донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

27.02.2017 справа №905/1205/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів: при секретарі судового засідання:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача: не зявився;
від відповідача: від третьої особи:не зявився; не зявився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Донецький металопрокатний завод", м. Донецьк
на ухвалу господарського суду Донецької області
від25.03.2016 р.
про повернення зустрічної позовної заяви Публічного акціонерного товариства "Донецький металопрокатний завод", м. Донецьк
доПублічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", м. Київ
провизнання відсутнім права звернення стягнення
у справі№ 905/1205/16 (суддя: Уханьова О.О.)
за позовомПублічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", м. Київ
до третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачаПублічного акціонерного товариства "Донецький металопрокатний завод", м. Донецьк Товариство з обмеженою відповідальністю "Електросталь", м. Курахове, Донецька область
про звернення стягнення на предмет застави

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Донецький металопрокатний завод" про звернення стягнення на предмет застави.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 23.03.2016 р. залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Електросталь" у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Публічне акціонерне товариство "Донецький металопрокатний завод" звернулось до господарського суду Донецької області із зустрічною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" про визнання відсутнім права звернення стягнення в межах даної справи.

Господарський суд Донецької області ухвалою від 25.03.2016 р. у справі № 905/1205/16 повернув згадану зустрічну позовну заяву без розгляду на підставі п.п. 1, 4, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Публічне акціонерне товариство "Донецький металопрокатний завод", не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Донецької області від 25.03.2016 р. по справі № 905/1205/16 та передати справу на розгляд місцевого господарського суду.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що вищезазначена ухвала є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам діючого законодавства України, порушує законні права і охоронювані законом інтереси відповідача за первісним позовом, такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права.

Скаржник, посилаючись на п. 3.3 розяснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/289 від 18.09.1997 р., вважає, що відсутність опису вкладення до листа не тягне за собою наслідків у вигляді повернення позовної заяви, а також місцевий господарський суд був зобовязаний у процесі підготовки справи до судового розгляду витребувати у позивача докази на підтвердження повноважень його представника та не мав права повертати позовну заяву.

Апелянт стверджує, що до зустрічної позовної заяви ним додано належні докази сплати судового збору, що прямо вбачається з переліку додатків до даного позову. Крім того, на його думку, за відсутності такого доказу суд першої інстанції мав процесуальну можливість звільнення ПАТ "Донецький металопрокатний завод" від сплати судового збору з огляду на знаходження у зоні проведення активної фази АТО.

На стадії апеляційного провадження склад судової колегії неодноразово змінювався. Розпорядженням керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду № 287 від 27.02.2017 р. у звязку з неможливістю розгляду справи суддею Геза Т.Д. через перебування на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл справи № 905/1205/16.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 27.02.2017 р. визначено колегію суддів у складі: ОСОБА_1 головуючий, судді Мартюхіна Н.О., Сгара Е.В.

Позивач та третя особа письмові відзиви на апеляційну скаргу не надали, представники сторін та третьої особи у судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи учасники судового процесу повідомлені належним чином.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Разом з тим, порядок звернення до суду, розгляд судових справ та оскарження прийнятих процесуальних документів визначаються спеціальними нормами права. У даному випадку, звертаючись із позовом в порядку ст. 1 Господарського процесуального Кодексу України за захистом порушеного права, особа (позивач) зобовязана користуватись нормами зазначеного процесуального Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Господарського процесуального Кодексу України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 Господарського процесуального Кодексу України відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати зустрічний позов.

За приписами ст. 60 Господарського процесуального Кодексу України відповідач має право до прийняття рішення зі спору подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним. Подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів.

Початок розгляду справи по суті має місце з того моменту, коли господарський суд після завершення підготовки справи до розгляду (стаття 65 Господарського процесуального кодексу України), відкриття судового засідання, роз'яснення (за необхідності) сторонам та іншим учасникам судового процесу їх прав та обов'язків і розгляду інших клопотань і заяв (про відкладення розгляду справи, залучення до участі в ній інших осіб, витребування додаткових доказів тощо) переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, тобто до з'ясування у передбаченому Господарським процесуальним кодексом України порядку обставин справи та здійснення їх правової оцінки, про що зазначається в протоколі судового засідання. При цьому неявка у судове засідання сторін або однієї з сторін, за умови, що їх належним чином повідомлено про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 Господарського процесуального кодексу України (абз. 3 підпункту 3.12 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Відповідно до абз. 1, 2 підпункту 3.15 пункту 3 постанови пленуму Вищого Господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" право відповідача на подання зустрічного позову для спільного розгляду з первісним позовом також повязується з початком розгляду господарським судом справи по суті (підпункт 3.12 пункту 3 цієї постанови). У разі подання зустрічного позову після початку розгляду справи по суті суддя відмовляє в його прийнятті на підставі пункту 1 частини 1 статті 62 Господарського процесуального кодексу України як такого, що поданий з порушенням припису частини 1 статті 60 Господарського процесуального кодексу України; при цьому не має значення, з яких причин (поважних чи неповажних) зустрічний позов не було подано до початку такого розгляду. У цьому разі відповідач не позбавлений можливості звернутися з новим позовом у загальному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Донецької області від 23.03.2016 р. позовну заяву ПАТ "ВТБ Банк" прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 905/1205/16, судове засідання призначено на 06.04.2016 р.

24.03.2016 р. на адресу суду першої інстанції надійшла зустрічна позовна заява ПАТ "Донецький металопрокатний завод", яка оскаржуваною ухвалою повернута без розгляду.

