ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2017 року Справа № 912/2732/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Паруснікова Ю.Б., Чередка А.Є.

при секретарі судового засідання: Саланжій Т.Ю.,

за участю представників сторін:

від позивача: представник ОСОБА_1, довіреність №1791 від 15.07.2016 року

від відповідача: представник ОСОБА_2, довіреність б/н від 08.08.2016 року

від третьої особи-1: не з'явився

від третьої особи-2: не з'явився

від третьої особи-3: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства "Володимир" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 14.11.2016 року у справі № 912/2732/16

за позовом ОСОБА_3, с. Хащувате Гайворонського району Кіровоградської області

до Фермерського господарства "Володимир", с. Солгутове Гайворонського району Кіровоградської області

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_4, с. Солгутове Гайворонського району Кіровоградської області

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_5, с. Солгутове Гайворонського району Кіровоградської області

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Гайворонська районна державна адміністрація Кіровоградської області, с. Гайворон Гайворонського району Кіровоградської області

про визнання недійсними рішення зборів засновників та змін до статуту господарства

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою до Фермерського господарства "Володимир" про:

визнання недійсним рішення зборів засновників Фермерського господарства "Володимир", оформленого протоколом зборів засновників Фермерського господарства "Володимир" б/н від 12.06.2012 року про виключення ОСОБА_3 зі складу засновників Фермерського господарства "Володимир", виплату його частки у статутному капіталі, збільшення частки у статутному фонді господарства ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на 25 000, 00 грн. кожному та доручення голові Фермерського господарства "Володимир" ОСОБА_4 звернутись до державного реєстратора з метою реєстрації нової редакції статуту Фермерського господарства "Володимир";

визнання недійсними змін до статуту Фермерського господарства "Володимир" в новій редакції, прийнятій та затвердженій рішенням зборів засновників господарства від 12.06.2012 року, та зареєстрованій державним реєстратором Гайворонської районної державної адміністрації Кіровоградської області 13.06.2012 року згідно запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 9000374 від 13.06.2012 року.

За вказаною позовною заявою ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 20.07.2016 року порушено провадження у справі № 912/2732/16, до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, залучено ОСОБА_4 (третя особа-1) та ОСОБА_5 (третя особа-2).

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 14.09.2016 року у даній справі до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено Гайворонську районну державну адміністрацію Кіровоградської області (третя особа-3).

14.11.2016 року до господарського суду Кіровоградської області надійшли письмові пояснення позивача щодо змісту заявлених позовних вимог про визнання недійсним рішення зборів засновників та змін до статуту, відповідно до яких позивач зазначає, що заявлена ним позовна вимога є вимогою про визнання недійсним спірного рішення зборів засновників Фермерського господарства "Володимир", а саме: визнати недійсним рішення зборів засновників Фермерського господарства "Володимир", оформлене протоколом зборів засновників Фермерського господарства "Володимир" б/н від 12.06.2012 року.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 14.11.2016 року у справі № 912/2732/16 (суддя Вавренюк Л.С.) позовні вимоги задоволено повністю; визнано недійсним рішення зборів засновників Фермерського господарства "Володимир", оформлене протоколом зборів засновників Фермерського господарства "Володимир" б/н від 12.06.2012 року; визнано недійсними зміни до статуту Фермерського господарства "Володимир" в новій редакції, прийнятій та затвердженій рішенням зборів засновників господарства від 12.06.2012 року, та зареєстровані державним реєстратором Гайворонської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 13.06.2012 року згідно запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 9000374 від 13.06.2012 року; стягнуто з Фермерського господарства "Володимир" на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в сумі 2 756, 00 грн.

Приймаючи рішення про задоволення позову, місцевий господарський суд виходив з тих обставин, що відповідачем, всупереч вимогам ст. 33 ГПК України, не доведено належними доказами факту належного повідомлення позивача у встановлений строк про місце, час проведення спірних зборів засновників Фермерського господарства "Володимир", призначених на 12.06.2012 року, їх порядок денний, зокрема, письмовим повідомленням із застосуванням засобів поштового звязку; за змістом протоколу спірних зборів, зборами засновників господарства було вирішено виплатити позивачу (у звязку з його виключенням зі складу засновників) належну йому частку в статутному капіталі господарства, однак, незважаючи на прийняття спірного рішення, починаючи від дати прийняття спірного рішення і до даного часу, ані від відповідача, ані окремо від його інших засновників - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, позивачу не надходили жодні повідомлення чи пропозиції щодо виплати позивачу належної йому частки згідно з рішенням зборів. За наведених обставин, місцевий господарський суд дійшов висновку, зокрема, що з зазначених причин позивачу також не могло бути відомо і про прийняття зборами засновників спірного рішення. Також, місцевий господарський суд не вбачав за можливе вважати, що обставини, наведені в спірному рішенні зборів в якості підстав для виключення позивача зі складу засновників господарства, є тими обставинами, за наявності яких за приписами ст. 64 Закону України "Про господарські товариства" учасника фермерського господарства може бути виключено зі складу господарства; зазначив, що рішення про виключення позивача зі складу засновників господарства, виплату його частки в статутному капіталі, збільшення частки в статутному фонді господарства ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на 25 000, 00 грн. кожному були прийняті без включення їх до порядку денного загальних зборів засновників господарства, тоді як прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (ч. 4 ст. 43 Закону України "Про господарські товариства") є безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у звязку з прямою вказівкою закону. Оскільки спірні загальні збори проведені з недотриманням вимог щодо скликання і проведення загальних зборів, у звязку з чим позивач не зміг взяти участь у цих зборах, відповідно, був позбавлений можливості взяти участь в управлінні справами господарства, та якого виключено зі складу засновників господарства з порушенням положень чинного законодавства та без достатніх на те підстав, суд вбачав підстави вважати, що вказані порушення порушують права позивача як засновника господарства, а спірне рішення зборів та внесені на його підставі зміни до статуту господарства підлягають визнанню недійсними. Щодо заяви відповідача про пропуск позивачем загального строку позовної давності, судом в оскаржуваному рішенні зазначено, що до 07.07.2016 року позивач був позбавлений можливості оспорити в суді прийняте зборами засновників відповідача 12.06.2012 року рішення та внесені на підставі цього рішення зміни до статуту господарства, в силу чого вважав, що позивачем не пропущено строк позовної давності, а відтак, заява відповідача про застосування такого строку задоволенню не підлягає. Суд відхилив клопотання відповідача про припинення провадження у справі з підстав непідвідомчості даного спору господарському суду, зазначивши, що спори між фермерським господарством та його засновниками (учасниками), повязані з діяльністю та управлінням юридичною особою, з урахуванням положень ст. 167 Господарського кодексу України та п. 4 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України, підлягають розгляду саме в порядку господарського, а не цивільного судочинства.

