РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2017Справа №910/24064/16

За позовом Заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -

Державна екологічна інспекція у Чернігівській області

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -

Регіональна філія "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

третя особа 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-Західна залізниця"

про стягнення 319 335,58 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від прокуратури: Колодяжна А.В. (посвідчення № 036177 від 04.11.2015)

від позивача: не з'явився

від відповідача: Крат О.В. (довіреність)

Катруха В.А. (довіреність)

від третьої особи 1: не з'явився

від третьої особи 2: не з'явився

від третьої особи 3: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (відповідач) шкоди завданої навколишньому природному середовищу в сумі 319 335,58 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як постійний лісокористувач, не дотримавшись вимог законодавства в частині забезпечення охорони та захисту лісових насаджень, допустив, самовільну порубку на підпорядкованій йому території, не здійснив комплекс заходів, спрямованих на збереження лісів від незаконних порубок, у зв'язку з чим завдав збитки державі у розмірі 319 335,58 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.12.2016 порушено провадження у справі № 910/24064/16, залучено до участі у справі Державну екологічну інспекцію у Чернігівській області, як третю особу 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Регіональну філію "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", як третю особу 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-Західна залізниця", як третю особу 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача та призначено її до розгляду на 14.02.2017.

31.01.2017 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та документи по справі.

У поданому відзиві відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що, по-перше, позивачем не вказано та не доведено, які саме заходи, спрямовані на збереження лісів, не виконані відповідачем, по-друге, незаконну порубку вчинено невстановленими особами, а не працівниками залізниці під час виконання трудових обов'язків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 31.01.2017 розгляд справи №910/24064/16 відкладено на 14.02.2017 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

13.02.2017 через відділ діловодства суду від Державної екологічної інспекції у Чернігівській області надійшли пояснення по справі.

14.02.2017 через відділ діловодства суду від прокуратури надійшла довідка про відсутність аналогічного спору та письмові пояснення.

14.02.2017 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли пояснення та документи по справі. У письмових поясненнях відповідач зазначає, що його працівниками виконані всі можливі заходи з охорони лісонасаджень, Акт про здійснення рейду державного нагляду не є належним доказом.

Крім того, у поданих письмових поясненнях відповідач зазначив про непідвідомчість даного спору господарським судам.

В судове засідання 14.02.2017 з'явився прокурор та підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позові.

В судове засідання 14.02.2017 з'явились представники відповідача, заперечили позовні вимоги, надали пояснення щодо викладених у письмових поясненнях обставин, та заявили клопотання про продовження строку вирішення спору та просили суд викликати для надання пояснень представника Державної екологічної інспекції у Чернігівській області.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.02.2017 продовжено строк вирішення спору у справі № 910/24064/16 на 15 днів, розгляд справи відкладено на 28.02.2017.

28.02.2017 від відповідача надійшли письмові пояснення по справі.

У судовому засіданні 28.02.2017 прокурор підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просив суд їх задовольнити.

Представники відповідача проти задоволення позову заперечили.

Інші учасники процесу в судове засідання 28.02.2017 не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Враховуючи те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 28.02.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників учасників процесу, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 35 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 3 квітня 2011 року № 454/2011 (далі - Положення), Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області (відповідно до наказу Інспекції від 23.05.2016 № 285 проведено рейд-перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі збереження рослинного та тваринного світу.

Під час перевірки на території Чернігівського району на землях Ковпитської сільської ради в смузі відводу захисних лісонасаджень по лінії Жукотки-Жидиничі виявлено факт самовільної вирубки 37 дерев дуба звичайного сиро ростучого, 1 дерева сосни звичайної сиро ростучої та 10 дерев дуба черешчатого.

За результатами перевірки складено Акт про здійснення рейду державного нагляду (контролю) в галузі збереження рослинного та тваринного світу № 66/06 від 27.05.2016.

Відповідно до Такс для обчислення розміру шкоди, завданої лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665, Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області розраховано збитки, завдані державі внаслідок самовільної вирубки, розмір яких загалом становить 319335,58 грн.

Відповідно до державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ №376210, Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-Західна залізниця" на підставі рішення Чернігівської районної державної адміністрації від 08.06.2010 №190 та від 12.11.2010 №398 є постійним користувачем земельної ділянки площею 109,1705 га, що розташована на території Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, з цільовим призначенням земельної ділянки: для експлуатації та обслуговування залізниці.

В обґрунтування позовних вимог, прокурор зазначає, що земельна ділянка, на якій здійснена незаконна порубка дерев виділена на праві постійного користування відповідачу. Відповідачем завдано шкоди державі внаслідок недодержання ним, як постійним лісокористувачем, вимог законодавства щодо забезпечення охорони лісу, розташованого в межах смуги відведення залізниць, в межах земельної ділянки на території Ковпитської сільської ради, внаслідок чого на вказаній території невідомими особами здійснено незаконну порубку 37 дерев дуба звичайного сиро ростучого, 1 дерева сосни звичайної сиро ростучої та 10 дерев дуба черешчатого, що зафіксовано в Акті про здійснення рейду державного нагляду (контролю) в галузі збереження рослинного та тваринного світу № 66/06 від 27.05.2016.

За таких обставин, прокурор в інтересах держави в особі Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області просить суд стягнути з відповідача 319335,58 грн. шкоди, завданої навколишньому природному середовищу шляхом їх перерахування одержувачам: 95800,67 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України; 63867,12 грн. до спеціального фонду Чернігівського обласного бюджету; 159667,79 грн. на користь фонду охорони навколишнього природного середовища Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області.

При цьому, статтею 121 Конституції України на органи прокуратури України покладено функції представництва інтересів громадян та держави в судах.

Частиною 1 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII, представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно із ч. 1, ч. 3 ст. 2 ГПК України передбачено, що господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави.

Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Статтею 29 ГПК України передбачено, що прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 N 3-рп/99 зі справи за конституційним поданням Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (далі - Рішення Конституційного Суду України), із врахуванням того, що, "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначеним у частині другій статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Відповідні повноваження органу місцевого самоврядування визначаються з огляду на вимоги Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР, первинним суб'єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.

Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема, на нерухоме майно.

Звернення з даним позовом до суду в інтересах держави в особі Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області обґрунтоване тим, що у зв'язку із недостатністю коштів для здійснення претензійно-позовної роботи, Ковпитська сільська ради неналежним чином здійснює захист своїх порушених прав та інтересів.

З огляду на вищенаведене, звернення прокурора в інтересах держави в особі Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області до господарського суду з даним позовом, направлено на захист інтересів територіальної громади с. Ковпита, уповноваженим органом якої є Ковпитська сільська рада.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Згідно ст.1 Лісового кодексу України, ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Відповідно до ст.ст.16, 17 Лісового кодексу України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, земельна ділянка, на якій виявлено незаконну рубку дерев, належить на праві постійного користування відповідачу, що підтверджується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ №376210.

Частиною 2 ст.19 Лісового кодексу України встановлено, що постійні лісокористувачі зобов'язані: забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, вживати інших заходів; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів.

Згідно із п. 5 ст.64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов'язані здійснювати охорону лісів від незаконних рубок та інших пошкоджень.

Відповідно до ст. 69 зазначеного Кодексу, спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно.

Судом встановлено, що дозвіл на вирубку дерев на території лісових насаджень не видавався, доказів протилежного суду не надано.

Статтею 93 Лісового кодексу України передбачені завдання контролю за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів. Зокрема, такими завданнями є забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів; забезпечення додержання лісового законодавства органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та громадянами; забезпечення додержання лісового законодавства власниками лісів, постійними і тимчасовими лісокористувачами; запобігання порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення.

Відповідно до ст.68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати, шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Згідно із ст.69 вказаного Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Факт незаконної вирубки 37 дерев дуба звичайного сиро ростучого, 1 дерева сосни звичайної сиро ростучої та 10 дерев дуба черешчатого зафіксований в Акті про здійснення рейду державного нагляду (контролю) в галузі збереження рослинного та тваринного світу № 66/06 від 27.05.2016.

При цьому відповідач, заперечуючи проти позову, зазначив, що факт незаконної порубки 10 дерев встановлено Актом огляду місяця вчинення порушення лісового законодавства від 24.05.2016, факт незаконної порубки 38 дерев зафіксовано Актом огляду місяця вчинення порушення лісового законодавства від 24.05.2016, складені ВП «Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень» РФ "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", тобто, на думку відповідача, останнім належним чином виконані свої зобов'язання з охорони і збереження лісового фонду.

Однак, суд не погоджується з зазначеними доводами відповідача, оскільки відповідачем не надано доказів належного реагування на виявлене порушення. Так, матеріали справи не містять та відповідачем не надано суду доказів того, що в момент фіксування правопорушення відповідачем повідомлено правоохоронні органи. Невідкладене повідомлення відповідачем правоохоронних органів дало б можливість встановити осіб-правопорушників та запобігти вирубці значної кількості дерев.

Суд зазначає, що за умови дотримання відповідачем затвердженого начальником Бахмацької дистанції захисних лісонасаджень графіку патрулювання по дільницям, незаконну вирубку дерев могло бути виявлено завчасно, що попередило б вирубку дерев саме у такій значній кількості - 37 дерев дуба звичайного сиро ростучого, 1 дерева сосни звичайної сиро ростучої та 10 дерев дуба черешчатого.

На переконання суду, наведене свідчить про наявність вини відповідача щодо неналежної охорони лісу (бездіяльність), внаслідок чого скоєно незаконну порубку лісу.

Згідно із п.5 ч.2 ст.105 Лісового кодексу України, відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.

Відповідно до ст.107 цього Кодексу, підприємства, установи, організації зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач, як постійний лісокористувач, не дотримавшись вимог законодавства в частині забезпечення охорони та захисту лісових насаджень, від самовільної порубки на підпорядкованій йому території, не забезпечив збереження не призначених для порубки дерев, не здійснив комплекс заходів, спрямованих на збереження лісів, незаконних порубок, не запобіг порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.

При цьому, судом також враховано, пунктом 1.4. Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008 № 464, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2009 за №181/16034 передбачено: акт перевірки - документ, який фіксує факт проведення планових, позапланових перевірок суб'єктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання.

За фактом незаконної порубки дерев невідомими особами до Єдиного реєстру досудових розслідувань Чернігівським РВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області внесено відомості про кримінальне правопорушення з попередньою кваліфікацією за ст. 246 КК України. Водночас, особи, які вчинили кримінальне правопорушення, не встановлені.

Пунктом 6.1.2. роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 27.06.2001р. № 02-5/744 ,,Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища" зазначено, що вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням вимог лісового законодавства у випадках встановлення контролюючими органами при проведенні перевірок дотримання природоохоронного законодавства на підвідомчій лісовому господарству території факту правопорушення, вчиненого невстановленими особами, судам необхідно виходити з того, що обов'язки із: забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень; дотримання правил і норм використання лісових ресурсів; ведення лісового господарства на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснення використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення, відповідно до статті 19 Лісового кодексу України, покладено на постійних лісокористувачів.

Згідно з нормами ст. 105 Лісового кодексу України, ст. 68 Закону України ,,Про охорону навколишнього природного середовища" вчинення відповідачем зазначених правопорушень (порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів) є підставою для покладення на нього цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення відповідачем (постійним лісокористувачем) встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі шкоди.

Відповідно до ст. 107 Лісового кодексу Кодексу, підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

За загальним правилом застосування як договірної, так і деліктної відповідальності, що передбачено нормами ч. 2 статті 614, ч. 2 статті 1166 Цивільного кодексу України, встановлюється презумпція вини правопорушника, втім, відповідач під час розгляду справи в порушення вимог статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України не довів, що він на виконання вимог лісового та природоохоронного законодавства забезпечив охорону і збереження лісу на підвідомчій території від незаконної рубки, не надав належних і допустимих доказів щодо відсутності його вини або доказів відшкодування заподіяної шкоди.

Аналогічна думка з даного питання висловлена в постанові Вищого Господарського суду України від № 914/1138/14 від 12.11.2014 року.

Доводи відповідача про те, що докази вчинення незаконної вирубки лісу саме працівниками залізниці під час виконання трудових обов'язків в матеріалах справи відсутні є безпідставними, оскільки відповідач не довів, що він на виконання вимог лісового та природоохоронного законодавства забезпечив належну охорону і збереження лісу на підвідомчій території від незаконної вирубки, а також відсутності вини у такій бездіяльності його працівників.

Розмір збитків, заявлених до стягнення, розрахований спеціально уповноваженим суб'єктом - Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області відповідно до Такс для обчислення розміру шкоди, завданої лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665.

Загальна сума розміру заподіяних збитків становить 319 335,58 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням вище встановлених судом обставин, враховуючи доведеність прокурором факту порушення відповідачем чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню у заявленому прокурором розмірі - 319 335,58 грн.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву є безпідставними та спростовуються наведеними вище судом обставинами та матеріалами справи.

При цьому, суд звертає увагу відповідача, що у разі встановлення винних осіб за незаконну вирубку 37 дерев дуба звичайного сиро ростучого, 1 дерева сосни звичайної сиро ростучої та 10 дерев дуба черешчатого, відповідач не позбавлений можливості стягнути зазначений розмір шкоди з винної особи.

За приписами пункту 7 частини 3 статті 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67-1 цього Кодексу), зокрема, є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Таким чином, стягнення шкоди має здійснюватись у відповідності до вищевказаних норм Бюджетного кодексу України.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) 319 335,58 грн. шкоди, завданої навколишньому природному середовищу, шляхом перерахування коштів одержувачам: 95 800,67 грн. - до спеціального фонду Державного бюджету України; 63 867,12 грн. - до спеціального фонду Чернігівського обласного бюджету; 159 667,79 грн. на користь фонду охорони навколишнього природного середовища Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (15544, Чернігівська обл., с. Ковпита, вул. Грачова, буд. 3, ідентифікаційний код 04411838).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь прокуратури Чернігівської області (код 02910114, р/р 6008, ДКСУ м. Київ, МФО 82017) 4 790,03 грн. витрат зі сплати судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 06.03.2017.

Суддя С.О. Турчин