ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2017 р. Справа №917/59/17

за позовом: Публічного акціонерного товариство "Банк "Фінанси та кредит" в особі уповноваженої особи ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та кредит" , (вул. Січових Стрільців (ОСОБА_2),60,м. Київ,04050)

до: Публічного акціонерного товариства "АвтоКраз", вул. Київська, 62, м. Кременчук, Полтавська область,39631

треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1. ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб, вул. Січових Стрільців, 17, м. Київ, 04053;

2. ОСОБА_3 України, вул. Інститутська, 9, м. Київ, 01601

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство "Зовнішньоторговельна фірма "КрАЗ",39631, Полтавська область, м. Кременчук, проїзд Ярославський,2

про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності

суддя Тимощенко О.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2, дов. від 10.02.2017 року

від відповідача: ОСОБА_4 дов. №6 від 04.01.2017 року

від третіх осіб: відсутні

Обставини справи: до господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариство "Банк "Фінанси та кредит" в особі уповноваженої особи ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та кредит" до Публічного акціонерного товариства "АвтоКраз" про звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності Публічному акціонерному товариству «АвтоКрАЗ» (39631, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Київська, буд. 62, ), а саме:

Частину майнового комплексу - майстерню з відкритим майданчиком для випробувань, що розташований за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Київська, будинок № 62, реєстраційний номер 29604195, а саме:

№ п/пЛітера № за планом земельної ділянки Загальна площа, кв.м.
1 М,Мп, м,м1, м2349,6

Будинок з побутовими приміщеннями механічних майстерень колишнього БУ Промбуд, що розташований за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Київська, будинок № 62, реєстраційний номер 29604235, а саме:

№п/пЛітера № за планом земельної ділянки Загальна площа, кв.м.
1. Л,л689,7

згідно договору іпотеки № 2900И/0410 від 28.04.2010р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5В, зареєстрованого в реєстрі за № 3756, шляхом визнання права власності за Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема (нова назва - Січових Стрільців), 60, ) за узгодженою сторонами ліквідаційною вартістю, що становить 6688800,00 гривень та 3643200,00 гривень відповідно, в рахунок часткового (в розмірі вартості предмета іпотеки) погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства «Зовнішньоторговельна фірма «КрАЗ» (39631, Полтавська обл., місто Кременчук, проїзд Ярославський, будинок 2, ) перед Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема (нова назва - Січових Стрільців), 60, ) за Договором мультивалютну кредитну лінію №1201м-01-07 від 28.09.2007р., яка станом на 01.12.2016р. складає 489595096,16 гривень, з яких:

- сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту 224 691 787,97 гривень;

- сума простроченої заборгованості по відсоткам 132 936 391,63 гривень;

- сума простроченої заборгованості по відсоткам 1 630 689,23 долари США, що в гривневому еквіваленті складає 41 678 092,99 гривень;

- сума простроченої заборгованості по щомісячній комісії 20 000 000,00 гривень;

- пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам, щомісячній комісії 70 288 823,57 гривень.

Ухвалою суду від 10.01.2017 року порушено провадження у даній справі, залучено до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб та ОСОБА_3 України, а також Публічне акціонерне товариство "Зовнішньоторговельна фірма "КрАЗ" в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

20.01.2017 року та 27.01.2017 року від третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача №1 (ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб) до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому третя особа №1 просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, зважаючи на ризики протиправного виведення активів банку, що призведе до штучного зменшення ліквідаційної маси, що в свою чергу може стати підставою для порушення прав безпосередньо ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб, як кредитора банку, а також інших кредиторів банку вимоги яких, наразі, акцептовано, враховуючи норми спеціального Закону.

06.02.2017 року від позивача до суду надійшла заява про залучення документів. До заяви позивачем додано виписки по договору про мультивалютну кредитну лінію №1201м-01-07 від 28.09.2007р. за період з 28.09.2007 року по 30.11.2016 року валюта гривня та виписки по договору про мультивалютну кредитну лінію №1201м-01-07 від 28.09.2007р. за період з 28.09.2007 року по 30.11.2016 року валюта долар США та копія довіреності.

