ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2017 року Справа № 904/7533/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Широбокова Л.П., Орєшкіна Е.В.

Представники сторін:

від позивача-1: ОСОБА_1, представник, довіреність № 220/513/д від 28.12.2016 р.;

від позивача-2: ОСОБА_2, представник, довіреність № 534 від 06.02.2017 р.;

представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи

повідомлений належним чином

За участю прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону: ОСОБА_3, посвідчення № 043101 від 06.05.2016 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військового прокурора Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2017р. у справі №904/7533/16

за позовом Військового прокурора Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України, м.Дніпро в інтересах держави в особі

позивача-1: Міністерства оборони України, м.Київ

позивача-2: Квартирно-експлуатаційного відділу, м.Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фенікс-ЛТД", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про відшкодування земельного податку

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року Військовий прокурор Дніпропетровського гарнізону звернувся із позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (позивач-1) та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпропетровська (позивач-2) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фенікс ЛТД" (відповідач) із вимогами про стягнення компенсації земельного податку за 2014-2016 роки в сумі 31150,15 грн.

Позовні вимоги прокурора обґрунтовуються посиланням на те, що між позивачем та відповідачем склалися цивільно-правові відносини, зміст яких становлять їх взаємні права і обовязки щодо фактичного користування земельною ділянкою загальною площею 850 кв. м, на якій у тому числі, знаходяться обєкти нерухомого майна, що належать відповідачеві, та компенсації землекористувачу (позивачу-2) сплаченого податку на землю (ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України, ст. 174 Господарського кодексу України), однак відповідач не здійснив у повному обсязі компенсації земельного податку за період з 2014 по 2016 роки, внаслідок чого спричинив позивачам збитки.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2017р. у справі №904/7533/16 (суддя Золотарьова Я.С.) прокурору в позові відмовлено повністю.

Означене рішення місцевого господарського суду вмотивоване посиланням на те, що з матеріалів справи вбачається, що заявлений прокурором до стягнення розмір компенсації земельного податку за період з 2014 по 2016 роки на загальну суму 31150,15 грн. є необґрунтованим, оскільки вказаний розмір земельного податку було визначено без дотримання Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. №284. Суд відзначив, що доказів комісійного обстеження спірної земельної ділянки та, як наслідок цього обстеження, складення відповідного комісійного акту щодо визначення розміру збитків, представниками сторін до матеріалів справи не надано, а отже, суд позбавлений можливості встановити дійсний розмір збитків, що підлягав би стягненню з відповідача на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровськ. При прийнятті цього рішення суд керувався, зокрема, ст. 611 Цивільного кодексу України, ст. 224 Господарського кодексу України, ст.ст. 152, 157, 206 Земельного кодексу України, ст. 2 Закону України "Про плату за землю", Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. №284, ст. 129 Конституції України та ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України.

Не погодившись з означеним судовим рішенням, Військовий прокурор Дніпропетровського гарнізону подав апеляційну скаргу, в якій вважає його прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2016р. у справі №904/7533/16 і прийняти нове рішення, яким стягнути з ТОВ "Фенікс ЛТД" на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська компенсацію земельного податку за 2014-2016 роки у сумі 31150,15 грн. та стягнути з відповідача судовий збір у сумі 1515,80 грн., отримувач військова прокуратура Південного регіону України, код 38296363, банк отримувача Державна казначейська служба України, м. Київ, код 820172, р/рахунок 2762, код класифікації видатків бюджету 2800.

В обґрунтування своїх вимог у апеляційній скарзі прокурор зазначає, що законодавцем встановлений обовязок оформлення права власності або користування на земельну ділянку, права на яку переходять разом із придбанням нерухомого майна. Однак, у супереч вимог закону, з моменту набуття права власності на обєкт нерухомого майна, тобто з 1999 року, немає письмових підтверджень про вжиття ТОВ "Фенікс ЛТД" заходів для оформлення прав користування земельною ділянкою площею 0,085 га. На даний час земельна ділянка, на яку нараховано земельний податок та якою фактично користується відповідач, перебуває у державній власності та на праві постійного користування надана Міністерству оборони України та знаходиться на балансі КЕВ м. Дніпропетровська. Вказує, що оскільки юридично право користування земельною ділянкою не переоформлено належним чином за відповідачем, а також не внесено відповідні зміни до Земельного кадастру. Органами Державної фіскальної служби нараховується земельний податок на попереднього землекористувача КЕВ м.Дніпропетровська, відповідно до ОСОБА_3 на право користування землею серії Б №009798. Тобто, Держава в особі Міністерства оборони України в особі КЕВ м. Дніпропетровська фактично сплачує земельний податок на земельну ділянку, якою фактично користується ТОВ "Фенікс ЛТД". Зазначає також, що КЕВ м. Дніпропетровська фактично змушений платити земельний податок за дану земельну ділянку вчасно і в повному обсязі для того, щоб не завдавати Державі ще більших збитків, у звязку з притягненням до відповідальності як платника податків. Із посилання на ст.ст. 152, 156 та 157 Земельного кодексу України, ст. 22 Цивільного кодексу України та ст. 224 Господарського кодексу України, пп. г) п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" прокурор зазначає, що отримавши право власності на нерухоме майно, відповідач набув право користування земельною ділянкою, на якій воно розміщене, та мав відповідним чином оформити таке право, але тривалий час користується земельною ділянкою без належного оформлення права на земельну ділянку, чим порушує земельне законодавство, тому наявні підстави для нарахування збитків. Вважає, що у даному випадку позивачам завдана шкода у звязку з не оформленням права відповідача на земельну ділянку, тобто обовязку, передбаченого законом. Звертає увагу на те, що дії відповідача, зокрема часткова сплата земельного податку, свідчать про те, що він визнає за собою обовязок компенсації на користь КЕВ м. Дніпропетровська земельного податку. Таким чином, за твердженням прокурора, між позивачем та відповідачем склалися цивільно-правові відносини, зміст яких становлять їх взаємні права і обовязки щодо фактичного користування земельною ділянкою площею 850 кв.м, на якій у тому числі, знаходяться обєкти нерухомого майна, що належать відповідачеві, та компенсації землекористувачу (позивачу) сплаченого податку на землю (ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України, ст. 174 Господарського кодексу України), а через невиконання відповідачем обовязків, встановлених Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, державі в особі КЕВ м. Дніпропетровська завдаються збитки.