Не погодившись з рішенням суду, Фермерське господарство "Володимир" подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення місцевим господарським судом при прийнятті рішення у справі норм матеріального та процесуального права, відповідач просить скасувати прийняте судом рішення у даній справі та прийняти нове рішення, яким припинити провадження у справі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що спір, за результатами вирішення якого прийняте оскаржуване рішення суду, непідвідомчий господарському суду, оскільки фермерське господарство не є господарським товариством в розумінні частини другої ст. 113 Цивільного кодексу України, ст. 80 Господарського кодексу України та частини третьої ст. 1 Закону України "Про господарські товариства", а процесуальним законом до підвідомчості господарських судів не віднесено розгляд справ у спорах, повязаних з діяльністю та управлінням інших субєктів господарювання, сторонами у яких є фізичні особи. При цьому відповідач посилається на положення пунктів 2,3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів". Проте, за доводами відповідача, місцевий господарський суд в обґрунтування підвідомчості спору господарському суду та у фактичному спростуванні вищезазначеного вдався до субєктивного трактування імперативних норм частини другої ст. 113 Цивільного кодексу України, ст. 80 Господарського кодексу України та частини третьої ст. 1 Закону України "Про господарські товариства", пославшись на системний аналіз положень ст. 84 Цивільного кодексу України, частини пятої ст. 63, частин першої та третьої ст. 167 Господарського кодексу України, Закону України "Про господарські товариства", Закону України "Про фермерське господарство", Закону України "Про кооперацію", що, за таких умов, є безпідставним. Відповідач зазначає і про те, що фактом, який має важливе значення щодо інтересу позивача, була державна реєстрація Гайворонською районною державною адміністрацією змін до статуту Фермерського господарства "Володимир", які, на думку позивача, потягли негативні наслідки для нього в частині виключення його зі складу засновників господарства. Разом з тим, посилаючись на положення Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" (в редакції станом на 12.06.2012 року), відповідач зазначає, що реєстрація змін до установчих документів здійснюється лише на підставі прийнятих у відповідності до вимог закону рішень субєктів господарювання, і така реєстрація повинна відповідати змісту прийнятих рішень. Однак, як стверджує відповідач, спірними загальними зборами засновників Фермерського господарства "Володимир" від 12.06.2012 року рішення про виключення позивача зі складу засновників господарства не приймалось, а лише було предметом обговорення. Відтак, на думку відповідача, реєстрація державним реєстратором Гайворонської районної державної адміністрації змін до статуту відповідача в частині змін складу засновників з правової точки зору була незаконною, оскільки не відповідала рішенням, прийнятим зборами господарства. Отже, відповідач вважає, що дії субєкта державної реєстрації, вчинені на підставі спірних рішень загальних зборів засновників Фермерського господарства "Володимир", могли бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду заінтересованими особами, у тому числі і позивачем. Відповідно, поновлення порушеного права мало відбуватись саме у такий спосіб шляхом оскарження рішення державного реєстратора до відповідних, визначеним законом органів, а не шляхом звернення до господарського суду з позовом, що розглядається у даній справі. Відсутність прийнятого рішення зборами засновників Фермерського господарства "Володимир" від 12.06.2012 року свідчить, за твердженням відповідача, про безпредметність судового спору. Отже, з огляду на зазначене, відповідач вважає, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про доведеність факту прийняття рішення загальними зборами господарства від 12.06.2012 року, про порушення прав позивача саме відповідачем, а відтак і про наявність підстав для задоволення позову, тоді як провадження у справі підлягало припиненню на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України у звязку відсутністю предмета спору. Окрім зазначеного, на думку відповідача, суд безпідставно не застосував при вирішенні спору за відповідною заявою відповідача позовну давність, не визнав, що позовна давність за заявленими позивачем вимогами спливла, а фактичні обставини справи свідчать про те, що позивач без поважних причин пропустив загальний строк позовної давності, перебіг якого починається з 12.06.2012 року.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, оскаржуване рішення місцевого господарського суду у даній справі вважає законним та обґрунтованим. За доводами позивача, участі у зборах засновників від 12.06.2012 року, якими було прийнято рішення про виключення позивача зі складу засновників Фермерського господарства "Володимир" та про перерозподіл належної йому частки між двома іншими засновниками, позивач не приймав, про проведення таких зборів його не було повідомлено, а тому позивачу не було і не могло бути відомо про проведення цих зборів, їх порядок денний. Позивач вважає, що будь-яких законних підстав для виключення позивача зі складу засновників фермерського господарства та позбавлення його частки у статутному капіталі господарства на час проведення зборів та прийняття зазначеного рішення не існувало, відповідно, позивача безпідставно та протиправно виключено зі складу засновників господарства та позбавлено належної йому частки в статутному капіталі господарства з привласненням її двома іншими засновниками - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 шляхом збільшення належних їм часток у статутному капіталі господарства. Посилаючись на приписи Закону України "Про фермерське господарство", позивач вважає, що фермерське господарство є корпоративною юридичною особою, а тому у членів господарства, які передали до складеного капіталу майно чи земельну ділянку, виникає сукупність корпоративних прав (майнових та організаційних), повязаних із наявністю їх частки у складеному капіталі. Також, положення статуту Фермерського господарства "Володимир" передбачають визначені в статутному капіталі частки його засновників та передбачають в якості джерел формування майна господарства грошові та майнові вклади власника. Застосовуючи положення ст. 1 Закону України "Про господарські товариства", якими надано визначення господарського товариства, а також враховуючи, що майно Фермерського господарства "Володимир" розподілено на частки між членами господарства, позивач вбачає підстави вважати, що Фермерське господарство "Володимир" за всіма ознаками відноситься до господарських товариств, а тому до відносин, не врегульованих Законом України "Про фермерське господарство", підлягають застосуванню норми Закону України "Про господарські товариства". За доводами позивача, всупереч ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство" порядок вступу до Фермерського господарства "Володимир" та виходу з нього у статуті цього господарства не зазначено. У складі спеціального закону Закону України "Про фермерське господарство" також відсутні норми, які б регулювали порядок виключення або добровільного виходу члена фермерського господарства з його складу. У звязку з відсутністю у спеціальному законі та статуті господарства норм, які регулюють спірні між позивачем та відповідачем відносини, ці відносини, на думку позивача, повинні регулюватись за принципом аналогії закону, як це передбачено ст. 8 ЦК України. За наведеного, позивач вважає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 61 Закону України "Про господарські товариства" щодо порядку скликання загальних зборів товариства, ст. 64 Закону України "Про господарські товариства", якою врегульовано підстави та порядок виключення учасника товариства з обмеженою відповідальністю з товариства. Оскільки позивача, як засновника Фермерського господарства "Володимир", в порушення вимог частини пятої ст. 61 Закону України "Про господарські товариства" у жодний спосіб не було повідомлено про проведення 12.06.2012 року зборів засновників Фермерського господарства "Володимир", не було ознайомлено з порядком денним цих зборів, а протокол зборів не містить будь-яких, визначених ст. 64 Закону України "Про господарські товариства", відомостей, які могли б бути законною підставою для виключення позивача зі складу засновників господарства (рішення про виключення мотивоване тим, що позивач був включений до складу засновників господарства у 2011 році помилково і не може бути засновником господарства відповідно до Закону № 4746 "Про доповнення ст. 3 Закону України "Про фермерське господарство" (про уточнення споріднених звязків, що надають право бути членами господарства)", визнаючи недійсними спірне рішення засновників та зміни до статуту господарства, внесені на підставі цього рішення, на думку позивача, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що при прийнятті спірного рішення зборів засновників господарства порушено приписи ст.