Таким чином, вказана зустрічна позовна заява подана до початку розгляду даної справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 ГПК України позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

За приписами ч. 3 ст. 57 ГПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Згідно з абз. 4 п. 3.5. постанови пленуму Вищого Господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі коли до позовної заяви, підписаної представником позивача, не додано оригіналу або належно завіреної копії довіреності, але в цій заяві вміщено посилання на номер і дату довіреності, то господарський суд, приймаючи заяву до розгляду, витребує у позивача таку довіреність, а в разі її неподання виносить ухвалу про залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Також, в п. 3.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що недодержання вимог ст. 54, ст. 56 ГПК України тягне за собою наслідки, передбачені ст. 63 ГПК України.

Судовою колегією встановлено, що зустрічна позовна заява підписана ОСОБА_5 без зазначення посадового становища даної особи, довіреності на підтвердження повноважень ОСОБА_5 до переліку додатків до даної зустрічної позовної не включено. Також така довіреність в матеріалах справи відсутня, як і зазначення про неї у тексті зустрічної позовної заяви.

Отже, посилання місцевого господарського суду на п. 1 ч. 1 ст. 63 ГПК як на підставу повернення позовної заяви без розгляду є обґрунтованим.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до п. 2.21. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

До зустрічної позовної заяви додано копію квитанції № 15753922 від 21.03.2016 р. на суму 27 грн. 56 коп. із зазначенням в графі "Призначення платежу": комісія за прийняті платежі від населення, яка не є належним доказом сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі на момент звернення з відповідним позовом до господарського суду, що за приписами п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України є підставою для повернення зустрічної позовної заяви без розгляду.

Згідно з п. 4 ст. 63 ГПК України неподання доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі є підставою для повернення позовної заяви без розгляду. За змістом абз. 1 ч. 1 ст. 63 ГПК України ця норма має імперативний характер та покладає на суд обовязок повернути позовну заяву без розгляду у будь-якому випадку, встановленому в ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що за відсутності належних доказів сплати судового збору місцевий господарський суд за власною ініціативою мав звільнити ПАТ "Донецький металопрокатний завод" від сплати судового збору з огляду на знаходження у зоні проведення активної фази АТО судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на наступне.

За приписами ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до пункту 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у ст.8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судова колегія, враховуючи положення ст. 129 Конституції України в якій як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, зазначає, що обставини складного матеріального становища в установленому законом порядку заявником зустрічного позову не доведені, належні докази на підтвердження таких обставин не надані, а саме лише посилання в апеляційній скарзі на тяжке фінансове становище товариства через перебування у зоні АТО не може бути підставою для звільнення від сплати судового збору.

Частиною 1 ст. 56 ГПК України встановлена обов'язковість оформлення відправником опису вкладення та зазначено, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Належним доказом направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів є розрахунковий документ (касовий чек, розрахункова квитанція) та опис вкладення, який відповідає спеціалізованій формі бланків №107, що застосовується у поштовому зв'язку, затвердженій наказом Державного комітету зв'язку та інформатизації України №139 від 12.07.2002 року "Про затвердження спеціалізованих форм бланків, книг, ярликів, що застосовуються у поштовому зв'язку, та технічних умов щодо їх виготовлення".

Згідно з п. 2 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення копії позовної заяви і доданих до неї документів відповідачеві.

В якості доказів направлення копії зустрічної позовної заяви ПАТ "ВТБ Банк" та третій особі позивачем за зустрічним позовом до матеріалів позову додано незавірену копію фіскального чеку про сплату поштових послуг КМД УДППЗ Укрпошта №5530 від 05.11.2015 р. без опису вкладення. Такий поштовий документ не є доказом направлення відповідачу та третій особі копії зустрічної позовної заяви з додатками, оскільки позов ПАТ "ВТБ Банк" подано до суду хронологічно пізніше (22.03.2016р.).

Зазначені обставини в розумінні Господарського процесуального кодексу України свідчать про те, що належних та допустимих доказів надсилання на адресу ПАТ "ВТБ Банк", ТОВ "Електросталь" копії зустрічної позовної заяви та доданих до неї документів ПАТ "Донецький металопрокатний завод" до матеріалів справи не надано.

Відповідно до п. 6 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Отже, відсутність довіреності на підтвердження повноважень представника, яким підписано зустрічну позовну заяву, факт неподання належних доказів сплати судового збору, доказів надіслання ПАТ "ВТБ Банк" в ТОВ "Електросталь" копії зустрічної позовної заяви з додатками, у розумінні процесуального права (ст.ст.34, 56 ГПК України), є підставою для повернення даної позовної заяви без розгляду.

Проте, відмова у прийнятті зустрічної позовної заяви не перешкоджає заявнику апеляційної скарги звернутись із згаданим позовом у загальному порядку.

Судова колегія також звертає увагу на те, що посилання ПАТ "Донецький металопрокатний завод" в обґрунтування доводів апеляційної скарги на розяснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/289 від 18.09.1997 р. є безпідставним з огляду на втрату чинності вказаних розяснень на підставі набрання чинності постанови пленуму Вищого Господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законною та обґрунтованою, а тому, підлягає залишенню в силі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального Кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 60, 63, 99, 101, 102, 103, 105, 106 Господарського процесуального Кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Донецький металопрокатний завод" на ухвалу господарського суду Донецької області від 25.03.2016 року у справі № 905/1205/16 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 25.03.2016 року у справі № 905/1205/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.В. Будко

Судді Н.О. Мартюхіна

ОСОБА_3