ТОВ "Фенікс ЛТД" (відповідач) у запереченнях на апеляційну скаргу вважає її такою, що не підлягає задоволенню, як безпідставна та необґрунтована. Вказує, що з огляду на положення норм ст. 22 Цивільного кодексу України та ст. 224 Господарського кодексу України, особа, яка заявляє вимоги щодо відшкодування завданих їй збитків у вигляді зроблених нею певних вимушених витрат, має довести як факт так і розмір таких витрат. Проте письмових доказів щодо сплати позивачем земельного податку за земельну ділянку, на якій розташована частина нерухомого майна ТОВ "Фенікс ЛТД", тобто понесених ним витрат на вказані цілі, як підстави заявлених позовних вимог щодо відшкодування земельного податку, до позовної заяви не надані. Вважає, що заявлені позовні вимоги щодо відшкодування позивачу сплаченого ним замість відповідача земельного податку належними та допустимими доказами не доведені. Також вважає необґрунтованим визначений у позовній заяві розмір земельної ділянки, на якому розташована частина нерухомого майна ТОВ "Фенікс ЛТД", який на думку позивача становить 850 кв. м, однак ці обставини не підтверджені належними та допустимими доказами у справі. Звертає також увагу суду на те, що прокурором заявлені вимоги щодо відшкодування позивачу витрат, які він зазнав внаслідок сплати земельного податку, проте згідно даних розрахунку земельного податку за 2014 рік та розрахунку земельного податку за 2015 рік земельна ділянка, на якій розташовано належне ТОФ "Фенікс ЛТД" нерухоме майно, використовується на підставі договору оренди. Разом з цим копія договору оренди землі до позовної заяви не долучена. Наголошує на тому, що орендна плата за землю та земельний податок за своєю правовою природою є різними платежами. До того ж, вважає безпідставним та необґрунтованим застосування під час здійснення розрахунку заборгованості з відшкодування земельного податку коефіцієнтів, встановлених рішеннями Криворізької міської ради від 26.06.2013 року №2088 "Про ставки податку на земельні ділянки на території м. Кривого Рогу" та від 25.06.2014 року №2778 "Про внесення змін до рішення міської ради від 26.06.2013 №2088 "Про ставки податку на земельні ділянки на території м. Кривого Рогу" та затвердження додатка до нього в новій редакції", оскільки вказані коефіцієнти не застосовуються до ставок земельного податку на землі оборони. Вказує, що посилання у позові в обґрунтування розрахунку заборгованості з відшкодування земельного податку за 2016 рік на дані Держгеокадастру щодо нормативної грошової оцінки 1 кв. м земельної ділянки (з урахуванням коефіцієнту функціонального використання) не може бути взято до уваги, оскільки до матеріалів справи не долучено документальне підтвердження вказаних обставин. Більш того, наголошує на тому, що вимоги щодо відшкодування земельного податку за 2016 рік, взагалі не можуть бути задоволені, оскільки відповідно до п.п. 2.2. п. 2 рішення Криворізької міської ради від 24.06.2015р. №3727 "Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати та пільг зі сплати за землю на території міста ОСОБА_4" звільнені від сплати земельного податку органи державної влади та місцевого самоврядування, органи прокуратури й судові органи, заклади, установи та організації, спеціалізовані санаторії для реабілітації, лікування та оздоровлення хворих, військові формування, утворені відповідно до законів України, Збройні сили України та Державну прикордонну службу України, які повністю утримуються коштом державного або місцевого бюджетів. Стверджує, що прокурором по суті заявляються вимоги щодо відшкодування позивачу неіснуючих витрат по сплаті земельного податку. Тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене рішення господарського суду Дніпропетровської області без змін.