07.02.2017 року від відповідача до суду надійшло клопотання про витребування у позивача доказів в порядку ст. 38 ГПК України, а саме: усіх первинних бухгалтерських документів, які підтверджують рух коштів за кредитним договором № 1201-01-07 від 28 вересня 2007 року, а саме: доказів видачі кредитних коштів та доказів оплат, здійснених відповідачем, щодо сплати кредитних коштів - по усіх видах платежів (меморіальних ордерів, платіжних доручень тощо).

Ухвалою суду від 07.02.2017 року суд відмов у задоволені даного клопотання.

Представник позивача в судових засіданнях підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача та третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в судові засідання не з'явились, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином (поштові повідомлення про вручення ухвал суду у справі в матеріалах справи).

Відповідач відзив на позов не надав, його представник усно в судовому засіданні проти позову заперечував, конкретних заперечень не повідомив суду.

28.02.2017 року до суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення кримінальної справи № 757/5595/17-к та зняття арешту з майна ПАТ «АвтоКрАЗ». В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначає, що слідчим в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України подано до Печерського районного суду м. Києва клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000279.

01.02.2017 року Печерським районним судом м. Києва у кримінальній справі № 757/5595/17-к винесено ухвалу про задоволення клопотання слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України та накладено арешт на нерухоме майно, що на праві власності належить Публічному акціонерному товариству «АвтоКрАЗ».

Також в судовому засіданні представник відповідача заявив усне клопотання про призначення судової експертизи у справі щодо зясування вартості предмету іпотеки та розміру заборгованості третьої особи на стороні відповідача перед позивачем у справі. Крім того, представник підтримав лопотання про зупинення провадження у справі до вирішення кримінальної справи № 757/5595/17-к та зняття арешту з майна ПАТ «АвтоКрАЗ».

Представник позивача проти задоволення клопотань відповідача заперечував.

При вирішенні поданих відповідачем клопотань суд враховує наступне.

Так, згідно з ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі у разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, про що виносить ухвалу.

Зазначена норма визначає сукупність обставин, за наявністю яких суддя зобов'язаний зупинити провадження у справі. За змістом вказаної для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному конкретному випадку з'ясовує як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом і чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Наявність одночасно двох цих обставин є необхідною процесуальною підставою для застосування ч. 1 ст. 79 ГПК України.

У п. 3.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини 3 і 4 ст. 35 ГПК України).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень станом на час проведення судового засідання 28.02.2017 року ухвала Печерського районного суду м. Києва у кримінальній справі № 757/5595/17-к від 01.02.2017 року про задоволення клопотання слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України та накладення арешт на нерухоме майно, що на праві власності належить Публічному акціонерному товариству «АвтоКрАЗ», не набрала законної сили.

В даному випадку відповідачем не обґрунтовано, які саме факти чи обставини можуть бути зясовані виключно в рамках кримінальної справи з огляду на предмет спору у справі № 917/59/17.

Як було зазначено вище, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто, між двома справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв'язок, який виражається в тому, що факти (обставини), встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Отже, зупинення провадження у справі № 917/59/17 за відсутністю достатніх підстав є порушенням розумних строків тривалості судового провадження, що може вважатися порушенням права на справедливий і публічний розгляд справи в суді.

Стосовно призначення експертизи у даній справі, то суд також відмовляє у задоволенні клопотання.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас і згідно з частиною першою статті 41 ГПК експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань. Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідач просив суд призначити експертизу щодо визначення розміру заборгованості третьої особи на стороні відповідача перед позивачем. Отже, питання експертизи в даному випадку стосуються порядку проведення позичальником (ПАТ «Зовнішньоторговельна фірма «КрАЗ» ) розрахунків з банком (позивачем) за кредитним договором. Проте, порядок та строки повернення тіла кредиту, сплати відсотків за користування кредитом сторони погодили в умовах зазначеного договору та у додаткових угодах до нього.

Таким чином, відповідач просить суд на вирішення судового експерта поставити питання, що безпосередньо стосуються умов зазначеного кредитного договору та можуть бути вирішені судом шляхом надання оцінки умовам договору в сукупності з іншими наявними в матеріалах справи доказами (розрахунком кредитної заборгованості, наданим позивачем, банківськими виписками про рух коштів по рахунках відповідача та іншим).