ст. 61, 64 Закону України "Про господарські товариства" та статуту Фермерського господарства "Володимир". Наведені порушення призвели до порушення прав позивача, позивач не зміг взяти участь у зборах засновників господарства, був позбавлений можливості взяти участь у спільному управлінні справами господарства. Позивач не погоджується з доводами відповідача щодо пропуску позивачем при зверненні з позовом до суду позовної давності, вважає їх такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах справи. Як стверджує позивач, про прийняття зборами засновників Фермерського господарства "Володимир" оспорюваного рішення зборів позивачу не було і не могло бути відомо, оскільки прийняття такого рішення та внесення змін до статуту господарства відбулось за відсутності позивача на зборах засновників господарства від 12.06.2012 року, такі збори проводились за участю двох інших засновників господарства, без повідомлення позивача про час і місце проведення зборів засновників та їх порядку денного. Позивач зазначає, що про прийняття зборами засновників оспорюваного рішення, у тому числі про виключення позивача зі складу засновників господарства та внесення на підставі такого рішення змін до статуту Фермерського господарства "Володимир" шляхом викладення його у новій редакції, зареєстрованій 13.06.2012 року за № 9000374, йому стало відомо лише в результаті отримання ним особисто 07.07.2016 року у державного реєстратора Гайворонської районної державної адміністрації Кіровоградської області копій зазначених документів з реєстраційної справи господарства на підставі поданого позивачем з власної ініціативи у встановленому законодавством порядку запиту про надання документів, що містяться в реєстраційній справі юридичної особи - Фермерського господарства "Володимир". Позивач посилається на ті обставини, що до 01.01.2016 року порядок доступу до документів, які знаходяться в реєстраційній справі юридичної особи, був врегульований положеннями частини шостої ст. 11 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців". Положення вказаної норми визначали, що право доступу до документів, які знаходяться у відповідній реєстраційній справі, мають засновники (учасники) юридичної особи, фізична особа-підприємець, а також уповноважені ними особи та особи, які згідно з відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру, мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, на підставі відповідного письмового запиту, якщо такий запит подається у звязку із здійсненням ними повноважень, що визначені законом. Державному реєстратору забороняється видавати копії документів, які знаходяться у відповідній реєстраційній справі. З 01.01.2016 року набрали чинності зміни до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців" шляхом викладення його у новій редакції (ОСОБА_6 України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань"). Статтею 11 названого Закону у новій редакції передбачено надання відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі, зокрема, у вигляді документів у паперовій та електронній формі, що містяться в реєстраційній справі. Можливість ознайомлення з документами реєстраційної справи засновниками, уповноваженими особами чи будь-якими іншими особами положеннями нової редакції названого Закону не передбачена. Разом з тим, виходячи з приписів частини шостої ст. 11 Закону, реалізація положень ст. 11 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань", в тому числі в частині надання документів, що містяться в реєстраційній справі, потребувала розроблення Міністерством юстиції України Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру. Проте, такий Порядок тривалий час не був розроблений. За наведеного, за доводами позивача, навіть після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців" позивач у 2016 році був позбавлений можливості дізнатись про дату прийняття, зміст рішення засновників про можливе позбавлення його участі у Фермерському господарстві "Володимир", склад осіб, що його приймали, а також про те, чи приймалось зборами засновників господарства таке рішення, про зміни до статуту господарства та їх зміст. Як зазначає позивач, 14.06.2016 року він, як засновник Фермерського господарства "Володимир", звернувся до голови Гайворонської районної державної адміністрації з заявою про надання йому копій статуту та рішення засновників Фермерського господарства "Володимир" у звязку з можливою зміною складу засновників, а також про ознайомлення з матеріалами реєстраційної справи даного господарства. В заяві позивач посилався на ті обставини, що на момент його звернення у нього, як засновника Фермерського господарства "Володимир", відсутні будь-які відомості щодо можливих змін до установчих документів господарства, у тому числі щодо можливої зміни складу його засновників, а також відомості про його перебування у складі засновників. Враховуючи зміст поданої заяви, позивач стверджує, що при зверненні з цією заявою він вважав себе засновником Фермерського господарства "Володимир", відповідно і визначив свій статус у заяві саме як засновника господарства, що свідчить про відсутність у нього на дату звернення інформації щодо можливої здійсненої зміни складу засновників господарства. Заява позивача від 14.06.2016 року не була задоволена Гайворонською районною державною адміністрацією, позивачу було відмовлено в наданні інформації та копій документів, що містяться в реєстраційній справі господарства, з тих підстав, що доступ до документів реєстраційної справи здійснюється лише за рішенням суду, позивачу рекомендовано з даного питання звернутись до відповідних органів. 17.06.2016 року набрав чинності наказ Міністерства юстиції України № 1657/5, яким затверджено Порядок надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, положення якого встановлюють умови, підстави та процедуру надання відомостей з Єдиного державного реєстру, в тому числі копій документів, що містяться в реєстраційній справі відповідної юридичної особи. Відповідно до зазначеного Порядку 07.07.2016 року позивач звернувся до державного реєстратора Гайворонської районної державної адміністрації із запитом про надання документів, що містяться в реєстраційній справі юридичної особи - Фермерського господарства "Володимир", на підставі якого в цей же день отримав засвідчені державним реєстратором копії протоколу зборів засновників господарства від 12.06.2012 року та статуту господарства в редакції, зареєстрованій державним реєстратором 13.06.2012 року згідно запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 9000374 від 13.06.2016 року. За наведеного, позивач зазначає, що саме 07.07.2016 року йому стали відомі обставини прийняття зборами засновників господарства рішення, оформленого протоколом зборів засновників Фермерського господарства "Володимир" від 12.06.2012 року, а також обставини внесення на підставі вказаного рішення змін до статуту Фермерського господарства "Володимир" шляхом викладення його у новій редакції, в тому числі стали відомі реквізити документів, якими були оформлене таке рішення та зміни до статуту. Також, позивач звертає увагу на ті обставини, що відповідач не надав будь-яких належних доказів на спростування доводів позивача про те, що позивачу до 07.07.2016 року не було і не могло бути відомо про прийняття спірного рішення, дату прийняття такого рішення, його зміст, склад осіб, що його приймали, та про те, чи взагалі таке рішення приймалось, а також про зміни до статуту господарства та їх зміст. Окрім цього, позивач посилається на свій лист від 19.11.2013 року, адресований голові господарства, яким позивач повідомив, що у звязку з прийнятим рішенням щодо його виходу зі складу засновників господарства він пропонує голові господарства скористатись правом першочергового викупу частки позивача. Зміст цього листа, на думку позивача, додаткового підтверджує його доводи про необізнаність позивача на момент звернення з вказаним листом до голови господарства про прийняття зборами засновників господарства 12.06.2012 року спірного рішення. Позивач зазначає і про те, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю (застосовуючи приписи ст. 10 Закону України "Про господарські товариства та ст. 116 Цивільного кодексу України за аналогією закону) здійснює свої права як учасника товариства (у тому числі й щодо отримання інформації про діяльність товариства) вільно і на власний розсуд, тому намір цікавитися справами товариства (у тому числі і щодо періодичності проведення загальних зборів) не є обовязком учасника. Позивач не погоджується з доводами відповідача, що продовжуючи працювати за контрактом у Фермерському господарстві "Володимир" після прийняття 12.06.2012 року спірного рішення зборів засновників, позивач не міг не знати про проведення зборів засновників та прийняття спірного рішення, з тих підстав, що виконання позивачем своїх трудових обовязків не повязане із організацією та проведенням зборів засновників господарства. Отже, за доводами позивача, до отримання ним 07.07.2016 року копій відповідних документів від державного реєстратора він не міг оспорити у судовому порядку прийняте зборами засновників спірне рішення та внесені на підставі цього рішення зміни до статуту господарства (не міг визначити предмет позову із-за відсутності реквізитів документів, що приймались), і такі причини неможливості звернутись до суду за захистом своїх прав в межах трьох років з дня прийняття рішення та внесення на підставі цього рішення змін до статуту господарства, позивач вважає обєктивними.

