.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року № 53/5 та Зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03 листопада 1998 року за N 705/3145, у випадку невиконання клопотань експерта щодо надання додаткових матеріалів, несплати вартості експертизи протягом 45 календарних днів з дня направлення клопотання в порядку, передбаченому чинним законодавством, незабезпечення прибуття експерта, безперешкодного доступу до об'єкта дослідження, а також належних умов для його роботи (учинення перешкод з боку сторін, що беруть участь у справі, в обстеженні об'єкта) матеріали справи повертаються органу (особі), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), із зазначенням мотивованих причин неможливості її проведення.

З зазначеного суд вбачає, що нормами чинного законодавства України визначений термін впродовж якого необхідно сплатити проведення експертизи, тому суд не приймає до уваги твердження уповноваженого представника відповідача ПП "Тиква", щодо відсутності у виставленому рахунку на оплату експертизи строку на таку оплату.

Крім того, відповідач вказував на скрутне фінансове становище. Суд зазначає, що скрутне фінансове становище не є поважною причиною, щодо неоплати проведення експертизи, оскільки кожен здійснює господарську діяльність на власний ризик, що прямо вказано в нормах чинного законодавства України, також відповідачем не надано суду жодних доказів того, що останній звертався в експертну установу де просив відстрочити сплату за експертизу, або гарантував таку сплату в інші строки.

Також суд враховує, що повторна експертиза призначалася за клопотанням відповідача і через бездіяльність ПП "Тиква", несплата у визначені строки рахунку за проведення експерти, призвела до неможливості проведення повторної експертизи.

Пунктом 3.13 Постановою пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що неподання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншим учасником судового процесу доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу, має розцінюватися господарським судом як зловживання процесуальними правами.

Пунктом 3.14 тієї ж постанови, роз'яснено, що зловживанням процесуальними правами слід вважати також і подання учасниками судового процесу: подання другого і наступних клопотань (заяв) з одного й того самого питання, яке вже вирішено господарським судом

З урахуванням обставин справи господарський суд може залишити відповідне клопотання (заяву, скаргу) без задоволення, приєднавши його (її) до матеріалів справи і зазначивши про це в описовій частині рішення, прийнятого по суті справи (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи).

Відповідна практика, спрямована на умисне затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

При цьому під затягуванням судового процесу розуміються дії або бездіяльність учасника судового процесу, спрямовані на: неможливість початку розгляду судом порушеної провадженням справи; неможливість прийняття судом рішення в даному судовому засіданні; створення інших перешкод у вирішенні спору по суті з метою недосягнення результатів такого вирішення протягом установлених законом процесуальних строків.

Відтак, в сукупності суд вбачає, що дії позивача, щодо несплати рахунку за проведення судової експертизи (неподання для експертної установи доказів, щодо оплати), а в подальшому подання повторного клопотання на проведення тієї ж експертизи, є зловживанням наданими ГПК України правами.

Враховуючи те, що розгляд справи триває з липня 2016 року і відповідач зловживає наданими для останнього правами, що спричиняє до затягування розгляду справи і порушення прав позивача на розгляд справи упродовж розумного строку, тому суд відмовляє в задоволенні другого клопотання відповідача, щодо проведення повторної експертизи, як необґрунтованого та недоведеного.

У судовому засідання 28 лютого 2017 року уповноважений представник позивача підтримав позов з підстав зазначених у позовній заяві, наполягав на його задоволенні, в свою чергу уповноважений представник відповідача проти позову заперечив, просив суд в його задоволенні відмовити, також просив задоволити клопотання на проведення повторної експертизи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2012 року Державною службою інтелектуальної власності України зареєстровано знак для товарів і послуг на словесне позначення "БОРДО МК" за громадянином ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом на знак для товарів і послуг № 151538 (а.с. 15).

За статтею 492 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів.

Згідно до статті 493 ЦК України суб'єктами права інтелектуальної власності на торговельну марку є фізичні та юридичні особи. Право інтелектуальної власності на певну торговельну марку може належати одночасно кільком фізичним та (або) юридичним особам.

Набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Умови та порядок видачі свідоцтва встановлюються законом. Обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом. Набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку, яка має міжнародну реєстрацію або визнана в установленому законом порядку добре відомою, не вимагає засвідчення свідоцтвом (стаття 494 ЦК України).

Відповідно до статті 495 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку є: право на використання торговельної марки; виключне право дозволяти використання торговельної марки; виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку належать володільцю відповідного свідоцтва, володільцю міжнародної реєстрації, особі, торговельну марку якої визнано в установленому законом порядку добре відомою, якщо інше не встановлено договором. Власник свідоцтва має право дати будь-якій особі дозвіл (видати ліцензію) на використання знака на підставі ліцензійного договору.

Частинами 1 - 3 статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" визначено, що права, що випливають із свідоцтва, діють від дати подання заявки. Строк дії свідоцтва продовжується за умови сплати відповідного збору. Свідоцтво надає його власнику право використовувати знак та інші права, визначені цим Законом. Взаємовідносини при використанні знака, свідоцтво на який належить кільком особам, визначаються угодою між ними. У разі відсутності такої угоди кожний власник свідоцтва може використовувати знак на свій розсуд, але жоден з них не має права давати дозвіл (видавати ліцензію) на використання знака та передавати право власності на знак іншій особі без згоди решти власників свідоцтва.

З урахуванням зазначеного, судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником виключних майнових і немайнових прав на позначення "БОРДО МК".

Відповідно до абзацу 1 частини 8 статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" власник свідоцтва має право дати будь-якій особі дозвіл (видати ліцензію) на використання знака на підставі ліцензійного договору.

28 лютого 2012 року між ОСОБА_4 та ТОВ-фірмою "Агрохімпак", було укладено ліцензійний договір про передачу прав на використання торговельної марки № 27/ін., (надалі - ліцензійний договір, а.с. 19 - 20).

За пунктом 1.6 ліцензійного договору невиключна ліцензія - це надання дозволу на використання торговельної марки із збереженням за ОСОБА_4 права на використання цієї торговельної марки у сфері, що обмежена цією ліцензією, включаючи право на видачу ліцензії іншим особам у цій сфері.

Згідно пункту 2.1 ліцензійного договору ОСОБА_4 надає позивачу за винагороду на території дії цього договору невиключну ліцензію (невиключні права) на використання Торгівельної марки щодо усіх товарів і послуг, зазначених у Свідоцтві, при цьому позивачу надається право на використання Торговельної марки на території України.

Пунктом 4.6 ліцензійного договору визначено, що позивач має право представляти інтереси ОСОБА_4 у судах всіх рівнів по справах пов'язаних з захистом прав на об'єкти інтелектуальної власності, що визначені цим договором з усіма правами наданими законом позивачу, відповідачу, третій особі, заявнику.

Позивач має право бути представником ОСОБА_4 у відносинах, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності, перед посадовими особами в державних та інших підприємствах, установах, організаціях, незалежно від їх підпорядкування, форми власності та галузевої належності (пункт 4.8 ліцензійного договору).

Згідно пункту 13.1 договір укладений терміном до 31 березня 2021 року і набуває чинності з дати його підписання сторонами.

Вищезазначений ліцензійний договір підписаний сторонами та скріплений відтиском печатки позивача.

Статтею 204 ЦК України презумується правомірність правочину.

На час розгляду справи доказів недійсності чи розірвання ліцензійного договору від 28 лютого 2012 року № 27/ін, зокрема відповідних судових рішень з цього приводу, господарському суду не надано.

Відтак судом встановлено, що ТОВ-фірма "Агрохімпак" є власником невиключних прав на використання та надання дозволу на використання торгової марки ("БОРДО МК"), тому проаналізувавши умови вищезазначеного договору та норми права, суд дійшов висновку про правомірність звернення ТОВ-фірми "Агрохімпак" до суду з відповідним позовом.