27.02.2017р. судом апеляційної інстанції отримано в матеріали даної справи клопотання відповідача, в якому директор ТОВ "Фенікс ЛТД" ОСОБА_5 просив проводити розгляд апеляційної скарги без його участі, у звязку з тим, що з 18.02.2017р. він знаходиться на лікарняному, враховуючи надані раніше заперечення на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні 01.03.2017р. прокурор, який приймав участь у справі, просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, а представники позивача підтримали правову позицію прокурора у даному спорі, просили оскаржене рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги прокурора задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 77 ГПК України нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу, є підставою для відкладення розгляду справи, коли за якихось-обставин спір не може бути вирішено в даному засідання. Враховуючи, що колегією суддів не встановлено обставин, які перешкоджають вирішенню справи за відсутності представника відповідача, судом апеляційної інстанції в судовому засіданні 01.03.2017р. здійснено перегляд справи за наявними в ній матеріалами, за результатами якого оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи встановлено, що 22.05.1998р. між Корпорацією "Укрінмаш" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фенікс ЛТД" (відповідач - покупець) за участю Військторгу №76 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №ЮД-128 (а.с.18-19), відповідно до п.1.1. умов якого продавець за дорученням Військторгу продав, а покупець купив майно Військторгу в м. Кривий Ріг, на земельній ділянці відведеній під це майно, відповідно до умов, що визначені в цьому договорі. Перелік майна додається до цього договору (додаток № 1).

26.03.1999р. Криворізьким бюро технічної інвентаризації було видано реєстраційне посвідчення на частку приміщення за адресою м. Кривий Ріг, військове містечко - 35, район Центрально-Міський в цілому складається з приміщень, що займають частину підвалу, площею 318,1 кв.м. та частину І поверху площею 348,6 кв.м. розташованих окремою будівлею у торговельному комплексі, та зареєстровано за ТОВ "Фенікс ЛТД" на праві колективної власності на підставі договору купівлі-продажу №ЮД-128 від 22.05.1998 і записаний у реєстровій книзі 4 н сторінка №524 запис №1424 (а.с.20).

Відповідно до п. 6.2. вказаного Договору, Військторг зобов'язується в строк до 30 днів за вимогою покупця надати йому документи для оформлення права користування землею і права власності на майно та інші необхідні документи.

Доказів того, що з моменту набуття права власності на означені об'єкти нерухомого майна, а саме будівлю площею 318,1 кв. м, відповідачем було вжито заходів для оформлення у встановленому порядку права користування земельною діяльною площею 0,085 га, необхідну для обслуговування належних йому об'єктів нерухомого майна, матеріали даної судової справи не містять.

Державним актом на користування землею серія Б№00978, зареєстрований за №2 в 1980 році (а.с. 15-17 або 40-42) підтверджено, що земельна ділянка площею 9819,7 га закріплена на праві безстрокового та безоплатного користування за Квартирно-експлуатаційною частиною Криворізького району, земля надана для дослідного полігону.

Згідно зі Схемою Генерального плану військового містечка №25 (а.с 137), будівля магазину розташована в межах земельної ділянки загальною площею 2529 га.

Згідно експлікації до Схеми генерального плану військового містечка №35 загальна площа магазина, належного ТОВ "Фенікс ЛТД" визначена у 130 м кв. (а.с. 136).

10.02.2013р. ТОВ "Фенікс ЛТД" звернулось з листом до Криворізької КЕЧ району (а.с. 21), в якому просило, у звязку з оформленням документів на земельну ділянку, нараховувати на товариство податок на земельну ділянку під приміщенням магазину їдальні, яку розташовано за адресою: м. Кривий Ріг, військове містечко-35, буд. 6-а, площею 850 кв. м, та гарантувало оплату.

У своєму листі від 03.10.2014р., що був адресований начальнику КЕВ м.Дніпропетровська, ТОВ "Фенікс ЛТД" просило надати обґрунтування багатократного підвищення ціни оренди землі (а.с. 22).

Листом від 06.10.2014р. КЕВ м. Дніпропетровська повідомив ТОВ "Фенікс ЛТД", що раніше листом вих. №1857 від 08.07.2014р. товариство було попереджено про здійснення перерахунку компенсації земельного податку за 2014 рік з детальним розясненням причин збільшення компенсації земельного податку та відповідним розрахунком (а.с. 23).

В матеріалах даної справи наявна копія листа КЕВ м. Дніпропетровська вих. №1857 від 08.07.2014р. із розясненнями стосовно перерахунку компенсації земельного податку за 2014 рік (а.с.24).

Разом з листом КЕВ м. Дніпропетровська вих. №2096 від 31.07.2014р. (а.с. 25) до ТОВ "Фенікс ЛТД" було надіслано рахунок №14/1КР від 31.07.2014р. на суму 3988,78 грн. для здійснення доплати по земельному податку за І півріччя 2014 року (а.с. 27).