Аналогічна позиція наведена і у постанові ВГСУ від 24 січня 2017 року по справі № 917/1011/16, яка розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Питання щодо вартості предмету іпотеки врегульовано умовами договору іпотеки.

Крім того, дії відповідача, направлені на ініціювання проведення у справі судових експертиз, подача заяв про зупинення провадження у справі до розгляду інших справ, призводять до затягування судового процесу та є зловживанням своїми процесуальними правами.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку справи, в якій вона є стороною. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи вищенаведені законодавчі приписи, суд дійшов висновку про недоцільність проведення експертизи з огляду на те, що матеріали справи містять достатньо доказів, які можна дослідити при розгляді справи у судовому засіданні. Тобто, відсутня дійсна потреба у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування та підлягають дослідженню судом.

Справа розглядається за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні 28.02.2017 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення та повідомив дату складання повного рішення у відповідності до ст.. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 28 вересня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Зовнішньоторговельна фірма «КрАЗ», яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Зовнішньоторговельна фірма «КрАЗ» ( позичальник, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача) та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» ( банк, позивач) було укладено кредитний договір № 1201-01-07 зі змінами та доповненнями (Кредитний договір), згідно якого банк повинен був надати позичальнику кредит в сумі 70 000 000,00 гривень, а позичальник зобов'язувався повернути отримані грошові кошти згідно графіку погашення кредиту (Додаток № 1 до Кредитного договору), з кінцевим строком погашення до 20 вересня 2008р., і сплатити за користування кредитом проценти в розмірі 13% річних (а за користування кредитом з моменту, вказаного в підпункті «б», «в» п.3.1. Кредитного договору, сплатити проценти в підвищеному розмірі). До кредитного договору банк та позичальник підписали ряд додаткових угод.

В забезпечення виконання умов Кредитного договору між банком та Публічним акціонерним товариством «АвтоКрАЗ», яке є правонаступником Холдингової компанії «АвтоКрАЗ» у формі Відкритого акціонерного товариства (Іпотекодавець, відповідач), був укладений договір іпотеки № 2900И/0410 від 28.04.2010р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 3756, із змінами та доповненнями (Договір іпотеки).

Як вказує позивач, банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кошти в розмірі та на умовах, передбачених вищезазначеним договором. В свою чергу, позичальник скористався кредитними коштами, свої зобов'язання за Кредитним договором в частині повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконав. Строк виконання зобов'язань настав 01 грудня 2015р.

За твердженням позивача, заборгованість ПАТ «Зовнішньоторговельна фірма «КрАЗ» станом на 01.12.2016р. за договором про мультивалютну кредитну лінію № 120ІМ-01-07 від 28.09.2007р. складає 489 595 096,16 гривень, з яких: сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту 224 691 787,97 гривень; сума простроченої заборгованості по відсоткам 132 936 391,63 гривень; сума простроченої заборгованості по відсоткам 1 630 689,23 долари США, що в гривневому еквіваленті складає 41 678 092,99 гривень; сума простроченої заборгованості по щомісячній комісії 20 000 000,00 гривень; пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам, щомісячній комісії 70 288 823,57 гривень.

Згідно з п. 8.4.З. Договору іпотеки Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання Іпотекодавцем зобов'язань, забезпечених Іпотекою за цим-договором, вони не будуть виконані чи будуть виконані неналежним чином.

Відповідно до п. 8.4.7. Договору іпотеки у разі виникнення права звернення стягнення на Предмет іпотеки Іпотекодержатель має право реалізувати його відповідно до договору Іпотеки.

Банк заявив вимогу відповідачу про негайне усунення порушень Кредитного договору, виконання зобов'язання щодо сплати заборгованості за Кредитним договором в повному обсязі та попередження, що у разі невиконання зазначених вимог протягом 30 днів, Банком буде ініційовано звернення стягнення на вищевказаний предмет іпотеки, що підтверджується копією вимоги № 3-243110/12147 від 18.11.2016р. ( арк.. справи 202-211, том 2). Вимогу аналогічного змісту ОСОБА_3 заявив також ПАТ «Зовнішньоторговельна фірма «КрАЗ» за № 3-243110/12185 від 18.11.2016р. (арк. справи 212-221, том 2).