Матеріали справи містять товарний чек згідно якого у гіпермаркеті "Епіцентр К" (ТОВ "Епіцентр К") було придбано товар "Суміш Бордо" та товарний чек від 12 січня 2016 року на бордоську суміш яку придбано у ФОП ОСОБА_5 (а.с. 25, 49).

Відтак, судом приймається факт розповсюдження відповідачем товару "Суміш Бордо" та "Бордо Суміш" виробництва ПП "Тиква", як достовірний та такий, що не потребує подальшого доведення, також зазначені обставини підтвердив уповноважений представник відповідача у судовому засіданні та відзиві на позовну заяву (а.с. 55 - 61).

На переконання позивача товар який виробляється та реалізовується ПП "ТИКВА", зокрема "Суміш БОРДО" та "БОРДО суміш" порушує права власника свідоцтва на знак для товарів і послуг "БОРДО МК" та право ТОВ-фірми "Агрохімпак", як власника ліцензії на використання вказаного знака.

За твердженнями позивача, наявність вказаних порушень в діях відповідача підтверджуються упаковками товару, товарними чеками, роздруківками із сайтів в мережі Інтернет (а.с. 26 - 27).

Крім того, матеріали справи містять науково-дослідну роботу (патентне дослідження) представника у справах інтелектуальної власності (патентного повіреного) ОСОБА_6 від 06 травня 2016 року згідно якої, визначено що ПП "ТИКВА" використало позначення "БОРДО МК" при маркуванні своїх товарів (а.с. 28 - 38).

Водночас, ПП "ТИКВА" заперечує факт порушення прав позивача при виробництві товару "Суміш Бордо" та "Бордо суміш".

Відповідач зазначає, що ним було вчинено усіх дій, щодо непорушення будь-яких прав і законом охоронюваних інтересів третіх осіб на знак для товарів і послуг.

Так, матеріали справи містять висновок формальної експертизи заявки на знак для товарів і послуг, згідно якої знак для товарів і послуг "Бордо суміш" відповідає вимогам статті 7 Закону України "Про охорону прав на знак для товарів і послуг" (а.с. 70 - 77).

24 березня 2016 року Антимонопольним комітетом України Рівненське обласне територіальне управління за результатами розгляду заяви ТОВ-фірми "Агрохімпак" було встановлено, що в діях ПП "Тиква" не вбачається ознак порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, зокрема порушення, передбаченого статтею 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" (а.с. 81 - 82).

Для встановлення усіх обставин справи у їх сукупності, як зазначалося вище, судом була призначена судова експертиза, ухвалою суду від 05 вересня 2016 року попереджено експерта про кримінальну відповідальність за достовірність експертизи, передбачену Кримінальним кодексом України.

Згідно висновку судової комплексної комісійної експертизи від 10 листопада 2016 року № 4675/4699 встановлено, що позначення "БОРДО" не є загальновживаним для позначення товарів виробниками бордоської суміші (бордоської рідини) та може бути визнано оригінальним (позначенням, що має розрізняльну здатність) для маркування відповідного товару - бордоської суміші (бордоської рідини).

Позначення "БОРДО Суміш" і "СУМІШ БОРДО", що нанесені на упаковки товарів, які виробляються приватним підприємством "ТИКВА" та позначення "БОРДО МК" (знак для товарів і послуг "БОРДО МК" за свідоцтвом на № 151538 від 10 лютого 2012 року), що нанесене на упаковки товарів, які виробляються ТОВ - фірма "Агрохімпак" є схожими настільки, що їх можна сплутати.

Отже, надавши належну оцінку усім матеріалам справи в їх сукупності, за внутрішнім переконанням, суд вбачає, що ПП "ТИКВА" використало при виробництві та розповсюджені свого товару, знак для товарів і послуг "БОРДО МК" за свідоцтвом на № 151538 від 10 лютого 2012 року, що підтверджується висновок судової експертизи, а тому такі дії (розповсюдження товару) порушують права власника свідоцтва на знак для товарів і послуг "БОРДО МК" та право ТОВ-фірми "Агрохімпак", як власника ліцензії на використання вказаного знака.

