ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року Справа № 3/32-Б
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М., - головуючого (доповідач у справі),
Коваленка В.М.,
Короткевича О.Є.,
розглянувши касаційну скаргу малого приватного підприємства "Атлант-будсервіс", м. Коростень Житомирської області
на ухвалувід 14.04.2016 господарського суду Житомирської області в частині пунктів 6 та 10 її резолютивної частини
та постановувід 23.09.2016 Рівненського апеляційного господарського суду
у справі№ 3/32-Б господарського суду Житомирської області
про банкрутство приватного підприємства "ВАЛком-монтаж", м. Коростень Житомирської області
ліквідаторКіналевський М.Є., м. Житомир
голова комітету кредиторів публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", м. Київ
в судовому засіданні взяв участь:

ліквідаторКіналевський М.Є., особисто

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 20.07.2010 порушено провадження у справі № 3/32-Б про банкрутство приватного підприємства "ВАЛком-монтаж" (далі - ПП "ВАЛком-монтаж", боржник) в порядку загальних норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній до 19.01.2013, далі - Закон про банкрутство).

Постановою від 12.06.2012 визнано боржника банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатора банкрута, зобов'язано його вчинити певні дії та інше.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 14.04.2016 у справі № 3/32-Б (суддя Маріщенко Л.О.) за наслідком розгляду ряду заяв та клопотань учасників провадження у справі замінено Управління пенсійного фонду України в м. Коростень та Коростенському районі Житомирської області на його правонаступника - Коростенське об'єднане Управління пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - УПФУ в Житомирській області); затверджено звіт арбітражного керуючого Кіналевського М.Є. (далі - ліквідотор) про оплату послуг за період з 01.01.2016 по 29.02.2016 на загальну суму 5 512 грн.; стягнуто з малого приватного підприємства "Атлант-будсервіс" (далі - ПП "Атлант-будсервіс", заявник) на користь ліквідатора 7 689 грн. боргу з оплати послуг; задоволено клопотання ліквідатора про приведення у відповідність до законодавства реєстр вимог кредиторів та віднесено грошові вимоги публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" в особі Житомирської дирекції сумі 1 347 131,88 грн., не задоволені за рахунок реалізації заставного майна до четвертої черги реєстру вимог кредиторів боржника; зупинено провадження у цій справі на час проведення судової економічної експертизи та інше.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 23.09.2016 (судді: Демянчук Ю.Г. - головуючий, Юрчук М.І., Крейбух О.Г.) ухвалу від 14.04.2016 в частині п. п. 6,10 резолютивної частини залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції та ухвалою місцевого господарського суду в частині п. п. 6, 10 її резолютивної частини заявник звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх у вказаній частині скасувати.

Касаційна скарга мотивована порушенням судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема ст.ст. 31, 11, 25, 26, 31 Закону про банкрутство, ст.ст. 41, 43, 44, 25, 79, 91, 103, 119 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Заявник зазначає, що судами передчасно віднесено залишок непогашеної суми грошових вимог забезпеченого кредитора до четвертої черги з огляду на наявність нереалізованого заставного майна боржника та вказує, що питання щодо оплати послуг ліквідатора вже було предметом розгляду у цій справі про банкрутство, відповідно винесення аналогічного рішення є безпідставним.

Заслухавши пояснення учасника судового засідання, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно із статтею ст. 1117 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

При цьому, суд касаційної інстанції не зв'язаний доводами касаційної скарги щодо порушення чи неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права та може встановлювати порушення чи неправильне застосування відповідних норм, на які не було посилання в такій скарзі.

Разом з тим, у разі коли за результатами перевірки судом касаційної інстанції буде встановлено, що фактичні обставини, які входять до предмета доказування у цій справі, з'ясовані судом першої або апеляційної інстанції з достатньою повнотою, однак допущено помилки у застосуванні норм матеріального права, як наслідок висновки суду першої та апеляційної інстанції не відповідають цим обставинам, суд касаційної інстанції приймає нове рішення.