Згідно Розрахунку земельного податку на 2014 рік, що був виконаний інженером КЕВ м.Дніпропетровськ ОСОБА_6, виходячи зі ставки податку (2,82 грн. за 1 м кв.), коефіцієнту для міст обласного значення (2,5), коефіцієнту диференціації ставки земельного податку (3,0) та площі, яка знаходиться в оренді (850,0 м кв) розмір компенсації цього податку становить 17977,50 грн. (а.с. 26).

Згідно Розрахунку земельного податку на 2015 рік ТОВ "Фенікс", виконаного інженером КЕВ м. Дніпропетровська ОСОБА_6, з урахуванням ставки податку (3,05 грн. за 1м кв.), коефіцієнта для міст обласного значення (2,5), коефіцієнта диференціації ставки земельного податку (2,9), площі, яка знаходиться в оренді (850,0м кв.), розмір компенсації цього податку становить 18795,63 грн. (а.с. 29).

Згідно Розрахунку компенсації земельного податку на 2016 рік для орендаря ТОВ "Фенікс ЛТД", виконаного інженером КЕВ м. Дніпропетровська, з урахуванням нормативної грошової оцінки 1 м кв. земельної ділянки на 2016р. за даними Управління Держгокадастру у Криворізькому районі (1053,41 грн.), площі, на яку нараховується земельний податок (850,0 м кв.) та 1% ставки податку, згідно рішення Криворізької міської ради від 24.06.2015р. 31327 п.1.1., розмір компенсації цього податку становить 8953,98 грн. (а.с. 34).

На оплату компенсації земельного податку КЕВ м.Дніпропетровська (позивач-2) виставляв відповідачу відповідні рахунки №14/1КР від 31.07.2014р. на суму 12977,50 грн. за 2014 рік (а.с.27); №12КР від 27.02.2015р. на суму 18795,63 грн. за 2015 рік (а.с.30); №12зем від 11.01.2016р. на суму 8953,98 грн. за 2016 рік (а.с.35).

Згідно з Податковою декларацією компенсації земельного податку КЕВ м.Дніпропетровська (а.с. 77-83) ТОВ "Фенікс ЛТД" значиться орендарем земельної ділянки площею 850,00 кв м, за користування якої станом на 01.11.2014р. нараховано компенсацію податку на землю у розмірі щомісячного платежу в сумі 1498,13 грн., а загалом за 2014 рік в сумі 17977,50 грн., а станом на 26.11.2015р. нараховано компенсацію податку на землю у розмірі щомісячного платежу в сумі 1566,30 грн., а загалом за 2015 рік в сумі 18795,63 грн.

Відповідно до наявних в матеріалах справи платіжних доручень, ТОВ "Фенікс ЛТД" сплатило земельний податок на загальну суму 10746,17 грн., а саме: за платіжним дорученням №59 від 10.04.2014р. на суму 5000,00 грн. за 2014 рік (а.с. 108), за платіжним дорученням №100 від 07.04.2015р. на суму 5000,00 грн. за 2015 рік (а.с. 109), за платіжним дорученням №136 від 29.02.2016р. на суму 746,17 грн. за січень 2016 року (а.с. 39 або 110).

Таким чином, різниця між нарахованою відповідачу та сплаченою ним компенсацією податку на землю за 2014-2015 роки становить суму 26773,13 грн. (36773,13 грн. 10000,00 грн. = 26773,13 грн.).

З метою досудового врегулювання спору, КЕВ м. Дніпропетровська (позивач-2) направляв на адресу ТОВ "Фенікс ЛТД" претензії (від 11.09.2014р. за вих. №2570, від 13.01.2015р. за вих. №168, від 02.02.2015р. за вих. №12/кр/зем, від 06.04.2015р. за вих. №22/кр/зем, від 30.12.2015р. за вих. №101, від 31.03.2016р. за вих. №21, від 31.05.2016р. за вих. №101 та від 30.06.2016р. за вих. №108), в яких просив відповідача сплатити заборгованість по компенсації земельного податку. На вищевказані претензії відповідач відповіді не надав.

Несплата відповідачем земельного податку за період з 2014 року по 2016 роки - є причиною виникнення цього спору та приводом для звернення Військового прокурора Дніпропетровського гарнізону із позовом в інтересах держави в особі КЕВ м.Дніпропетровська та Міністерства оборони України до ТОВ "Фенікс" про стягнення грошових коштів в сумі 31150,15 грн.