Проте, відповідач та третя особа на його стороні на пред'явлені вимоги не відреагували і до теперішнього часу заборгованість за Кредитним договором не погашена, що й стало підставою для звернення позивача до суду із цим позовом.

Таким чином, з посиланням на ст.ст. 16, 526, 572, 590, 610, 611 Цивільного кодексу України; ст.ст. 1,16, 54, 55, 56, 57 Господарського процесуального кодексу України, умови Договору про мультивалютну кредитну лінію №1201м-01-07 від 28.09.2007р. та Договору іпотеки від 28.04.2010р., постанову Вищого господарського суду України від 25.10.2016р. по справі № 910/7171/16, постанову Вищого господарського суду України від 12.10.2016 по справі №910/16924/15, постанову ВСУ від 11.12.2013 року по справі № 6-124цс13 , позивач просив суд задовольнити його вимоги та звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 вересня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Зовнішньоторговельна фірма «КрАЗ», яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Зовнішньоторговельна фірма «КрАЗ» та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено кредитний договір № 1201-01-07 зі змінами та доповненнями (арк.. справи 47-57, том 1), згідно якого банк повинен був надати позичальнику кредит в сумі 70 000 000,00 гривень, а позичальник зобов'язувався повернути отримані грошові кошти згідно графіку погашення кредиту (Додаток № 1 до Кредитного договору), з кінцевим строком погашення до 20 вересня 2008р., і сплатити за користування кредитом проценти в розмірі 13% річних (а за користування кредитом з моменту, вказаного в підпункті «б», «в» п.3.1. Кредитного договору, сплатити проценти в підвищеному розмірі).

До кредитного договору банком та позичальником було підписано ряд додаткових угод ( арк. справи 58-250, том 1, арк.. справи 1-170, том 2).

Додатковою угодою від 17.02.2009р. до Кредитного договору було змінено назву Кредитного договору на договір про невідновлювану кредитну лінію № 1201-01-07 від 28.09.2007р.

Додатковою угодою від 30.10.2012р. було змінено назву договору про невідновлювану кредитну лінію № 1201-01-07 від 28.09.2007р на договір про мультивалютну кредитну лінію № 1201м-01-07 від 28.09.2007р.

В редакції додаткової угоди від 05.10.2015р. (остаточний варіант) надання кредитних коштів здійснювалося окремими частинами (траншами) на умовах, визначених Кредитним договором в межах відновлюваної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості, що встановлювався згідно з Графіком встановлення ліміту кредитної лінії (Додаток № 67 до Кредитного договору), зі сплатою за користування кредитними коштами процентів відповідно до розділу 3 цього Договору.

Згідно з додатковою угодою від 14.08.2015р. до Кредитного договору підпункт а) пункту 3.1. Кредитного Договору викладено в новій редакції.

Додатковою угодою від 29.01.2015р. підпункт б) пункту 3.1. Кредитного договору змінено та викладено в наступній редакції: у разі порушення Позичальником строків погашення згідно з Графіком встановлення ліміту кредитної лінії, що зазначений в п. 1.1.1. Кредитного договору: за кредитом в національній валюті України - 50 % річних від суми невиконаного своєчасно зобов'язання за кредитом згідно вищезгаданим Графіком, за період часу з моменту непогашення кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї заборгованості за кредитом; по кредиту у доларах США - 26,00 % річних від суми невиконаного своєчасно зобов'язання за кредитом згідно з вищезгаданим Графіком, за період часу з моменту непогашення кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї заборгованості за кредитом.

Додатковою угодою від 18.09.2014р. підпункт с) пункту 3.1. Кредитного договору змінено та викладено в наступній редакції:

с) - за кредитом в національній валюті України - 50% річних за користування траншем в період з дня, наступного за термін, що зазначений в п. 2.5. Кредитного договору, а також у випадку порушення строків повернення кредитних коштів, що вказані в п.п.4.5., 6.1. Кредитного договору, до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом;

- за кредитом у доларах США - 26,00 % річних за користування траншем в період з дня, наступного за термін, що зазначений в п. 2.5. Кредитного договору, а також у випадку порушення строків повернення кредитних коштів, що вказані в п.п.4.5., 6.1. Кредитного договору, до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 3.4. Кредитного договору (в редакції Додаткової угоди від 28.08.2015 року), нарахування і сплата процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Позичальник сплачує проценти в строк з 26 числа кожного місяця та не пізніше за останній робочий день кожного місяця. У зазначений строк сплачуються проценти, нараховані за користування кредитними коштами з 26 числа попереднього місяця до 25 числа поточного місяця (включно).

