РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2017№922/4174/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу №922/4174/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ексім Грейн», м. Миколаїв,

до приватного підприємства «Агроекс», м. Київ,

про стягнення 75 071,22 грн.,

за участю представників:

позивача - Лакушевої Є.В. (довіреність від 30.12.2016 №16);

відповідача - не з'явився.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ексім Грейн» (далі - Товариство) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з приватного підприємства «Агроекс» (далі - Підприємство): 64 397,16 грн. основного боргу, який утворився у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору надання послуг від 16.02.2016 №16-02/ус16 (далі - Договір); 7 249,54 грн. пені; 2 704,68 грн. втрат від інфляції; 719,84 грн. 3% річних, а всього 75 071,22 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.12.2016 порушено провадження у справі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.12.2016 справу №922/4174/16 передано за територіальною підсудністю до господарського суду міста Києва.

За результатами автоматизованого розподілу справу №922/4174/16 передано судді Марченко О.В. для розгляду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.01.2017 суддею Марченко О.В. прийнято справу до свого провадження; розгляд справи призначено на 27.02.2017.

Представник позивача у судовому засіданні 27.02.2017 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив; відзиву на позовну заяву суду не подав.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 05.01.2017 було надіслано відповідачу на адресу (01021, м. Київ, вул. Кловський узвіз, буд. 7 А), зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується відміткою канцелярії на звороті такої ухвали. До матеріалів справи долучено конверт повернення з юридичної адреси відповідача з відміткою відділення поштового зв'язку прописом «офис не указан».

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 27.02.2017 без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами (стаття 75 Господарського процесуального кодексу України, далі - ГПК України).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

16.02.2016 Товариством (зерновий склад) і Підприємством (замовник) укладено Договір, за умовами якого:

- замовник зобов'язується передати зернові - кукурудзу (далі - товар), що надходить автомобільним та залізничним транспортом, за загальною мінімальною вагою 150 метричних тон (сто п'ятдесят МТ) на зерновий склад та оплатити надані зерновим складом послуги, а зерновий склад зобов'язується прийняти такий товар, надати послуги, передбачені Договором (зниження вологості, очищення від смітної домішки та пилу, доробка по зерновій домішці (битим), видалення амброзії тощо), та відвантажити товар на автотранспорт замовника на визначених Договором умовах і в установлені строки, у стані, передбаченому Договором (пункт 1.1 Договору);

- замовник забезпечує ритмічне завезення та вивіз товару на/з зерновий(ого) склад(у) відповідно до плану завезення та вивезення товару (додаток №2), а зерновий склад зобов'язується прийняти товар та надати послугу відповідно до умов Договору (пункт 2.1 Договору);

- у разі несплати наданих послуг у встановлені Договором строки зерновий склад має право стягнути з замовника пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (далі - НБУ), що діяла на момент прострочення грошового зобов'язання, від суми заборгованості за кожен день прострочення (пункт 4.2 Договору);

- вартість послуг, які надаються зерновим складом, передбачені додатком №1, який є невід'ємною частиною Договору (пункт 5.1 Договору);

- замовник зобов'язаний протягом 2 (двох) банківських днів з моменту виставлення зерновим складом рахунку-фактури сплатити зерновому складу передплату у розмірі 100% від запланованого розміру плати за надання послуг згідно з заявленим замовником у письмовій заявці обсягом товару, яка розраховується відповідно до тарифів, зазначених у додатку №1 до Договору (підпункт 5.2.1 пункту 5.2 Договору);

- остаточний розрахунок за надані зерновим складом послуги за Договором замовник зобов'язаний здійснити за фінальним рахунком зернового складу протягом 1 (одного) банківського дня згідно з підписаними сторонами актами приймання-передачі наданих послуг (з вирахуванням вже здійснених розрахунків) до вивезення товару з зернового складу (підпункт 5.2.2 пункту 5.2 Договору);

- зерновий склад має право застосувати плату за зберігання кожної партії товару понад 5 (п'ять) перших діб в розмірі, встановленому в додатку №1 до Договору, якщо замовник не забезпечив відвантаження товару у строк, визначений Договором (пункт 5.4 Договору);

- за результатами наданих послуг в день фактичного надання послуг зерновий склад підписує акт приймання-передачі наданих послуг, які оформлюються в двох екземплярах кожний - по одному для кожної із сторін, та передає їх замовнику (пункт 6.1 Договору);