Третя особа-1, третя особа-2, третя особа-3 відзив на апеляційну скаргу не надали, явку своїх повноважних представників у судові засідання, призначені для розгляду апеляційної скарги, не забезпечили, про поважність причин неявки у судові засідання повноважних представників чи особистої явки (щодо третьої особи-1 та третьої особи-2) суд не повідомили. Про дату, час та місце проведення судових засідань у даній справі апеляційним господарським судом треті особи повідомлені належним чином за їх місцем проживання/місцем знаходження (щодо третьої особи-3) відповідно до матеріалів справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, якими третім особам в копії направлені відповідні ухвали апеляційного господарського суду.

За наведених обставин неявка у судові засідання апеляційного господарського суду повноважних представників третіх осіб не перешкоджає розгляду апеляційної скарги у даній справі та прийняття рішення за результатами її розгляду.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 10.01.2017 року апеляційну скаргу у даній справі прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді Коваль Л.А., суддів Пархоменко Н.В., Чередка А.Є., розгляд скарги призначено у судове засідання на 26.01.2017 року.

Ухвалами апеляційного господарського суду від 26.01.2017 року апеляційну скаргу у даній справі прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач), суддів Паруснікова Ю.Б., Чередка А.Є. (протокол автоматичної зміни складу колегії суддів від 25.01.2017 року); розгляд апеляційної скарги відкладено у судове засідання на 21.02.2017 року.

У судовому засіданні 21.02.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді доповідача, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п. 1.2. Статуту Фермерського господарства "Володимир", затвердженого засновниками господарства 06.01.2011 року (далі - Статут), державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 06.01.2011 року, засновниками господарства є громадяни України: ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с. 183-185, т. 1).

Пунктом 7.1. Статуту господарства визначено, що майно господарства складають основні фонди, облікові кошти, а також інші цінності, вартість яких відображається в балансі господарства. Власники користуються правами володіння, користування та розпорядження цим майном. До статутного фонду відносяться всі основні засоби, що знаходяться у власності господарства на суму 150 000, 00 грн. і належать засновникам: ОСОБА_4 50 000, 00 грн., ОСОБА_5 50 000, 00 грн. та ОСОБА_3 50 000, 00 грн.