Позичальник сплачує проценти за останній звітний період (тобто звітний період, в якому наступає термін повернення кредиту) не пізніше терміну повернення кредиту, що вказаний в п. 2.5. Кредитного договору.

Пунктом 7.1. Кредитного договору визначено, що за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів та/або комісійної винагороди Позичальник сплачує Банку пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожний день прострочення.

Згідно з п.2.5. Кредитного договору (в редакції додаткової угоди від 26.08.2015р. до Кредитного договору) Позичальник зобов'язується повернути кредитні кошти Банку до 01 грудня 2015р. згідно з Графіком погашення кредитної лінії, зазначеного у п. 1.1.1. Кредитного договору шляхом переказу грошових коштів на відповідні позичкові рахунки. Погашення заборгованості по кожному траншу здійснюється в тій же валюті, в якій були надані кредитні кошти.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням позичальником грошового зобов'язання за кредитним договором по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування ними та нарахованої за прострочення виконання грошового зобов'язання пені та комісії, у зв'язку з чим позивач вказує на існування правових підстав для звернення в рахунок часткового погашення такої заборгованості стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором шляхом визнання за позивачем права власності на предмет іпотеки, що станом на сьогоднішній день належить відповідачу.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В даному випадку спірні правовідносин між сторонами виникли на підставі договору кредиту та іпотечного договору, а тому вони підпадають під правове регулювання в т.ч. § 6 Глави 49, Глави 71 Цивільного кодексу України та Закону України "Про іпотеку".

Вказані договори є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно зі ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, та, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Матеріалами справи підтверджується належне виконання позивачем своїх зобов'язань за договором кредиту та надання позичальнику кредитних коштів в розмірі, визначеному договором, користування ними останнім у період з моменту видачі та по сьогоднішній день, а також, порушення умов кредитного договору в частині повернення їх позичальником. Виписки по договору про мультивалютну кредитну лінію №1201м-01-07 від 28.09.2007р. за період з 28.09.2007 року по 30.11.2016 року валюта гривня та виписки по договору про мультивалютну кредитну лінію №1201м-01-07 від 28.09.2007р. за період з 28.09.2007 року по 30.11.2016 року валюта долар США залучені до матеріалів справи ( арк. справи 150-250, том 3, арк.. справи 1-106, том 4).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу країни суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Отже, матеріалами справи підтверджується наявність у позичальника станом на 01.12.2016 року (дата, станом на яку позивачем здійснюється розрахунок заборгованості) грошового зобов'язання по поверненню на користь позивача кредитних коштів у загальному розмірі. 489 595 096,16 гривень, з яких: сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту 224 691 787,97 гривень; сума простроченої заборгованості по відсоткам 132 936 391,63 гривень; сума простроченої заборгованості по відсоткам 1 630 689,23 долари США, що в гривневому еквіваленті складає 41 678 092,99 гривень; сума простроченої заборгованості по щомісячній комісії 20 000 000,00 гривень; пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам, щомісячній комісії 70 288 823,57 гривень.

Доказів на спростування викладеного відповідачем, третьою особою на стороні відповідача до суду не надано.

Частиною 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Положеннями ч. 1 ст. 574 Цивільного кодексу України встановлено, що застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Із матеріалів справи вбачається, що з метою забезпечення виконання взятих Публічним акціонерним товариством «Зовнішньоторговельна фірма «КрАЗ» за кредитним договором зобов'язань (в т.ч. з дострокового повернення всієї суми кредитних коштів) між банком та відповідачем було укладено іпотечний договір, до якого також підписано додаткові угоди (арк. справи 171-198, том 2).