Разом із цим в матеріалах справи наявні докази того, що ТОВ "Фенікс ЛТД" здійснило оплату: суми 746,17 грн. за платіжним дорученням №140 від 29.03.2016р. як компенсацію земельного податку за лютий 2016 року відповідно рахунку від 26.02.2016р. (а.с. 111), суми 746,17 грн. за платіжним дорученням №146 від 25.04.2016р. як компенсацію земельного податку за березень 2016 року відповідно рахунку від 26.02.2016р. (а.с. 111), суми 746,17 грн. за платіжним дорученням №149 від 30.05.2016р. як компенсацію земельного податку за квітень 2016 року відповідно рахунку від 26.02.2016р. (а.с. 113), суми 746,17 грн. за платіжним дорученням №152 від 29.06.2016р. як компенсацію земельного податку за травень 2016 року відповідно рахунку від 26.02.2016р. (а.с. 114), суми 746,17 грн. за платіжним дорученням №157 від 09.07.2016р. як компенсацію земельного податку за червень 2016 року відповідно рахунку від 26.02.2016р. (а.с. 115), суми 746,17 грн. за платіжним дорученням №161 від 30.08.2016р. як компенсацію земельного податку за липень 2016 року відповідно рахунку від 26.02.2016р. (а.с. 116), суми 746,17 грн. за квитанцією № від 28.09.2016р. як компенсацію земельного податку за серпень 2016 року відповідно рахунку від 26.02.2016р. (а.с. 117), суми 746,17 грн. за квитанцією №TS209110 від 26.10.2016р. як компенсацію земельного податку за вересень 2016 року відповідно рахунку від 26.02.2016р. (а.с. 118), суми 746,17 грн. за платіжним дорученням №166 від 25.11.2016р. як компенсацію земельного податку за жовтень 2016 року відповідно рахунку від 26.02.2016р. (а.с. 119).

Як вказує прокурор, приписами ст. 3 Закону України "Про Збройні сили України" та п.п. 1, 4 "Положення про Міністерство оборони України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. №671, п. 44 "Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями" і "Керівництва з обліку земель (земельних ділянок) в органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України", затверджених наказом Міністра оборони України №483 від 22.12.1997р., встановлено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, яке зокрема, здійснює в установленому порядку відчуження військового майна, передачу його до сфери управління центральних чи місцевих органів виконавчої влади, інших органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядним установам та організаціям, які проводять діяльність в інтересах національної безпеки і оборони, та в комунальну власність, готує пропозиції щодо зміни цільового призначення земельних ділянок Збройних Сил, надає згоду на вилучення земельних ділянок, які не використовуються Збройними Силами України. Як центральний орган виконавчої влади Міністерство оборони України є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до розділу V Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України №448 від 03.07.2013р. (далі Положення) квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин здійснюється квартирно-експлуатаційними органами ЗС України.

Відповідно до п. 2.4. Положення КЕВ (КЕЧ) здійснює безпосереднє квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, дислокованих у межах відповідальності.

Відповідно до п. 5.14 Положення фонди військових містечок та земельні ділянки, утримання яких фінансується за рахунок бюджетних асигнувань відповідно до кошторису МО України на квартирно-експлуатаційне забезпечення, обліковуються у КЕВ (КЕЧ).

Наказом Начальника Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління №94 від 09.08.2013р. "Про організацію розформування Криворізької квартирно-експлуатаційної частини району Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління" Криворізьку квартирно-експлуатаційну частину (району) Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління наказано розформувати до 31 грудня 2013 року, правонаступником розформованої Криворізької квартирно-експлуатаційної частини (району) вважати квартирно-експлуатаційний відділ міста Дніпропетровська (а.с. 13-14).

Згідно Положення про квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська (а.с. 85-89) КЕВ м. Дніпропетровська являється державною військовою бюджетною установою та є юридичною особою ().

Згідно з Довідкою Управління Державної казначейської служби України у жовтневому районі м. Дніпропетровська вих. № 04-08/105 від 17.01.2014р., КЕВ м. Дніпропетровська є розпорядником коштів та повністю фінансується з Державного бюджету (а.с. 93).

Управління містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради у своєму листі вих. №46-13 від 12.08.2016р. повідомило КЕВ м.Дніпропетровська, зокрема, що відповідно до п.п. 2.2. п. 2 рішення Криворізької міської ради від 24.06.2015р. №3727 "Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати та пільг зі сплати за землю на території міста ОСОБА_4", яке набуло чинності з 01.01.2016р., від сплати земельного податку звільняються органи державної влади та органи місцевого самоврядування; органи прокуратури й судові органи; заклади, установи та організації, спеціалізовані санаторії для реабілітації, лікування та оздоровлення хворих, військові формування, утворені відповідно до законів України, Збройні сили України та Державна прикордонна служба України, які повністю утримуються коштом державного або місцевого бюджетів (а.с. 94-96).

Згідно п.п.284.1 ст. 284 Податкового кодексу України Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

Згідно п.п. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

За розрахунком прокурора, який наведено в позовній заяві, розмір земельного податку за період з 2014 року по 2016 роки, що підлягає компенсації відповідачем з урахуванням проведених відповідачем оплат, складає 31150,15 грн. та визначається наступним чином.

За 2014 рік:

- відповідно до рішення Криворізької міської ради від 26.06.2013 №2088 були затверджені з 01.01.2014р. ставки податку на земельні ділянки на території міста з додержанням вимог п. 1 ст. 275 Податкового кодексу України визначено як для міста обласного значення з чисельністю населення від 500 до 1000 тисяч осіб, а також коефіцієнти диференціації ставки земельного податку за користування земельними ділянками певного функціонального використання.