12.06.2012 року відбулись збори засновників Фермерського господарства "Володимир", на яких були присутні два засновники, що володіють 66,66% статутного фонду господарства, а саме: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про що складено протокол зборів від наведеної дати (а.с. 29, 80, т. 1).

Виходячи зі змісту протоколу зборів, порядок денний зборів засновників включав два питання:

1. Про нову редакцію Статуту Фермерського господарства "Володимир".

2. Про зміну складу засновників фермерського господарства.

Після слів "СЛУХАЛИ" у протоколі зборів зазначено: "Голову Фермерського господарства "Володимир" ОСОБА_4, який запропонував зборам засновників нову редакцію Статуту Фермерського господарства "Володимир", а також вніс пропозицію виключити ОСОБА_3 зі складу засновників Фермерського господарства "Володимир" та виплатити йому частку в статутному капіталі, так як він був включений до складу засновників у 2011 році помилково і не може бути засновником відповідно до Закону № 4746 "Про доповнення ст. 3 Закону України "Про фермерське господарство" (про уточнення споріднених зв'язків, що надають право бути членами господарства)", тому що не відповідає вимогам Закону. При цьому збільшуємо частки в Статутному фонді господарства ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на 25 000, 00 грн. кожному".

На зборах виступила ОСОБА_5, яка підтримала пропозицію голови Фермерського господарства "Володимир" щодо прийняття нової редакції Статуту господарства та виключення ОСОБА_3 зі складу засновників господарства.

Збори постановили: доручити голові Фермерського господарства "Володимир" ОСОБА_4 звернутися до державного реєстратора з метою зареєструвати нову редакцію Статуту Фермерського господарства "Володимир".

Голосували: "За" одноголосно.

Виходячи із послідовності викладення у протоколі зборів від 12.06.2012 року внесених пропозицій та запропонованого розміру збільшення часток двох присутніх на зборах засновників Фермерського господарства "Володимир", поряд із внесеною пропозицією про виключення ОСОБА_3 зі складу засновників та виплатою йому його частки в статутному капіталі, розмір якої згідно Статуту Фермерського господарства "Володимир" в редакції від 06.01.2011 року складав 50 000, 00 грн., слідує, що збільшення часток в статутному фонді Фермерського господарства "Володимир" його засновників - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в межах незмінного розміру статутного капіталу - 150 000, 00 грн. має відбуватися саме за рахунок частки ОСОБА_3, питання про виключення якого з виплатою йому належної частки фактично і було предметом розгляду зборів засновників за пропозицією голови Фермерського господарства "Володимир" ОСОБА_4

Отже, незважаючи на відсутність відображення зазначених фактів в графі протоколу зборів "ПОСТАНОВИЛИ", оформлене протоколом зборів від 12.06.2012 року рішення зборів засновників Фермерського господарства "Володимир" полягає фактично у виключенні ОСОБА_3 зі складу засновників Фермерського господарства "Володимир", виплаті належної йому частки в статутному капіталі, збільшення частки в статутному фонді господарства ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на 25 000, 00 грн. кожному, а також дорученні голові Фермерського господарства "Володимир" ОСОБА_4 звернутись до державного реєстратора з метою реєстрації нової редакції Статуту Фермерського господарства "Володимир".

На підставі прийнятих зборами рішень проведено державну реєстрацію змін до установчих документів Фермерського господарства "Володимир" (реєстраційний запис № 9000374 від 13.06.2012 року) (а.с. 30-32, т. 1). Відповідно до нової редакції Статуту Фермерського господарства "Володимир" його засновниками є ОСОБА_4 з часткою у статному фонді 75 000, 00 грн. та ОСОБА_5 з часткою у статному фонді 75 000, 00 грн., загальний розмір статутного фонду становить 150 000, 00 грн.

Переглядаючи оскаржуване рішення місцевого господарського суду у даній справі в апеляційному порядку, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 113 ГК України приватним підприємством визнається підприємство, що діє на основі приватної власності одного або кількох громадян, іноземців, осіб без громадянства та його (їх) праці чи з використанням найманої праці. Приватним є також підприємство, що діє на основі приватної власності суб'єкта господарювання - юридичної особи.

Відповідно до частин першої та третьої статті 114 ГК України фермерське господарство є формою підприємництва громадян з метою виробництва, переробки та реалізації товарної сільськогосподарської продукції.

Відносини, пов'язані із створенням та діяльністю фермерських господарств, регулюються цим Кодексом, а також законом про фермерське господарство, іншими законами.

За положеннями частин першої та другої ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство" в редакції на дату прийняття спірного рішення зборів фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону.

Залежно від способу утворення (заснування) та формування статутного капіталу в Україні діють підприємства унітарні та корпоративні (ч. 3 ст. 63 ГК України).

Корпоративне підприємство утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об'єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства. Корпоративними є кооперативні підприємства, підприємства, що створюються у формі господарського товариства, а також інші підприємства, в тому числі засновані на приватній власності двох або більше осіб (ч. 5 ст. 63 ГК України).

За приписами частин першої та другої статті 65 ГК України управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів.

За положеннями статті 79 ГК України господарськими товариствами визнаються підприємства або інші суб'єкти господарювання, створені юридичними особами та/або громадянами шляхом об'єднання їх майна і участі в підприємницькій діяльності товариства з метою одержання прибутку.

Так, як визначено частиною першою статті 1 Закону України "Про господарські товариства" та статтею 113 Цивільного кодексу України, господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками.

Відповідно до положень статті 4 Закону України "Про господарські товариства", статей 87, 88 Цивільного кодексу України, статей 57, 82 Господарського кодексу України документом, який визначає правовий статус юридичної особи, є статут.

Згідно з частиною четвертою ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство" в редакції на дату прийняття спірного рішення фермерське господарство діє на основі Статуту. У Статуті зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України.