Між тим, аналогічна правова позиція викладена у п. 11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 11 "Про деякі питання практики застосування розділу XII-1 Господарського процесуального кодексу України".

За приписами частини 2 статті 41 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) справи про банкрутство розглядаються в порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Як встановлено судами попередніх інстанцій протягом 2015-2016 років від учасників провадження у справі про банкрутство боржника - ліквідатора Кіналевського М.Є., ПП "Атлант-будсервіс", УПФУ в Житомирській області надійшло ряд заяв та клопотань, які містили вимоги щодо здійснення правонаступництва, затвердження звіту про оплату послуг та відшкодування витрат ліквідатора, проведення судово-економічної експертизи та приведення у відповідність реєстру вимог кредиторів боржника.

Слід зазначити, що розгляд вищевказаних заяв відбувався за відокремленими провадженнями в одному судовому засіданні, за результатами розгляду яких було винесено єдину ухвалу господарського суду Житомирської області від 14.04.2016 у справі № 3/32-Б.

Між тим, відокремлені провадження, що здійснюються господарським судом у провадженні якого знаходиться справа про банкрутство та безпосередньо її стосуються, мають свій предмет розгляду, а також специфічну матеріально-процесуальну основу.

Наприклад, під час розгляду грошових вимог кредиторів можуть застосовуватися норми господарського, цивільного, трудового та фінансового права, з урахуванням нормами Закону про банкрутство та ГПК України.

Отже в порядку відокремленого провадження здійснюється розгляд заяв щодо оплати послуг арбітражного керуючого, проведення судово-економічної експертизи, здійснення процесуального правонаступництва та спорів на предмет грошових вимог кредиторів, у тому числі забезпечених.

Однак, розгляд одночасно різнорідних вимог з винесенням єдиного судового рішення, порушує права та охоронювані інтереси заінтересованих осіб та учасників провадження у справі про банкрутство, а також суперечить положенням ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950, що була ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997, оскільки порушує право на ефективний засіб юридичного захисту прав та свобод.

Враховуючи вищезазначене, а також приписи, наведені в п. 4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", наслідком звернення особи до господарського суду у неналежний спосіб захисту порушеного права або охоронюваного інтересу може бути відмова у задоволенні заявлених вимог.

До викладеного слід додати, що розглядаючи заяви ліквідатора Кіналевського М.Є., ПП "Атлант-будсервіс", УПФУ в Житомирській області судами ні першої, ні апеляційної інстанцій не було враховано, що вимоги у заявах цих учасників процедури банкрутства, хоча і регулюються одним законом, однак порядок та правові підстави їх розгляду, як вже було зазначено вище, є різними. У зв'язку із цим їх сумісний розгляд може перешкодити з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та повному й всебічному розгляду цих вимог.

Крім того судами попередніх інстанцій не враховано того факту, що провадження у справі про банкрутство ПП "ВАЛком-монтаж" здійснюється в порядку редакції Закону про банкрутство, чинній до 19.01.2013, згідно імперативних приписів якого господарський суд не має права зупиняти провадження у справі про банкрутство (ч. 17 ст. 11 цього Закону).

У той же час допущені порушення норм Закону про банкрутство та ГПК України не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції в силу встановлених меж перегляду справи в суді касаційної інстанції та повноважень останнього (ст. ст. 1115, 1117 ГПК України).

Відтак, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. При новому розгляді справи суду необхідно усунути визначені у даній постанові недоліки та врахувати наведені вказівки суду касаційної інстанції.

З урахуванням викладеного та керуючись нормами ст.ст. 41, 12, 57, 101, 1115, 1117, 1119 - 11111, 11112, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу малого приватного підприємства "Атлант-будсервіс" задовольнити частково.

2. Ухвалу господарського суду Житомирської області від 14.04.2016 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 23.09.2016 у справі № 3/32-Б скасувати.

3. Справу № 3/32-Б в цій частині передати на новий розгляд до господарського суду Житомирської області.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді В.М. Коваленко

О.Є.Короткевич