- замовник зобов'язаний підписати акт приймання-передачі наданих послуг або надати мотивовану відмову від прийняття послуг протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання від зернового складу актів (пункт 6.2 Договору);

- у разі не підписання акта приймання-передачі наданих послуг та не надання замовником мотивованої відмови у встановлений в пункті 6.2 Договору строк, акт вважається узгодженим замовником, а послуги, відповідно, є прийнятими замовником (пункт 6.3 Договору);

- Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками сторін, і діє до 31.03.2016, а в частині зобов'язань, що виникли за Договором до цієї дати, - до повного їх виконання відповідними сторонами згідно з умовами Договору (пункт 8.1 Договору);

- обмін оригіналами документів за Договором здійснюється виключно шляхом їх нарочного вручення або поштового відправлення іншій стороні рекомендованим/цінним листом з описом вкладення (за бажанням - з повідомленням про вручення) на вказану у Договорі поштову адресу (у разі незазначення такої поштовою вважається адреса місцезнаходження підприємства); у разі надіслання претензії/позову засобами поштового зв'язку, повідомлення про вручення є обов'язковим (пункт 9.9 Договору).

Частиною першою статті 907 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до додатка №1 до Договору ставки (тарифи) за надання послуг зі зберігання встановлюються в таких розмірах:

- зберігання партії товару понад перші 5-ть діб з моменту завезення першого обсягу товару з відповідної партії (до 15 діб), вартість послуг - 0,12 доларів США, з ПДВ (гривневий еквівалент) за добу за кожну МТ зберігання;

- зберігання партії товару понад перші 5-ть з моменту завезення першого обсягу товару з відповідної партії за планом завезення товару (понад 15 діб), вартість послуг - 0,24 долара США, з ПДВ (гривневий еквівалент) за добу за кожну МТ зберігання;

- зберігання партії товару понад 60 діб з моменту завезення першого обсягу товару з відповідної партії за планом завезення товару, вартість послуг - 0,24 долара США, з ПДВ (гривневий еквівалент) за кожну тону зберігання виходячи з загального об'єму зайнятої складської ємкості силосного типу.

На виконання умов Договору позивачем було надано відповідачу послуги із зберігання на загальну суму 64 397,16 грн., що підтверджується актом приймання-передачі робіт (надання послуг) від 31.03.2016 №16 на суму 64 397,16 грн.

Вказаний акт підписано уповноваженим представником Товариства і скріплено печаткою вказаної юридичної особи.

Судом встановлено, що позивачем 16.04.2016 було надіслано відповідачу акт приймання-передачі робіт (надання послуг) від 31.03.2016 №16 (два примірники) і рахунок на оплату від 31.03.2016 №16 разом з листом від 15.04.2016 №23, в якому Товариство просило Підприємство підписати і повернути один примірник акта приймання-передачі робіт (надання послуг) від 31.03.2016 №16.

Надіслання вказаних документів відповідачу підтверджується наявними в матеріалах справи копіями опису вкладення у цінний лист від 16.04.2016 і фіскального чеку від 16.04.2016 №0571.

Разом з тим, конверт з вказаними документами повернувся на адресу позивача з відміткою відділення поштового зв'язку прописом «по истеч. срока хранения».

Пунктом 6.3 Договору встановлено, що у разі не підписання акта приймання-передачі наданих послуг та ненадання замовником мотивованої відмови у встановлений в пункті 6.2 Договору строк, акт вважається узгодженим замовником, а послуги відповідно є прийнятими замовником.

Таким чином, послуги є наданими позивачем і прийнятими відповідачем без будь-яких зауважень, а відтак, у відповідача виник обов'язок з оплати наданих послуг у сумі 64 397,16 грн.

Позивачем 10.06.2016 було надіслано відповідачу вимогу від 07.06.2016 №35, в якій Товариство вимагало оплатити 64 397,16 грн., крім того, із вказаною претензією відповідачу було надіслано акт приймання-передачі робіт (надання послуг) від 31.03.2016 №16 (два примірники) і рахунок на оплату від 31.03.2016 №16.

Надіслання вказаних документів підтверджується копіями опису вкладення у цінний лист від 10.06.2016 і фіскальним чеком від 10.06.2016 №.

Разом з тим, в матеріалах справи наявна копія конверта, в якому відповідачу були надіслані вимога, акт і рахунок, з відміткою відділення поштового зв'язку прописом «по истеч срока хран.».