Так, відповідно п. 1 Договору іпотеки Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно, а саме:

Частину майнового комплексу - майстерню з відкритим майданчиком для випробувань, що розташований за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Київська, будинок № 62, реєстраційний номер 29604195, а саме:

№п/пЛітера № за планом земельної ділянкиЗагальна площа, кв.м.
1М, Мп, м,м1,м2349,6
Надалі Предмет іпотеки № 1

Будинок з побутовими приміщеннями механічних майстерень колишнього БУ «Промбуд», що розташований за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Київська, будинок № 62, реєстраційний номер 29604235, а саме:

№п/пЛітера № за планом земельноїЗагальна
ділянкиплоща, кв.м.
1Л, л689,7

Надалі Предмет іпотеки № 2, разом надалі - Предмет іпотеки.

Предмет іпотеки, розташований на земельній ділянці загальною площею 1310926 кв.м. (ділянка № 1 кадастровий номер :04:001:0113), яка передана Іпотекодавцю в оренду згідно Договору оренди землі, укладеного між Кременчуцькою міською радою та Іпотекодавцем строк на 10 (десять) років та посвідченого ОСОБА_6, приватним нотаріусом Кременчуцького нотаріального округу 12 червня 2008 року за реєстровим № 3697, зареєстрованого у Кременчуцькому районному відділенні Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 26 червня 2008 року № 01.

Пунктом 2 Договору іпотеки (в редакції додаткової угоди від 10.09.2014р. до Договору іпотеки) визначено, що зазначений Предмет іпотеки передається в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих:

- Публічному акціонерному товариству „Зовнішньоторговельна фірма КрАЗ" (надалі - Позичальник) за Договором про мультивалютну кредитну лінію №1096м-01-06 від „19"липня 2006року (надалі - Основне зобов'язання-1) на суму 379 790 000,00 гривень, строком до 14 липня 2015 року, а також процентів за користування кредитом, визначених пунктом 3.1. Основного зобов'язання-1 та змінах до нього, а також сплати комісійної винагороди, неустойки за цим договором або за Основним зобов'язанням-1, враховуючи відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів за вищезазначеними договорами відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки, в повному обсязі, в тому числі витрати за виконавчим написом, визначеному на момент фактичного задоволення вимог. Відсотки за користування кредитом сплачуються Позичальником Іпотекодержателю згідно пункту 3.4 Основного зобов' язання-1.

Позичальнику за Договором про мультивалютну кредитну лінію М120ІМ-01-07 від „28" вересня 2007 року (надалі - Основне зобов'язання-2) з лімітом максимальної заборгованості 400 000 000,00 гривень, строком до 14 липня 2015 року, а також процентів за користування кредитом, визначених пунктом 3.1. Основного зобов'язання-2 та змінах до нього, а також сплати комісійної винагороди, неустойки за цим договором або за Основним зобов'язанням-2, враховуючи відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів за вищезазначеними договорами, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки, в повному обсязі, в тому числі витрати за виконавчим написом, визначеному на момент фактичного задоволення вимог. Відсотки за користування кредитом сплачуються Позичальником Іпотекодержателю згідно пункту 3.4 Основного зобов'язання-2.

Відповідно до п. 4. Договору Іпотеки:

Предмет іпотеки-1 належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва № 59 про право власності на частину майнового комплексу, виданого Кременчуцькою міською радою Полтавської області 17 квітня 2001 року на підставі рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 700 від 17 квітни 2001 року про оформлення права власності, зареєстрованого Комунальним підприємством „Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації" 17 квітня 2001 року в реєстрову книгу № Н-2 за реєстровим № 662 та зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 16 березня 2010 року за реєстраційним номером 29604195, номер запису: 662, в книзі: Н-2, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25585604 від 16 березня 2010 року, виданого Комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації.»

Предмет іпотеки-2 належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва № 59 про право власності на частину майнового комплексу, виданого Кременчуцькою міською радою Полтавської області 17 квітня 2001 року на підставі рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 700 від 17 квітня 2001 року про оформлення права власності, зареєстрованого Комунальним підприємством „Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації"" 17 квітня 2001 року в реєстрову книгу № Н-2 за реєстровим № 662 та зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 02 лютого 2010 року за реєстраційним номером 29604235, номер запису 662, в книзі: Н-2, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25209277 від 02 лютого 2010 року, виданого Комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації.»