Статутом Фермерського господарства "Володимир" в редакції, що діяв на дату прийняття зборами спірних рішень, унормовано лише діяльність виконавчого органу фермерського господарства голови господарства; компетенцію та порядок прийняття рішень засновниками фермерського господарства Статут не визначає; також не врегульовано Статутом порядку виходу/виключення засновника з фермерського господарства.

ОСОБА_6 України "Про фермерське господарство" також не містить норм, які б регулювали порядок виходу/виключення члена/засновника фермерського господарства з його складу; вказаним законом, як і Статутом господарства, врегульовано лише діяльність виконавчого органу фермерського господарства голови господарства; компетенцію та порядок прийняття рішень засновниками фермерського господарства у випадку наявності декількох засновників наведений закон не визначає.

Проте, Статутом Фермерського господарства "Володимир" (п. 7.1.) (редакція на дату прийняття спірних рішень) визначено засновниками господарства трьох осіб, які у рівних частинах формують статутний фонд (по 50 000, 00 грн. кожний); засновник фермерського господарства має право на отримання частки майна фермерського господарства при його ліквідації (п. 8.5. Статуту) або у разі припинення членства у фермерському господарстві (ч. 6 ст. 20 Закону України "Про фермерське господарство").

Отже, Фермерське господарство "Володимир" має ознаки корпоративного підприємства.

Зміст корпоративних прав визначено статтею 167 ГК України; корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Як вбачається з норм Закону України "Про фермерське господарство" та відповідної редакції Статуту Фермерського господарства "Володимир", голова господарства є його виконавчим органом, його компетенція є чітко визначеною, до його повноважень не віднесено прийняття рішень, обов'язкових для учасників господарства (зокрема, внесення змін до статуту, зміна складу засновників, зміна розміру статутного капіталу господарства, затвердження статуту тощо).

Враховуючи наявність у Фермерського господарства "Володимир" ознак корпоративного підприємства, прийняття рішень, які не входять до повноважень голови господарства, та прийняття рішень, які є обов'язковими для учасників господарства (зокрема, внесення змін до статуту, зміна складу засновників, зміна розміру статутного капіталу господарства, затвердження статуту тощо) необхідно здійснювати зборами засновників фермерського господарства.

Однак, як зазначено вище, порядок прийняття таких рішень зборами ні Законом України "Про фермерське господарство", ні Статутом Фермерського господарства "Володимир" не визначено.

Нормами статті 8 Цивільного кодексу України встановлено певні правила застосування аналогії закону. Якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Отже, виходячи із наведеного, апеляційний господарський суд вважає за допустиме застосувати до правовідносин, що склалися між сторонами у справі, які не врегульовані спеціальними нормами законодавства, положення Закону України "Про господарські товариства" та Цивільного кодексу України у питаннях, що не врегульовані Статутом фермерського господарства.

Оскільки прийняття рішення щодо виключення засновника з фермерського господарства, зміна розміру часток інших засновників фермерського господарства, затвердження нової редакції статуту у звязку з цими змінами не віднесено до компетенції голови господарства, вказані рішення необхідно приймати зборами засновників фермерського господарства.

Виходячи з норм ЦК України, Закону України "Про господарські товариства", у вказаних зборах мають право приймати участь усі засновники фермерського господарства або їх повноважні представники (ст. 97, 98 ЦК України, ст. 58 Закону України "Про господарські товариства").

Також, засновники фермерського господарства повинні бути завчасно повідомлені про проведення загальних зборів фермерського господарства з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного (ст. 61 Закону України "Про господарські товариства").

Неповідомлення про проведення загальних зборів будь-якого з засновників, що призвело до неучасті його у цих загальних зборах, є підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів.

Статутом фермерського господарства не встановлено способу повідомлення засновників про проведення зборів. Однак, вказана обставина не звільняє відповідача від обов'язку повідомити засновника про проведення зборів у спосіб, який забезпечить обізнаність учасника про час та місце проведення зборів, їх порядок денний.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на ті обставини, що про проведення зборів, призначених на 12.06.2012 року, їх порядок денний, його не було повідомлено, у звязку з чим останній участі у них не приймав.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У спірних відносинах обов'язок доказування обставин повідомлення позивача про проведення загальних зборів, призначених на 12.06.2012 року, покладається на відповідача, як особу, рішення органу управління якої оспорюється у даній справі. Саме відповідач, заперечуючи відповідні доводи позивача, повинен довести ці обставини шляхом надання належних та допустимих доказів.

Жодного належного та допустимого доказу в підтвердження обставин повідомлення позивача про проведення зборів засновників, призначених на 12.06.2012 року, їх порядок денний, відповідач в період розгляду справи місцевим господарським судом до прийняття рішення у справі не надав, такі докази не надані відповідачем і до апеляційного господарського суду.

Як стверджує відповідач, 11.05.2012 року на робочому місці позивача - тракторному цеху фермерського господарства в присутності водія ОСОБА_7, тракториста ОСОБА_8 та комбайнера ОСОБА_9 головою фермерського господарства було повідомлено позивача про призначення на 12.06.2012 року зборів засновників господарства та запропоновано ОСОБА_3 ознайомитись з письмовим оголошенням та порядком денним зборів; у звязку з тим, що ОСОБА_3 від ознайомлення з оголошенням відмовився, в його присутності оголошення було розміщене на території вказаного цеху, про що складено відповідний акт (а.с. 79, 110, т. 1). Згідно наданої до суду відповідачем довідки від 26.10.2016 року № 25 (далі - довідка № 25) робоче місце ОСОБА_3 знаходилось в мехмайстерні тракторної бригади господарства, де він, відповідно до покладених на нього обов'язків, перебував щоденно. Також, суд першої інстанції викликав у судове засідання вказаних працівників.

Однак, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що надані відповідачем докази та пояснення працівників відповідача не можуть бути належними доказами повідомлення позивача про спірні збори, оскільки ці докази не є однозначними та беззаперечними.

Частиною третьою статті 100 ЦК України, статтею 64 Закону України "Про господарські товариства" закріплено можливість виключення учасника зі складу учасників товариства у випадках, встановлених законом та статутом.

Законом України "Про фермерське господарство" та Статутом Фермерського господарства "Володимир" не передбачено підстав та порядку виключення засновника з фермерського господарства.

За загальним правилом, у рішенні загальних зборів про виключення учасника з господарського товариства повинні міститися обґрунтовані причини такого виключення і зазначено, які саме факти невиконання статутних обов'язків стали підставою для виключення учасника з товариства, в чому полягає систематичність невиконання учасником товариства його обов'язків, якими саме діями (бездіяльністю) учасник перешкоджає досягненню цілей товариства. Відсутність відповідних відомостей у рішенні про виключення учасника з товариства може бути підставою для визнання зазначеного рішення недійсним за позовом такого учасника.

Як вбачається зі змісту протоколу спірних зборів засновників, підставою для виключення позивача зі складу засновників фермерського господарства вказано ті обставини, що він був включений до складу засновників у 2011 році помилково і не може бути засновником відповідно до Закону № 4746 "Про доповнення ст. 3 Закону України "Про фермерське господарство" (про уточнення споріднених зв'язків, що надають право бути членами господарства)", тому що не відповідає вимогам Закону.

Проте, вказані обставини (позивач не може бути членом фермерського господарства) не можуть бути підставою для виключення засновника з фермерського господарства. Окрім того, доказів оскарження/визнання недійсним рішення (протокол № 1 від 06.01.2011 року а.с. 182, т. 1) про включення/входу позивача до складу учасників фермерського господарства матеріали справи не містять, отже дане рішення є чинним.

Відтак, вказані рішення зборів від 12.06.2012 року прийняті за відсутності позивача (його представника) та за відсутності належних доказів його повідомлення про зазначені збори; вказане позбавило права позивача на участь у вищому органі фермерського господарства. Наведені вище рішення зборів від 12.06.2012 року з часу їх прийняття порушують права позивача бути засновником (власником) фермерського господарства.

За наведених обставин, апеляційний господарський суд приходить до висновку про неправомірність прийнятих зборами оспорюваних рішень від 12.06.2012 року та невідповідність їх нормам законодавства.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частини третьої статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (п. 2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

Відповідач при розгляді справи місцевим господарським судом заявив про застосування позовної давності, подавши відповідну письмову заяву (а.с. 1-2, т. 2).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Підстави для зупинення перебігу позовної давності визначені ст. 263 ЦК України, підстави для переривання перебігу позовної давності - ст. 264 ЦК України.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. Щодо фізичної особи (громадянина) останніми можуть бути документально підтверджені тяжке захворювання, тривале перебування поза місцем свого постійного проживання (наприклад, за кордоном) тощо (п.п. 2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

З матеріалів справи вбачається, що з позовом про визнання недійсними рішень зборів засновників Фермерського господарства "Володимир" від 12.06.2012 року, а також визнання недійсними змін до Статуту Фермерського господарства "Володимир", прийнятих та затверджених оспорюваним рішенням зборів засновників господарства, позивач звернувся до господарського суду 18.07.2016 року - зі спливом 4-х років, тобто з пропуском строку позовної давності.

Проте, позивач вважає, що позовна давність у спірних правовідносинах не спливла.

Доводи, наведені позивачем в обґрунтування його позиції щодо звернення з позовом до суду в межах позовної давності, апеляційний господарський суд вбачає за можливе врахувати при дослідженні питання поважності причин пропущення позовної давності.

Відповідно, в обґрунтування поважності причин пропуску позовної давності позивач посилається на ті обставини, що його не було повідомлено про скликання і проведення спірних зборів та про рішення, прийняті цими зборами; незважаючи на ті обставини, що спірним рішенням передбачено виплату позивачу належної частки у сумі 50 000, 00 грн. у звязку з його виключенням, відповідач (інші особи) не звертались до позивача з пропозицією отримати виплату цієї частки; перебування у трудових відносинах з відповідачем та виконання трудових обовязків за посадою заступника голови господарства не було повязано з наявністю в позивача доступу до документів та справ, що стосувалися проведення зборів, прийняття ними рішень; у засновника відсутній обовязок цікавитися справами господарства; про прийняття спірних рішень позивачу стало відомо лише з дня отримання у державного реєстратора 07.07.2016 року копій документів з реєстраційної справи Фермерського господарства "Володимир", а саме: спірного протоколу зборів та затвердженої зборами нової редакції статуту.

Проте, апеляційний господарський суд не вбачає підстав вважати, що обставини, на які посилається позивач, є поважними причинами спливу позовної давності та, відповідно, не вбачає підстав дійти висновку, що порушене право позивача підлягає захисту.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом від 17.03.2008 року позивача було призначено заступником голови господарства (а.с. 82-85, т. 1).

Вказану посаду позивач займав до 21.01.2013 року (а.с. 149-150, т. 1), до моменту звільнення за власним бажанням.

19.11.2013 року позивачем, у зв'язку з прийнятим рішенням щодо його виходу зі складу засновників ФГ "Володимир", запропоновано голові господарства скористатись правом першочергового викупу його частки в розмірі 1/3 від вартості майна підприємства, що в грошовому еквіваленті складає в межах суми 2 457 000, 00 грн. Цим листом позивачем також було повідомлено про те, що в разі відмови або неотримання відповіді у встановлений термін його частка буде відчужена згідно законодавства з перереєстрацією прав в державного реєстратора. Даний лист був підписаний позивачем як засновником ФГ "Володимир" (а.с. 86, т. 1).

Враховуючи займану позивачем посаду та час, який минув з дати його виключення з засновників та до моменту звільнення позивача з цієї посади (півроку), останній за всіма обставинами мав знати про рішення, які прийняті зборами.

У зверненні позивача до відповідача з пропозицією викупити його частку у певній сумі вказано про прийняття рішення про вихід позивача зі складу засновників господарства. Матеріали справи не містять відповідей відповідача на вказане звернення позивача, проте матеріали справи не містять і подальших спроб позивача, як особи, зацікавленої у виході з господарства та реалізації своє частки, здійснити відчуження своєї частки іншим особам.

14.06.2016 року позивач звернувся до Гайворонської районної державної адміністрації Кіровоградської області (а.с. 33, т. 1) з проханням надати йому в копії статут Фермерського господарства "Володимир" в останній редакції (зміни до нього), зареєстрованій у звязку із зміною складу засновників, в тому числі з урахуванням можливого виключення позивача зі складу засновників; рішення засновників Фермерського господарства "Володимир", яке стало підставою внесення змін до статуту, що полягають у виключенні його зі складу засновників Фермерського господарства "Володимир". Заява мотивована тими обставинами, що у позивача відсутні будь-які відомості щодо можливих змін до установчих документів даного фермерського господарства, в тому числі можливої зміни складу його засновників, а також відомостей про його перебування у складі засновників.

Звертаючись з вказаною заявою позивач був обізнаний про його можливе виключення зі складу засновників, зміну складу засновників господарства. У заяві наведене прохання не лише про надання можливості ознайомлення з матеріалами реєстраційної справи, а і конкретизовано перелік документів, прохання про видачу копій яких наведено у заяві - статут господарства в останній редакції (зміни до нього), зареєстрованій у звязку із зміною складу засновників, в тому числі з урахуванням можливого виключення позивача зі складу засновників; рішення засновників Фермерського господарства "Володимир", яке стало підставою внесення змін до статуту, що полягають у виключенні позивача зі складу засновників Фермерського господарства "Володимир".

Тобто, позивач усвідомлював, що позбувся статусу засновника фермерського господарства, однак протягом такого тривалого часу (чотири роки) позивач не звертався з вимогами до суду за захистом своїх прав, якщо вважав їх порушеними. Позивач, як засновник господарства, мав певні права, але не користувався ними, тоді як мав можливість дізнатися (довідатися) про порушення свого права у межах трирічного строку позовної давності.

Отже, доводи позивача про обізнаність щодо порушення його корпоративних прав у звязку з виключенням з господарства лише з 07.07.2016 року, після повторного звернення до державного реєстратора та отримання копій протоколу та статуту, апеляційний господарський суд відхиляє.

За сукупністю усіх викладених обставин справи, такі доводи позивача не відповідають дійсності з урахуванням займаної позивачем посади, змісту заяв, з якими позивач звертався до відповідача, змісту заяв, з якими позивач звертався до державного реєстратора, наданої законодавчої можливості на доступ до інформації про діяльність господарства.

Окрім того, позивач мав змогу отримати інформацію щодо складу учасників господарства за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, доступ до якого є вільним. Обґрунтування підстав, чому позивач (вважаючи себе засновником) не звертався до державного реєстратора з заявою про ознайомлення з матеріалами реєстраційної справи до червня-липня 2016 року (у тому числі і до 01.01.2016 року), видачу витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, матеріали справи не містять; як не містить і обґрунтування причин чому саме у цей період (у червні-липні 2016 року) та у звязку з якими обставинами позивач звернувся до державного реєстратора з проханням надати матеріали реєстраційної справи для ознайомлення та отримання конкретних копій документів, які містять інформацію про виключення позивача.

Отже, позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску позовної давності.

Як зазначено у п. 2.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

За наведеного вище та встановлених обставин справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає позовні вимоги позивача про визнання недійсним рішення зборів засновників Фермерського господарства "Володимир", оформленого протоколом зборів засновників Фермерського господарства "Володимир" від 12.06.2012 року; визнання недійсними змін до статуту Фермерського господарства "Володимир" в новій редакції, прийнятій та затвердженій рішенням зборів засновників господарства від 12.06.2012 року, та зареєстрованій державним реєстратором Гайворонської районної державної адміністрації Кіровоградської області 13.06.2012 року згідно запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 9000374 від 13.06.2012 року, такими, що є обґрунтованими, але не підлягають задоволенню у зв'язку із спливом позовної давності.

Суть і призначення строку позовної давності полягає у забезпеченні стабільності цивільних правовідносин, у гарантуванні принципу правової визначеності між сторонами таких відносин. Ставити під сумнів після спливу значного періоду часу певні обставини, що склалися, суперечить основним засадам розумності, добросовісності і справедливості, та завдає значного негативного впливу як цивільному обігу, так і правам учасників правовідносин. Законом надано достатній час (три роки) протягом якого особа має змогу визначитися з характером порушеного права, суб'єктом порушення та звернутися до суду з позовом про захист своїх прав.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2013 року у справі "ОСОБА_10 проти України", в якому зазначалось, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від незаявлених вчасно вимог.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи, наведені положення законодавства, апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню частково, а оскаржуване рішення господарського суду Кіровоградської області від 14.11.2016 року у справі № 912/2732/16 скасуванню, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального права, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Виходячи з наведеного вище, колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє доводи відповідача щодо необхідності припинення провадження у справі у звязку з непідвідомчістю даної справи господарському суду.

Як встановлено судом вище, Фермерське господарство "Володимир" має ознаки корпоративного підприємства, позивач має корпоративні права у відношенні до відповідача, отже спір за даними позовними вимогами до фермерського господарства підпадає під ознаки спору з корпоративних відносин.

Господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів (п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України).

У свою чергу, п. 1.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 25 лютого 2016 року № 4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" розяснено, що з огляду на системний аналіз положень статті 84 ЦК України, частини п'ятої статті 63, частин першої та третьої статті 167 ГК України, Закону України "Про господарські товариства", Закону України "Про акціонерні товариства", статей 1, 19 і частин першої, шостої статті 20 Закону України "Про фермерське господарство", статей 6, 8, 19 та 21 Закону України "Про кооперацію" корпоративні відносини виникають, зокрема, у господарських товариствах, виробничих кооперативах, фермерських господарствах, приватних підприємствах, заснованих на власності двох або більше осіб.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Володимир" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 14.11.2016 року у справі № 912/2732/16 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 14.11.2016 року у справі № 912/2732/16 скасувати.

Прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_3 (26331, Кіровоградська область, Гайворонський район, с. Хащувате, вул. Мічуріна, буд. 2) на користь Фермерського господарства "Володимир" (26320, Кіровоградська область, с. Солгутове, вул. Суворова, буд. 15, ідентифікаційний код 31916808) судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 3 031 (три тисячі тридцять одна) грн. 60 коп.

Видачу наказу доручити господарському суду Кіровоградської області.

Повна постанова складена 27.02.2017 року.

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя А.Є. Чередко