Матеріали справи не містять жодних доказів правомірності використання при виготовленні та розповсюдженні товару відповідачем, знаку для товарів і послуг "БОРДО МК", ліцензії на використання якого належить для позивача.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" знак - позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб.

Як зазначалося вище, статтею 492 ЦК України торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень.

Відповідно до частини 2 статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" свідоцтво надає його власнику право використовувати знак та інші права, визначені цим Законом.

Згідно з частиною 4 статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" використанням знака визнається: нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано; застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет. Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності знака.

Відповідно до частини 5 статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом: зареєстрований знак стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг; зареєстрований знак стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги, або ці позначення і знак можна сплутати.

За частиною 1 статті 20 Закону України "Про охорону прав на знак для товарів і послуг" будь-яке посягання на права власника свідоцтва, передбачені статтею 16 цього Закону, в тому числі вчинення без згоди власника свідоцтва дій, що потребують його згоди, та готування до вчинення таких дій, вважається порушенням прав власника свідоцтва, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України. Порушенням прав власника свідоцтва вважається також використання без його згоди в доменних іменах знаків та позначень, вказаних у пункті 5 статті 16 цього Закону.

Отже судом встановлено, що зареєстрований знак "БОРДО МК", який за ліцензійним договором використовує позивач, використано відповідачем, оскільки, як встановлено висновком судової експертизи позначення товару "БОРДО МК" та товару відповідача - "Суміш БОРДО", "БОРДО суміш" є схожими настільки, що їх можна сплутати.

Відповідно до частини 4 статті 5 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення знака та переліком товарів і послуг

Згідно з частиною 2 статті 20 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" на вимогу власника свідоцтва таке порушення повинно бути припинено, а порушник зобов'язаний відшкодувати власнику свідоцтва заподіяні збитки. Власник свідоцтва може також вимагати усунення з товару, його упаковки незаконно використаного знака або позначення, схожого з ним настільки, що їх можна сплутати, або знищення виготовлених зображень знака або позначення, схожого з ним настільки, що їх можна сплутати. Вимагати поновлення порушених прав власника свідоцтва може за його згодою також особа, яка придбала ліцензію.

Враховуючи норми чинного законодавства України та пункти ліцензійного договору позивач є особою, яка має право на використання знаку для товарів і послуг "БОРДО МК" та має право забороняти іншим особам використовувати знак без його згоди та право звертатись за захистом порушених прав.

Статтею 21 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" захист прав на знак здійснюється у судовому та іншому встановленому законом порядку.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відтак, враховуючи усе зазначене вище, суд дійшов висновку щодо неправомірності використання ПП "Тиква" знаку для товарів і послуг "БОРДО МК", який правомірно використовується ТОВ-фірмою "Агрохімпак", а тому вимоги позивача законні та обґрунтовані, а відтак суд позов задовільняє.

Згідно статті 49 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 49 ГПК України, враховуючи те, що позов задоволено в повному обсязі і матеріали справи містять, як доказ понесених позивачем судових витрат лише квитанцію про сплату судового збору на суму 1 378 грн. 00 коп., відтак судові витрати підлягають стягненню з ПП "ТИКВА" в сумі 1 378 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 49, 81 - 1, 82 - 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Заборонити ОСОБА_1 підприємству "Тиква" (33024, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Млинівська, будинок 18, ідентифікаційний код: 38247819) використовувати знак "БОРДО МК" та/або позначення, схоже із зареєстрованим знаком, у своїй діяльності стосовно наведених у Свідоцтві № 151538 від 10 лютого 2012 року товарів і послуг, а також товарів і послуг, споріднених з наведеними у такому Свідоцтві (включаючи розміщення зовнішньої, внутрішньої реклами, при виконанні робіт та наданні послуг).

3. Стягнути з ОСОБА_1 підприємтсва "ТИКВА" (33024, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Млинівська, 18, ідентифікаційний код: 38247819) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімпак" (35350, Рівненська область, Рівненський район, смт. Квасилів, вулиця Індустріальна, 4 б, ідентифікаційний код: 32451362) 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст складено "06" березня 2017 року

Суддя Торчинюк В.Г.