Відповідно до п. З Договору іпотеки узгоджена сторонами ринкова вартість Предмету іпотеки-1, враховуючи оцінку, викладену у Звіті про експертну оцінку, видану ТОВ «Кредитне Брокерське Агентство» 18.02.2010р., становить 7 432 000,00 гривень. Узгоджена сторонами ринкова вартість Предмету іпотеки-2, враховуючи оцінку, викладену у Звіті про експертну оцінку, видану ТОВ «Кредитне Брокерське Агентство» 18.02.2010р., становить 4 048 000,00 гривень.

Сторони дійшли взаємної згоди, що звернення стягнення на Предмет іпотеки-1, Предмет іпотеки-2 здійснюється за ліквідаційною вартістю Предмета іпотеки-1, Предмета іпотеки-2. Ліквідаційна вартість Предмету іпотеки - це вартість, яка може бути отримана за умови продажу Предмету іпотеки у строк, що є значно коротшим від строку експозиції подібного майна, протягом якого воно може бути продане за ціною, яка дорівнює ринковій вартості. Узгоджена сторонами ліквідаційна вартість Предмету іпотеки-1 та Предмету іпотеки-2, враховуючи оцінку, викладену у Звіті про експертну оцінку, виданому ТОВ «Кредитне Брокерське Агентство» 18 лютого 2010р., становить б 688 800,00 гривень та 3 643 200,00 гривень відповідно.

Отже, матеріалами справи підтверджується неналежне виконання позичальником грошового зобов'язання по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування ними. Жодних доказів сплати суми боргу, зазначеної у позові, ані позивальником , ані відповідачем суду не подано. В судових засіданнях представник відповідача також не вказував про наявність таких доказів.

Строк виконання зобов'язань настав 01 грудня 2015р.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням, зокрема, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з п. 8.4.З. Договору іпотеки Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання Іпотекодавцем зобов'язань, забезпечених Іпотекою за цим-договором, вони не будуть виконані чи будуть виконані неналежним чином.

Відповідно до п. 8.4.7. Договору іпотеки у разі виникнення права звернення стягнення на Предмет іпотеки Іпотекодержатель має право реалізувати його відповідно до договору Іпотеки.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 заявив вимогу відповідачу про негайне усунення порушень Кредитного договору, виконання зобов'язання щодо сплати заборгованості за Кредитним договором в повному обсязі та попередження, що у разі невиконання зазначених вимог протягом 30 днів, Банком буде ініційовано звернення стягнення на предмет іпотеки, що підтверджується копією вимоги № 3-243110/12147 від 18.11.2016р. ( арк.. справи 202-211, том 2). Аналогічну вимогу ОСОБА_3 також заявив і ПАТ «Зовнішньоторговельна фірма «КрАЗ» за № 3-243110/12185 від 18.11.2016р. (арк. справи 212-221, том 2).

Проте, відповідач та позивальник на пред'явлені вимоги не відреагували, до теперішнього часу заборгованість за Кредитним договором не погашена.

Згідно з п. 10 Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд Іпотекодержателя: або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса, або Іпотекодержателем самостійно на умовах Договору іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки (у тому числі при самостійному продажу Іпотекодержателем та при передачі Предмету іпотеки Іпотекодержателю у власність та ін.) здійснюється за ліквідаційною вартістю Предмету іпотеки.

Відповідно до п. 11 Договору іпотеки, за вибором Іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог Іпотекодержателя:

- за рішенням суду (згідно умов п. 11.1. Договору іпотеки);

- у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса (згідно умов п.п 11.2. Договору іпотеки);

- згідно з застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в п.п 11.3.1 та 11.3.2. Договору іпотеки:

За змістом п. 11.3.1.Договору іпотеки задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобов'язання у порядку встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; продаж Іпотекодержателем від свого імені Предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України "Про іпотеку" (п.11.3.2).

Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Частиною першою ст. 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 590, ч. 2 ст. 592 ЦК України, ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» встановлено право заставодержателя (іпотекодержателя) на звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) у разі неналежного виконання основного зобов'язання, а також право заставодержателя (іпотекодержателя) вимагати дострокового виконання основного зобов'язання у разі порушення заставодавцем (іпотекодавцем) обов'язків, встановлених іпотечним договором (договором застави), а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет застави (іпотеки).