- відповідно до п. 1 ст. 275 Податкового кодексу України у редакції, чинній на момент прийняття рішення Криворізькою міською радою, ставка податку на земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких не проведено, за 1 кв. метр становить 2,82 гривень, а коефіцієнт для міста ОСОБА_4 Ріг становить 2,5.

- відповідно до п.3 ст. 275 Податкового кодексу України коефіцієнт диференціації ставки податку земельного податку становить 3,0.

Таким чином, ставка земельного податку, яку, за твердженням прокурора, повинно сплатити ТОВ "Фенікс ЛТД" за 2014 рік обчислюється: 2,82 (ставка податку) х 2,5 (коефіцієнт для міста) х 3,0 (коефіцієнт диференціації) х 850 (площа земельної ділянки у кв. м) = 17877,50 грн. 5000,00 грн. (сплачено протягом 2014 року) = 12877,50 грн.

За 2015 рік:

- відповідно до рішення Криворізької міської ради від 25.06.2014р. №2778 були затверджені з 01.01.2015р. ставки податку за земельні ділянки на території міста з додержанням вимог п. 1 ст. 275 Податкового кодексу України визначено як для міста обласного значення з чисельністю населення від 500 до 1000 тисяч осіб, а також коефіцієнти диференціації ставки земельного податку за користування земельними ділянками певного функціонального використання;

- відповідно до п. 1 ст. 275 Податкового кодексу України у редакці, чинній на момент прийняття рішення Криворізькою міською радою, ставка податку на земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких не проведено, за 1 кв. метр становить 3,05 гривень, а коефіцієнт для міста ОСОБА_4 Ріг становить 2,5. Відповідно до п. 3 ст. 275 Податкового кодексу України коефіцієнт диференціації ставки податку земельного податку становить 2,9.

Таким чином, ставка земельного податку, яку за твердженням прокурора, повинно сплатити ТОВ "Фенікс ЛТД" за 2015 рік обчислюється: 3,05 (ставка податку) х 2,5 (коефіцієнт для міста) х 2,9 (коефіцієнт диференціації) х 850 (площа земельної ділянки у кв. м) = 18795,63 грн. 5000,00 грн. (сплачено протягом 2015 року) = 13795,63 грн.

За 2016 рік:

- відповідно до даних Держгеокадастру у Криворізькому районі нормативна грошова оцінка 1 м кв. земельної ділянки (з урахуванням коефіцієнту функціонального використання) становить 1053,41 гривень, а ставка земельного податку відповідно до рішення Криворізької міської ради від 24.05.2015р. №3757 становить 1%.

Таким чином, ставка земельного податку, яку, за твердженням прокурора, повинно сплатити ТОВ "Фенікс ЛТД" за 2016 рік обчислюється: 1053,41 грн. (нормативна грошова оцінка 1 кв. м земельної ділянки) х 850 (площа земельної ділянки у кв. м) х 0,01 (ставка податку) / 12 (кількість місяців у звітному році) = 746,17 гривень х 6 = 4477,02 грн.

Загалом, за твердженням прокурора, станом на 01.08.2016р. заборгованість ТОВ "Фенікс ЛТД" щодо компенсації земельного податку за 2014-216 роки на користь КЕВ м.Дніпропетровська становить 31150,15 грн. (12877,50 грн. = 13795,63 грн. + 4477,02 грн. = 31150,15 грн.).

У листі Криворізької південної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області вих. №17397/10/04-82-12-03 від 25.10.2016р. було повідомлено КЕВ м. Дніпропетровська про те, що КЕВ м.Дніпропетровська () перебуває на обліку в ОДПІ як платник плати за землю в центрально-Міському районі; підприємство має в користуванні земельну ділянку за адресою: м. Кривий Ріг, мкр-н Всебратське, Військове містечко 35 згідно Державного акту на право користування землею від 1980 року Б №009798; за період 2014 2016 роки підприємством сплачено земельного податку в сумі 162584,14 грн., а саме: 2014 рік 53696,70 грн., 2015 рік 66639,224 грн., 2016 рік 42248,20 грн. (по терміну нарахування 30.09.2016р.); заборгованість по земельному податку станом на 25.10.2016р. відсутня (а.с. 100).

Відповідно до ст. 30 Земельного кодексу України (1990 року), в редакції, яка діяла на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими обєктами переходить і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів.

Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України (1990 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право, а приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Відповідно до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України (2001 року) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 206 Земельного кодексу України, ст. 270 Податкового кодексу України використання землі в Україні є платним, а земельні ділянки є об'єктом оподаткування.

Статтею 2 Закону України "Про плату за землю" також встановлено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Розміри податку за земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в порядку, визначеному цим Законом. Власники ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, крім орендарів та інвесторів - учасників угоди про розподіл продукції, сплачують земельний податок.

Відповідно до а. 290.1 ст. 290 Податкового кодексу України плата за землю зараховується до відповідних місцевих бюджетів у порядку, визначеному Бюджетним кодексом України для плати за землю.

Статтею 287 п. 287.6 Податкового кодексу України передбачено, що при переході права власності на будівлю, споруду (їх частини) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

За твердженням прокурора, оскільки юридично право користування земельною ділянкою не переоформлене належним чином за відповідачем, а також не внесено відповідні зміни до Земельного кадастру, органами Державної фіскальної служби нараховується земельний податок на попереднього землекористувача КЕВ м. Дніпропетровська, відповідно до ОСОБА_3 на право користування землею серії ББ №009798. Тобто, Міністерство оборони України в особі КЕВ м. Дніпропетровська фактично сплачує земельний податок за земельну ділянку, якою фактично користується ТОВ "Фенікс ЛТД".

Таким чином, прокурор виходив із того, що з переходом до відповідача права власності на означене нерухоме майно до відповідача перейшло й право користування земельною ділянкою, а разом із цим у відповідача виникає обовязок платити за таке використання земельної ділянки орендну плату, однак через тривалу бездіяльність відповідача щодо оформлення права користування означеною земельною ділянкою це спричиняє збитки позивачам у розмірі земельного податку, який сплачується позивачем-2 за площу земельної ділянки, яка зайнята нерухомим майном, що належить відповідачеві.

Відтак причиною спору є питання виникнення у відповідача зобовязань з відшкодування збитків позивачам у позадоговірних відносинах, що виникли з приводу користування означеною земельною ділянкою.

За вимогами п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України на стороні, що подала позов лежить зобов'язання доведення тих обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно з ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

За ч.ч. 3, 4 та 6 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 77 Земельного кодексу України, землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності. Порядок використання земель оборони встановлюється законом. Особливості відчуження земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого військового майна, що підлягають реалізації, та земельних ділянок, які вивільняються у процесі реформування Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, встановлюються законом.

Земельний кодекс України та Закон України "Про використання земель оброни" не встановлює порядку компенсації землекористувачу витрат на сплату ним земельного податку особами, які користуються чужою земельною ділянкою, зокрема землями оборони.

Разом із цим положення ст.ст. 401-404 Цивільного кодексу України та ст.ст. 98-101 Земельного кодексу України визначають, що щодо земельної ділянки договором може бути встановлене право користування чужою земельною ділянкою (земельний сервітут) між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки, за яким особа, яка користується сервітутом, може бути зобовязана вносити плату.

Договір про компенсацію витрат на сплату земельного податку або договір земельного сервітуту, як і будь-який інший договір з приводу оплатного користування земельною ділянкою, на якій розташоване належне відповідачу нерухоме майно, між сторонами спору не укладався.

Натомість позивач-2 фактично взяв на себе не притаманні йому функції податкового органу по стягненню з відповідача земельного податку у вигляді компенсації своїх витрат на сплату цього ж податку за частину земельної ділянки, яка хоча і використовується фактично відповідачем, проте належить на праві користування позивачам.

Тому колегія суддів вважає, що фактичні правовідносини, які склались у даному випадку та не врегульовані відповідним договором або нормативним актом, не породжують для відповідача юридичного обовязку перед позивачем-2 зі сплати компенсації земельного податку, оскільки обмін листами, зокрема гарантійним листом, не створив певного правочину, із якого б виникали певні права та обовязки сторін щодо виконання певного цивільного чи господарського зобовязання, із зазначенням його правових підстав, фіксованого розміру чи порядку обрахунку, умов та підстав для внесення змін в таке зобовязання, строків виконання тощо.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для відшкодування збитків, місцевим господарським судом з наведених вище обставин також встановлено, що відповідач повинен був укласти договір оренди земельної ділянки та відповідно сплачувати орендну плату, але до звернення прокурора із позовом, що є предметом розгляду у даній справі, відповідачем не було здійснено дій щодо оформлення права оренди на земельну ділянку.

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Частиною 2 ст. 224 Господарського кодексу України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відмовляючи в позові місцевий господарський суд виходив із того, що у цьому випадку суд позбавлений можливості встановити дійсний розмір збитків, що підлягав би стягненню з відповідача на користь КЕВ м. Дніпропетровська.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, а дослідивши доводи апеляційної скарги прокурора, відхиляє їх, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Стаття 156 Земельного кодексу України визначає підстави відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, а саме, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок: а) вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом; б) тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання; в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок; г) погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників; ґ) приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан; д) неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Водночас, відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 157 Земельного кодексу України, відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 №284 (далі - Порядок), власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

В абз. 1 п. 2 Порядку вказано, що розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії (абз. 4 п. 2 Порядку).

У п. 3.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" від 17.05.2011 № 6 роз'яснено, що власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок, у випадках, встановлених главою 24 ЗК України, та за процедурою, передбаченою Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 N284.

Таким чином, для підтвердження факту спричинення відповідачем збитків та їх розмірів позивачі та прокурор мали надати суду відповідні докази, надання яких передбачено Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 №284.

При цьому колегія суддів приймає до уваги як обґрунтовані заперечення відповідача, що позивачі мали довести як факт так і розмір таких витрат, проте належних письмових доказів щодо сплати позивачем земельного податку за земельну ділянку, на якій розташована частина нерухомого майна ТОВ "Фенікс ЛТД", тобто понесених ним витрат на вказані цілі, як підстави заявлених позовних вимог щодо відшкодування земельного податку, до позовної заяви не надали.

Так, у листі Криворізької південної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області вих. №17397/10/04-82-12-03 від 25.10.2016р. було повідомлено КЕВ м. Дніпропетровська про те, що КЕВ м.Дніпропетровська () перебуває на обліку в ОДПІ як платник плати за землю в центрально-Міському районі; підприємство має в користуванні земельну ділянку за адресою: м. Кривий Ріг, мкр-н Всебратське, Військове містечко 35 згідно Державного акту на право користування землею від 1980 року Б №009798; за період 2014 2016 роки підприємством сплачено земельного податку в сумі 162584,14 грн., а саме: 2014 рік 53696,70 грн., 2015 рік 66639,224 грн., 2016 рік 42248,20 грн. (по терміну нарахування 30.09.2016р.); заборгованість по земельному податку станом на 25.10.2016р. відсутня (а.с. 100).

Колегія суддів звертає увагу, що співставлення відомостей, які наведено у листі Криворізької південної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області вих. №17397/10/04-82-12-03 від 25.10.2016р. із даними, які наведені у вказаних вище Податкових деклараціях компенсації земельного податку КЕВ м.Дніпропетровська (а.с. 77-83), вказує на те, що розмір сплаченого позивачем земельного податку наближений до сукупного розміру компенсації земельного податку, який сплачується на користь КЕВ м. Дніпропетровська низкою осіб, майно яких розташоване на земельних ділянках, що знаходяться в користуванні збройних сил, та не дозволяє суду визначити дійсний розмір земельного податку, який сплачується позивачем-2 саме за ту площу земельної ділянки, яка знаходиться у фактичному користуванні відповідача.

Матеріали справи також свідчать, що розмір земельної ділянки, на якому розташована частина нерухомого майна ТОВ "Фенікс ЛТД", та на думку позивача становить 850 кв. м, підтверджений лише вказівкою про таку площу земельної ділянки в означеному вище гарантійному листі ТОВ "Фенікс ЛТД", однак ці обставини не підтверджені буд-якими належними та допустимими доказами у справі та суперечать даним, які наведені в експлікації до Схеми генерального плану військового містечка №35, у якій загальна площа магазина, належного ТОВ "Фенікс ЛТД", визначена у 130 кв.м.

Не спростовані позивачем-2 та прокурором й заперечення відповідача щодо безпідставного та необґрунтованого застосування під час здійснення розрахунку заборгованості з відшкодування земельного податку коефіцієнтів, встановлених рішеннями Криворізької міської ради від 26.06.2013 року №2088 "Про ставки податку на земельні ділянки на території м. Кривого Рогу" та від 25.06.2014 року №2778 "Про внесення змін до рішення міської ради від 26.06.2013 №2088 "Про ставки податку на земельні ділянки на території м. Кривого Рогу" та затвердження додатка до нього в новій редакції", оскільки вказані коефіцієнти не застосовуються до ставок земельного податку на землі оборони.

Щодо посилання прокурора у позові в обґрунтування розрахунку заборгованості з відшкодування земельного податку за 2016 рік на дані Держгеокадастру щодо нормативної грошової оцінки 1 кв. м земельної ділянки (з урахуванням коефіцієнту функціонального використання), то до матеріалів справи не долучено відповідне документальне підтвердження, як от Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

В частині вимог про відшкодування земельного податку за 2016 рік, колегія суддів також погоджується з доводами відповідача, що як вбачається з листа Управління містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради №46-13 від 12.08.2016р., відповідно до п.п. 2.2. п. 2 рішення Криворізької міської ради від 24.06.2015р. №3727 "Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати та пільг зі сплати за землю на території міста ОСОБА_4" Збройні сили України, які повністю утримуються коштом державного або місцевого бюджетів, з 01.01.2016р. були звільнені від сплати земельного податку. Однак при цьому відповідач в добровільному порядку перерахував позивачу-2 грошові кошти на загальну суму 7461,70 грн. з компенсації земельного податку за 2016 рік (за січень-жовтень 2016 року включно), згідно виставленого йому рахунку від 26.02.2016р.

За встановлених обставин колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позовні вимоги Військового прокурора Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України у даному спорі є необґрунтованими, а тому суд першої інстанції правомірно повністю відмовив в їх задоволенні.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що господарським судом повно, всебічно та об'єктивно досліджені всі обставини справи в їх сукупності, їм надана належна правова оцінка, оскаржене рішення місцевого господарського суду повністю відповідає вимогам законодавства, тому передбачених статтею 104 ГПК України підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у справі судового рішення немає.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати прокурора, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно ст. 49 ГПК України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військового прокурора Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2017р. у справі №904/7533/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови складений 06.03.2017р.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя Е.В. Орєшкіна