Отже, відповідач уникає отримання від позивача кореспонденції.

Станом на день прийняття рішення у даній справі борг відповідачем позивачу не сплачений.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 64 397,16 грн. є доведеними і підлягають задоволенню.

Крім основної суми заборгованості позивач просить стягнути з відповідача 2 704,68 грн. втрат від інфляції і 719,84 грн. 3% річних.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 3 Оглядового листа Вищого господарського суду України від 29.04.2013 №01-06/767/2013 «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» ухилення боржника від одержання на підприємстві зв'язку листа, що містив вимогу про виконання грошового зобов'язання (відмова від його прийняття, нез'явлення на зазначене підприємство після одержання повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа), не дає підстав вважати вимогу непред'явленою.

Позивач визначив період нарахування втрат від інфляції і 3% річних з 15.07.2016 по 27.11.2016, за який сума втрат від інфляції складає 2 704,68 грн., а 3% річних - 719,84 грн.

Товариством 10.06.2016 було надіслано відповідачу вимогу від 07.06.2016 №35 щодо оплати боргу.

Від відповідача вказана вимога повернулася на адресу позивача з відміткою відділення поштового зв'язку прописом «по истеч срока хран.».

Абзацом другим пункту 1.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» встановлено, що днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Підпунктом 5.2.2 пункту 5.2 Договору передбачено, що остаточний розрахунок за надані зерновим складом послуги за Договором замовник зобов'язаний здійснити за фінальним рахунком зернового складу протягом 1 (одного) банківського дня згідно з підписаними сторонами актами приймання-передачі наданих послуг (з вирахуванням вже здійснених розрахунків) до вивезення товару з зернового складу.

Отже, враховуючи вказаний підпункт Договору, а також те, що позивачем разом з вимогою від 07.06.2016 №35 було надіслано відповідачу на підписання акт приймання-передачі робіт (надання послуг) від 31.03.2016; відділенням поштового зв'язку зроблено запис про повернення конверта позивачу 13.07.2016; вказаний акт вважається підписаним відповідачем 13.07.2016, а тому строк оплати закінчився 14.07.2016 і прострочення почалося з 15.07.2016.

За перерахунком суду сума втрат від інфляції становить 3 933,57 грн., а 3% річних - 688,08 грн.

Так, відповідно до пункту 2 частини першої статті 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Враховуючи наведене, у зв'язку з тим, що клопотання в порядку, передбаченому вказаним пунктом частини першої статті 83 ГПК України, до позовної заяви не додано та в судовому засіданні представником позивача не подано, у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог в частині вимог про стягнення втрат від інфляції.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягає 2 704,68 грн. втрат від інфляції за розрахунком позивача і 688,08 грн. 3% річних за розрахунком суду; у стягненні решти суми (31,76 грн.) 3% річних слід відмовити.

Що ж до стягнення 7 249,54 грн. пені, то слід зазначити таке.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 343 Господарського кодексу України і статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 4.2 Договору встановлено, що у разі несплати наданих послуг у встановлені Договором строки зерновий склад має право стягнути з замовника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення грошового зобов'язання, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Так, позивач просить стягнути з відповідача 7 249,54 грн. пені, розраховуючи її за такий самий період, як втрати від інфляції і 3% річних.

Судом перевірено здійснений позивачем розрахунок суми пені та встановлено, що він неправильний.

За перерахунком суду стягненню з відповідача підлягає 7 229,72 грн. пені, у стягненні решти суми (19,82 грн.) пені слід відмовити.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного підприємства «Агроекс» (01021, м. Київ, вул. Кловський узвіз, буд. 7 А; поштова адреса: 61038, м. Харків, шосе Салтівське, буд. 67А, кімн. 29А; ідентифікаційний код 40229825) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Ексім Грейн» (54020, м. Миколаїв, вул. Даля, буд. 11/3; ідентифікаційний код 39396544): 64 397 (шістдесят чотири тисячі триста дев'яносто сім) грн. 16 коп. основного боргу; 2 704 (дві тисячі сімсот чотири) грн. 68 коп. втрат від інфляції; 688 (шістсот вісімдесят вісім) грн. 08 коп. 3% річних; 7 229 (сім тисяч двісті двадцять дев'ять) грн. 72 коп. пені і 1 377 (одну тисячу триста сімдесят сім) грн. 05 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.03.2017.

Суддя О. Марченко