Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

03.03.2017 року Справа № 927/76/17

Позивач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_1,

АДРЕСА_1.

Відповідач: Приватне підприємство „Автоекспрес", пров.Невського,17, м.Чернігів, 14021.

про стягнення 26 246,51грн.

Суддя Федоренко Ю.В.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача: ОСОБА_2 довіреність № 152 від 28.02.17

Від відповідача: Сапон В.М. довіреність від 04.01.17

СУТЬ СПОРУ:

Рішення прийняте після оголошеної у судовому засіданні перерви на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача збитків від втрати вантажу у сумі 26 246,51 грн.

Представником відповідача подані письмові заперечення на позовну заяву від 31.01.2017 (а.с. 71-73) в яких просить суд відмовити повністю у позовних вимогах позивача. Зокрема відповідач у запереченнях на позов посилається на те, що між ФОП ОСОБА_1 та ПП „ Автоекспрес" договір на перевезення вантажу укладений не був, ФОП ОСОБА_1 була надіслана ПП „Автоекспрес" тільки не підписана і не завірена печаткою „заявка", яка може надаватися тільки при наявності договору на підставі наказу Міністерства Транспорту України „ Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні" № 363 від 14.10.97. Відповідач зазначає, що погодився здійснити перевезення вантажу сподіваючись, що вантаж застрахований і ФОП ОСОБА_1 вишле ПП „Автоекспрес" договір перевезення вантажу. Також відповідач зазначає, що умови перевезення ПП „Автоекспрес" виконувалися сумлінно, з дотриманням всіх вимог і правил перевезення, жодних правопорушень, протиправних дій чи бездіяльності відповідач не вчиняв. Товар було пошкоджено в результаті порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля «МВ-Vario 814D» н/з НОМЕР_1.

Наявність чи відсутність підстав для відшкодування позивачу заявленої до стягнення суми стала причиною виникнення спору між сторонами.

03.03.2017 р. засобами електронного зв'язку до суду надійшла від позивача заява про збільшення позовних вимог якою фактично позивач просить стягнути з відповідача витрати на проїзд до суду у розмірі 421,57 грн. До заяви додані копії проїзних документів, які завірені не належним чином.

Оскільки вказана заява та додані до неї копії документів не містять оригіналу підпису позивача або його представника вона до розгляду судом не приймається.

Розглянувши подані матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи по суті, господарський суд встановив:

12.01.2016року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Транслойд" (замовник) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (виконавець) укладено договір транспортного експедирування № 120116 (далі - Договір, а.с. 9-11).

Згідно п. 1.1 Договору за цим договором замовник від власного імені, за дорученням клієнта (первинний замовник (вантажовідправник) замовника) доручає організувати перевезення вантажів, а виконавець зобов'язується забезпечити доставку наданих замовником вантажів до пункту призначення в обумовлений сторонами строк та видати їх уповноваженій на одержання вантажу особі-вантажоодержувачу, а замовник зобов'язується вчасно оплатити експедиційні послуги.

У відповідності до п. 2.1 Договору перевезення виконуються відповідно до Статуту автомобільного транспорту, Цивільного кодексу України, Законів України „Про транспорт", „Про транспортно-експедиторську діяльність" та інших діючих нормативних актів України. На кожне перевезення оформляється заявка, яка складається в письмовій формі, підписується уповноваженою особою замовника і передається виконавцю за допомогою факсимільного зв'язку, електронним переказом (за допомогою мережі „Інтернет") та є невід'ємною частиною Договору.

У відповідності до п. 3.2.1 Договору виконавець має право виконувати взяті на себе зобов'язання з залученням третіх осіб (як перевізників так і експедиторів).

Сторонами Договору підписано заявку на організацію перевезення вантажу № 1-45 від 23.08.2016року (а.с. 12) на наступних умовах: маршрут перевезення: Калинівка (Макарівський р-н) - Прилуки, Ніжин, Чернігів(2), Славутич; найменування, тип вантажу: побутова техніка; адреса завантаження: Калинівка (Макарівський р-н); дата та час завантаження: 23.08.2016 17:00; адреса розвантаження: Прилуки, Ніжин, Чернігів(2), Славутич згідно ТТН; дата та час розвантаження: 25.08.16; вартість фрахту організації перевезення: 4900 грн. Виконавець для здійснення перевезення використовує автомобіль: марка Вольво, НОМЕР_2, водій ОСОБА_4.

Суду надано заявку на перевезення вантажу № 1-22 від 23.08.2016року (а.с. 13) в якій зазначено, що замовник Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 з однієї сторони, та виконавець Приватне підприємство „Автоекспрес" з другої сторони, разом іменовані як сторони, уклали цю заявку про наступне:

1. Замовник від власного імені, за дорученням клієнта (первинний замовник, вантажовідправник) замовника) доручає, а виконавець бере на себе обов'язок здійснити перевезення (організувати перевезення) наступного вантажу на наступних умовах: маршрут перевезення: Калинівка (Макарівський р-н) - Прилуки, Ніжин, Чернігів(2), Славутич; найменування, тип вантажу: побутова техніка; габаритні та вагові характеристики вантажу: 5т/67м3 ; вимоги до транспорту: крита, заднє завантаження, 2 ремні, під пломбу; адреса завантаження: Калинівка (Макарівський р-н); дата та час завантаження: 23.08.2016 17:00; адреса розвантаження: Прилуки, Ніжин, Чернігів(2), Славутич згідно ТТН; дата та час розвантаження: 25.08.16; вартість фрахту та номер карткового рахунку: 5400,00 грн. (5200 грн. в день вивантаження + 200 грн. по оригіналам документів).

Виконавець для здійснення перевезення використовує автомобіль: марка Вольво, НОМЕР_2, водій ОСОБА_4.

Пунктом 11 заявки на перевезення вантажу № 1-22 від 23.08.2016року сторони передбачили, що виконавець несе повну майнову відповідальність незалежно від його вини за пошкодження, знищення, викрадення або втрату прийнятого до перевезення вантажу до моменту передачі його вантажоотримувачу. У разі пошкодження, знищення, викрадення або втрати вантажу виконавець компенсує замовнику повну вартість пошкодженого, знищеного, викраденого або втраченого вантажу.

Пунктом 17 заявки на перевезення вантажу № 1-22 від 23.08.2016року сторони домовились, що при формуванні вартості перевезення 1,3 % від вартості кожного перевезення (де 1,3 % вартості перевезення - це компенсація страхового тарифу), вираховуватиметься на відшкодування компенсаційних витрат замовника, згідно Агентського договору, що укладений між замовником та клієнтом, та відповідно з останнім укладено договір добровільного страхування відповідальності транспортного експедитора, який здійснює експедирування вантажів автомобільним транспортом (наділі „Договір страхування"), що укладений між клієнтом (страхувальником) та страховиком - ПАТ „Страхова компанія „Перша", по страхуванню майнових інтересів, що не суперечить чинному законодавству України, пов'язаних з наданням послуг по перевезенню та/або експедируванню вантажів. Франшиза, передбачена договором страхування, обов'язково відшкодовується виконавцем. Виконавець зобов'язаний належно і вчасно виконувати всі вимоги замовника, які опосередковано ставляться договором страхування й інструктувати водіїв щодо необхідних дій при настанні страхових випадків. За договором страхування та Правилами страхування добровільної відповідальності експедитора ПАТ „Страхова компанія „Перша" сторони ознайомлені.

Заявка на перевезення вантажу підписана представниками сторін, їх підписи скріплені відбитками печаток.

До матеріалів справи додані копії товарно-транспортних накладних: № ТР-048149 від 23.08.2016 на суму 279 758,10 грн., № ТР-048149 від 23.08.2016 на суму 125 569,55 грн., № ТР-048149 від 23.08.2016 на суму 516 331,06 грн., № ТР-048149 від 23.08.2016 на суму 308 985,58 грн., № ТР-048149 від 23.08.2016 на суму 331 137,46 грн. За цими накладними автомобільним перевідником є ПП «Автоекспрес», експедитор - ТОВ «Транслойд», ФОП ОСОБА_1, замовник, вантажовідправник та вантажоодержувач - ТОВ «Дієса». Вказані товарно-транспортні накладні підписані відповідальною особою вантажовідправника ТОВ „Дієса" та водієм/експедитором відповідача ОСОБА_4.

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно з ч.2 ст.307 Господарського кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Оцінивши вищенаведені докази суд приходить до висновку, що у даному випадку сторонами було укладено договір на перевезення вантажу шляхом підписання заявки на перевезення вантажу від 23.08.2016 р., яка містить всі істотні умови договору перевезення вантажу. Укладення договору перевезення вантажу підтверджено товарно-транспортними накладними.

До матеріалів справи позивачем додана копія додатку до акту здачі-приймання товару, а саме акту отбраковки товару із авто, який потрапив в аварію від 25.08.2016року, держ. номер авто НОМЕР_2 підписаного співробітником СБ ТОВ «Дієса» ОСОБА_5, експертом по якості ОСОБА_6 та водієм відповідача ОСОБА_4 В акті вказано найменування пошкодженого товару, причина дефекту - аварія автоперевізника, визначено процент збитків. (а.с. 32-34).

22.09.2016 р. ТОВ «Дієса» направила на адресу ТОВ «Транслойд» вимогу про відшкодування сум заподіяної шкоди в результаті пошкодження товару при перевезенні розмірі 26 246,51 грн.

ТОВ «Транслойд» претензію визнало та сплатило заявлену у вимозі суму, що підтверджується копіями платіжних доручень №8050 та №8052 від 03.10.2016 р.

ТОВ «Транслойд» направило на адресу позивача претензійну вимогу №1 на суму 26 246,51 грн. від 05.10.2016 р. Претензію обґрунтовано пошкодженням частини товару при здійсненні перевезення, відшкодуванням завданої шкоди замовнику перевезення - ТОВ «Дієса».

Позивач претензію визнав та сплатив ТОВ «Транслойд» заявлену у претензії суму, що підтверджується копіями квитанцій до прибуткових касових ордерів від 07.11.2016 р., 10.11.2016 р.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що відповідач порушив умови договору, не доставив вантаж отримувачу у визначене місце, вантаж не був вручений представнику отримувача у відповідній кількості у зв'язку з втратою перевізником зазначеного вантажу під час транспортування. Завдану шкоду відшкодовано позивачем, який має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи згідно з ст.1191 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1, 3 ст.314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає, зокрема: у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість.

Згідно з ст.920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Як встановлено ст.924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

У пункті 11 договору, який укладено в формі заявки на перевезення вантажу №1-22 від 23.08.2016 р., зазначено, що виконавець несе повну майнову відповідальність незалежно від його вини за пошкодження, знищення, викрадення або втрату прийнятого до перевезення вантажу до моменту його передачі вантажоотримувачу.

Однак умови договору щодо відповідальності перевізника за пошкодження, знищення, викрадення або втрату прийнятого до перевезення вантажу незалежно від його вини суперечать приписам ст.924 Цивільного кодексу України та ст.314 Господарського кодексу України, якими установлено, що перевізник відповідає, зокрема, за пошкодження вантажу у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Разом із тим, відповідно до ч.1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Пунктом 2.3 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" (далі - Постанова № 11) роз'яснено: "Якщо, вирішуючи господарський спір, суд встановить, що зміст договору, пов'язаного з предметом спору, суперечить законодавству, чинному на момент укладення договору, він, керуючись пунктом 1 частини першої статті 83 ГПК, вправі за власною ініціативою визнати цей договір недійсним повністю або у певній частині із застосуванням за необхідності й наслідків визнання недійсним нікчемного правочину (абзац другий частини п'ятої статті 216 ЦК України). Реалізація господарським судом цього права здійснюється незалежно від наявності відповідного клопотання сторони (на відміну від припису пункту 2 частини першої тієї ж статті ГПК)".

Оскільки, п.11 договору, укладеного у формі заявки на перевезення вантажу №1-22 від 23.08.2016 р. між замовником - фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1 та виконавцем - Приватним підприємством «Автоекспрес», в частині слів «незалежно від його вини» суперечить чинному законодавству суд визнає його недійсним відповідно до п.1 ч.1 ст.83 ГПК України.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди ( ст.611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства (ч.1 ст.225 Господарського кодексу України).

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Заперечуючи позов відповідачем суду надано завірену т.в.о. начальника СВ Макарівського відділення поліції копію постанови про закриття кримінального провадження від 03.01.2017 р. якою кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000915 від 24.08.2016 р. закрито у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Вказаною постановою, зокрема, встановлено, що 24.08.2016 р., близько 05 год. 20 хв., на 49 км. автодороги Київ-Чоп в с. Березівка Макарівського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mersedes Benz Vario 814D» під керуванням ОСОБА_7 та автомобіля марки «Volvo FL6» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4. В результаті ДТП водій автомобіля ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, СГМ, забою грудної клітини.

Орган досудового розслідування прийшов до висновку, що дорожньо-транспортна пригода відбулась в порушення учасником дорожнього руху водієм автомобіля «Mersedes Benz Vario 814D» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_7 вимог пунктів 1.3, 1.5, 2.3, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 р.

Вказані порушення вимог Правил дорожнього руху України водієм автомобіля «Mersedes Benz Vario 814D» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_7 знаходяться в прямому причинному зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали.

Отже, відповідачем доведено, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено отриманий відповідачем для перевезення вантаж, сталась внаслідок порушення правил дорожнього руху третьою особою, а не відповідачем, тобто вина останнього відсутня.

Відповідно до ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Однак, відповідачем належними та допустимими доказами відповідно до ст..32, 34 ГПК України доведено відсутність його вини у нанесеній шкоді. За відсутності вини відповідача відсутні правові підстави для покладення на нього відповідальності у вигляді відшкодування завданих збитків.

При вирішення спору судом також враховано, що позивачем не надано доказів про укладення договору страхування відповідальності транспортного експедитора, відповідно до п.17 заявки на перевезення вантажу від 23.08.2016 р.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що у позові необхідно відмовити повністю з покладенням судових витрат на позивача.

Керуючись ст.ст.49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Визнати частково недійсним п.11 договору, укладеного у формі заявки на перевезення вантажу №1-22 від 23.08.2016 р. між замовником - фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1 та виконавцем - Приватним підприємством «Автоекспрес», в частині слів «незалежно від його вини».

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 06.03.2016 року.

Суддя Ю.В.Федоренко