Таким чином, у позивача, як іпотекодержателя, виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідач не надав доказів наявності згоди на передачу предмета іпотеки у власність позивачу в позасудовому порядку, вимога позивача щодо погашення заборгованості за кредитним договором, направлена позивачем відповідно до ст.ст.33-35 Закону України «Про іпотеку», задоволена не була, позивачем також не було отримано виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, що свідчить про наявність спору між сторонами по справі з приводу виконання зобов'язань, що витікають з Іпотечного договору.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Виходячи з положень частини 2 статті 16 ЦК України, статей 33, 36, частини 1 статті 37 Закону України «Про іпотеку», не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.

Відповідна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 р. № 3-43гс14.

Також Верховний Суд України постановами від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1219цс16, від 12 жовтня 2016 року № 6-504цс16 залишив в силі судові рішення про задоволення позовних вимог іпотекодавців про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього, зазначивши у вказаних постановах, що ураховуючи сутність іпотеки та зміст правових механізмів забезпечення прав усіх сторін спірних правовідносин, ефективним способом відновлення прав кредитора є застосування передбаченої сторонами в договорі процедури звернення стягнення на іпотечне майно як однієї з умов надання (отримання) кредиту.

За правовою позицію, викладеною Верховним Судом України у зазначених постановах, установивши факт невиконання позичальником грошових зобов'язань за кредитним договором, суд вірно вирішив спір по суті, захистивши порушені права кредитодавця щодо виконання позичальником грошових зобов'язань, забезпечених іпотекою, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем (позичальником).

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За таких обставин та враховуючи викладене вище позов підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 49 ГПК України позивачем понесені судові витрати, пов'язані з розглядом справи, зокрема витрати по сплаті судового збору, то зазначені витрати відшкодовуються за рахунок відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. ст. 33,43, 49, 75,82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. В рахунок часткового погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства Зовнішньоторговельна фірма КрАЗ (39631, Полтавська обл., місто Кременчук, проїзд Ярославський, будинок 2, ідентифікаційний код 05593453) перед Публічним акціонерним товариством Банк Фінанси та Кредит (04050, м. Київ, вул. Артема (нова назва - Січових Стрільців), 60, ідентифікаційний код 09807856) за Договором мультивалютну кредитну лінію №1201м-01-07 від 28.09.2007р., яка станом на 01.12.2016р. складає 489595096,16 гривень, з яких:

- сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту 224 691 787,97 гривень;

- сума простроченої заборгованості по відсоткам 132 936 391,63 гривень;

- сума простроченої заборгованості по відсоткам 1 630 689,23 долари США, що в гривневому еквіваленті складає 41 678 092,99 гривень;

- сума простроченої заборгованості по щомісячній комісії 20 000 000,00 гривень;

- пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам, щомісячній комісії 70 288 823,57 гривень;

Звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності Публічному акціонерному товариству АвтоКрАЗ (39631, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Київська, буд. 62, ідентифікаційний код 05808735), а саме:

Частину майнового комплексу - майстерню з відкритим майданчиком для випробувань, що розташований за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Київська, будинок № 62, реєстраційний номер 29604195, а саме:

№ п/пЛітера № за планом земельної ділянки Загальна площа, кв.м.
1М,Мп, м,м1, м2349,6

Будинок з побутовими приміщеннями механічних майстерень колишнього БУ Промбуд, що розташований за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Київська, будинок № 62, реєстраційний номер 29604235, а саме:

№п/пЛітера № за планом земельної ділянки Загальна площа, кв.м.
1. Л,л689,7

згідно договору іпотеки № 2900И/0410 від 28.04.2010р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 3756, шляхом визнання права власності за Публічним акціонерним товариством Банк Фінанси та Кредит (04050, м. Київ, вул. Артема (нова назва - Січових Стрільців), 60, ) за узгодженою сторонами ліквідаційною вартістю, що становить 6688800,00 гривень та 3643200,00 гривень відповідно.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства АвтоКрАЗ (39631, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Київська, буд. 62, ідентифікаційний код 05808735)на користь Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит (04050, м. Київ, вул. Артема (нова назва - Січових Стрільців), 60, ідентифікаційний код 09807856) 154 980 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ з набранням рішенням законної сили.

Повне рішення складено 03.03.2017 року

Суддя Тимощенко О.М.

Примітка : Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня прийняття рішення, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією