РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2017№910/24103/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/24103/16

за позовом закритого акціонерного товариства «Аероплан» (закрытое акционерное общество «Аэроплан»), м. Москва, Російська Федерація,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Група Рітейлу України», м. Київ,

про стягнення 64 000 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав,

за участю представників сторін:

позивача - Тененікої Т.А. (довіреність від 10.12.2016 №б/н);

відповідача - Демочка В.В. (довіреність від 19.10.2016 №б/н).

Закрите акціонерне товариство «Аероплан» (закрытое акционерное общество «Аэроплан»; далі - ЗАТ «Аероплан») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Група Рітейлу України» (далі - Товариство) 64 000 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав позивача на назву аудіовізуального твору «Фиксики», персонажів «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_4», «Фаєр» і «ІНФОРМАЦІЯ_1» аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «Фиксики».

Позов мотивовано тим, що: 01.09.2009 ЗАТ «Аероплан» і ОСОБА_4 було укладено авторський договір № А0906 (далі - Договір), за умовами якого позивач є власником виключних майнових авторських прав на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал «Фиксики» та його складові частини і має право захищати свої права у тому числі шляхом звернення до господарського суду з даним позовом; 03.11.2016 у магазині «Караван», що належить Товариству та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лугова, 12, здійснювався продаж (реалізація, розповсюдження) товарів (іграшки дитячі, а саме пазли та пластикова фігурка зеленого кольору), на яких без дозволу позивача зображено персонажі «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_4», «Фаєр» і «ІНФОРМАЦІЯ_1» аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «Фиксики» та використано назву вказаного твору.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.12.2016 порушено провадження у справі.

Позивач 03.02.2017 подав суду документи, підготовлені на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

06.02.2017 ЗАТ «Аероплан» подало суду клопотання про долучення речових доказів, а саме: оптичного диску для лазерних систем зчитування Verbatium CD-R з відеозаписом фіксації порушення; деталізацію відеозапису процесу закупки контрафактного товару.

Товариство 07.02.2017 подало суду відзив на позов, в якому зазначило таке:

- копію фіскального чеку від 03.11.2016 №106 не можна вважати належним доказом, оскільки він не містить вказівок на назву чи приналежність придбаних товарів до аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «Фиксики»;

- у фіскальному чеку зазначено назву товарів: « 840204 - Іграшка Пазли 80елемент 230*165 1шт. W/O» - 2 штуки; « 190306 - Іграшка Фікстікі W/O» - 1 штука; цифри 840204 та 190306 - це артикул під яким продається той чи інший товар відповідача;

- оригінальною назвою аудіовізуального твору є «Фиксики», а в доданому позивачем до позовної копії фіскального чеку вказано «Фікстікі»;

- на оригінальному товарі, який реалізується Товариством під вказаними артикулами, а саме: 840204 та 190306, не міститься ні зображень зі спірного аудіовізуального твору, ані його назви;

- відповідач не погоджується, що персонажі «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_4» і «ІНФОРМАЦІЯ_1» є самостійними частинами твору, можуть використовуватися самостійно та охороняються відповідно до статті 9 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (далі - Закон); позивачем не надано достатніх доказів того, що фрагмент, зображений на товарі, придбаному нібито у магазині відповідача, є самостійним твором;

- Товариство не погоджується з розміром компенсації, яку просить стягнути позивач;

- відповідач не є виробником товару, не має відношення до розробки дизайну і оформлення товарів, які закуповуються в порядку оптової закупівлі у постачальників, відповідно до укладених договорів поставки, без попереднього погодження асортименту;

- відповідно до накладної від 23.05.2016 № РЦ-ПН-000052519 та накладної від 08.02.2016 № РЦ-ПН-000052519 товар відповідачем було придбано у фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_6;

- відповідачем було реалізовано три одиниці товару на суму 45,97 грн., з яких сума прибутку Товариства від продажу товарів склала 19,67 грн.;

- позивач невірно визначив характер порушення, що призвело до необгрунтованого завищення позовних вимог; положення Цивільного кодексу України (далі- ЦК України) та Закону не ставлять розмір компенсації у пряму залежність від кількості зафіксованих фактів або фрагментів аудіовізуального твору, а лише встановлюють право стягнення компенсації, виходячи з самого факту вчинення порушення авторського права; кількість фіксацій не впливає на характер порушення, яке залишається єдиним триваючим порушенням.

27.02.2017 позивач подав суду письмові пояснення на відзив Товариства, в яких вказав таке:

- твердження відповідача про те, що фіскальний чек від 03.11.2016 № 106 не є належним доказом порушення останнім майнових авторських прав, оскільки не містить назву спростовується відеозаписом, в якому зафіксовано факт реалізації Товариством товару;

- позивачу за актом були передані малюнки персонажів «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2», «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_4», «ДимДимич» і «ІНФОРМАЦІЯ_6», які є складовою частиною аудіовізуального твору «Фиксики» та відповідно до статті 9 Закону можуть використовуватися самостійно, розглядаються як окремий твір і охороняються Законом незалежно від інших об'єктів авторського права;

- правова охорона зазначеним образам твору забезпечується статтею 9 Закону, оскільки вони можуть використовуватись самостійно незалежно від твору. Це підтверджується тим, що кожен персонаж наділений комплексом ознак, які ідентифікують його з-поміж інших, зокрема, це наявність оригінального імені, зовнішній вигляд персонажа та можливість впізнання серед інших персонажів у свідомості осіб. Наявність таких ознак у персонажів аудіовізуального твору «Фиксики» зумовлюють їх оригінальність та самостійність, а значить, не можуть використовуватись відповідачем без дозволу (ліцензії) автора чи суб'єкта, якому належать виключні майнові авторські права;

- ЗАТ «Аероплан» зверталося до відповідача з пропозицією вирішити спір в досудовому порядку шляхом виплати компенсації в розмірі 10 мінімальних заробітних плат, але Товариство таку пропозицію проігнорувало;

- розмір компенсації обґрунтовуються тим, що факт порушення виключних майнових авторських прав позивача є неспростовним та підтверджується тим, що відповідач постійно та в значному обсязі розповсюджував товари із зображенням персонажів анімаційного фільму «Фиксики» без отримання відповідних дозволів;

- продукція із зображенням персонажів анімаційного фільму «Фиксики» була придбана Товариством для комерційної діяльності - роздрібного продажу;

- мережа магазинів «Караван» налічує декілька великих супермаркетів із значним обсягом товарообігу; закупки товарів для реалізації, що здійснюються мережами такого масштабу, є значними; супермаркет «Караван» популярний серед споживачів;

- придбання товарів на підставі договору з третьою особою не звільняє Товариство від відповідальності за порушення авторських прав ЗАТ «Аероплан»;

- поведінка відповідача набуває особливо зухвалого значення враховуючи те, що він неодноразово притягався до відповідальності за порушення виключних майнових авторських прав, що підтверджується рішеннями господарського суду міста Києва від 16.03.2015 зі справи № 910/619/15-г та від 31.03.2015 зі справи № 910/3715/15-г;

- відповідач, з якого неодноразово стягувалась компенсація за порушення майнових авторських прав, повністю усвідомлював свою протиправну поведінку та свідомо порушив майнові авторські права позивача, оскільки вже був обізнаний що розповсюдження примірників твору, в яких відображені об'єкти авторського права без дозволу суб'єкта такого права тягне за собою юридичну відповідальність.

27.02.2017 відповідач подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

Представник позивача у судовому засіданні 27.02.2017 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача надав пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечив.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

У пункті 28 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» (далі - Постанова № 12) зазначено, що з огляду на приписи статті 33 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

Статтею 435 ЦК України передбачено, що первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами частини першої статті 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Як вбачається з матеріалів справи, ЗАТ «Аероплан» є юридичною особою за законодавством Російської Федерації, місцезнаходженням якої є м. Москва і якій присвоєно основний державний реєстраційний номер 559, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи від 07.04.2005 серія 77 № 006815542.

01.09.2009 ЗАТ «Аероплан» (замовник) і ОСОБА_7 (виконавець) було укладено Договір, за умовами якого:

- замовник доручає, а виконавець зобов'язується виконати роботи з розробки образів персонажів анімаційного телесеріалу з умовною (робочою) назвою «Фиксики» (далі - Фільм), створенню ескізів і фонів для Фільму, і передати результати роботи замовнику за актом приймання-передачі. Одночасно з передачею результатів роботи виконавець зобов'язується передати замовнику виключні права на них, у тому числі для створення Фільму (пункт 2.1 Договору);

- Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом строку, на який передані права. Права замовника на Фільм діють протягом дії авторського права на фільм (пункт 8.8 Договору).

25.11.2009 позивачем і виконавцем було підписано акт № б/н приймання-передачі робіт за Договором, відповідно до якого роботи в повному обсязі були передані замовнику.

До матеріалів справи долучено додаток № 1 до вказаного акта, в якому містяться зображення персонажів аудіовізуального твору («ІНФОРМАЦІЯ_1»; «ІНФОРМАЦІЯ_2»; «ІНФОРМАЦІЯ_3»; «ІНФОРМАЦІЯ_4»; «ІНФОРМАЦІЯ_5»; «ІНФОРМАЦІЯ_6»).

21.01.2015 позивачем і ОСОБА_7 було укладено додаткову угоду № б/н (далі - Додаткова угода) до Договору, за умовами якої:

- сторони погодились і визнали, що при передачі результатів робіт за Договором шляхом підписання акта приймання-передачі результатів робіт виконавець тим самим здійснює відчуження прав (виключні права на відповідний результат робіт виконавця за Договором, який передається замовнику в рамках виконання Договору, як на результат інтелектуальної діяльності) на користь замовника (пункт 2 Додаткової угоди);

- сторони констатують, що при передачі результатів робіт за актом приймання-передачі результатів робіт від 25.11.2009 № б/н виконавець здійснив відчуження замовнику прав на всі результати інтелектуальної діяльності, передані/прийняті замовнику за вказаним актом (пункт 4 Додаткової угоди);

- Додаткова угода вступає в силу з моменту її підписання (пункт 5 Додаткової угоди);

- дія Додаткової угоди розповсюджується на відносини сторін, які виникли з моменту укладення Договору (пункт 6 Додаткової угоди).

Отже, позивач є власником виключних майнових авторських прав на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал «Фиксики» та його складові частини і має право захищати свої права у тому числі шляхом звернення до господарського суду з даним позовом.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону аудіовізуальний твір - це твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

Статтею 9 Закону передбачено, що частина твору, яка може використовуватись самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього закону.

Судом встановлено, що зображення персонажів аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «Фиксики» «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_4» і «ІНФОРМАЦІЯ_1» є частинами аудіовізуального твору, які можуть використовуватися самостійно, а тому розглядаються судом як твори.

Що ж до персонажу «Фаєр», то позивач не подав суду документального підтвердження створення вказаного персонажу на виконання умов Договору та передачі прав на нього виконавцем.

Твердження відповідача про відсутність підстав вважати назву аудіовізуального твору «Фиксики» частиною твору, яка може використовуватися самостійно, і про необхідність призначення судової експертизи для з'ясування цього питання, спростовуються таким.

Пунктом 25 Постанови № 12 передбачено, щ відповідно до статті 9 Закону частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону. Таким чином, назва твору підлягає охороні як об'єкт авторського права тільки у тому випадку, коли вона є результатом творчої діяльності автора (є оригінальною) і може використовуватися самостійно.

Вирішення питання щодо можливості самостійного використання частини твору (у тому числі й оригінальної назви твору) потребує, як правило, спеціальних знань, тому з цією метою господарському суду слід згідно зі статтею 41 ГПК України призначати відповідну судову експертизу.

Отже, призначення судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності щодо можливості самостійного використання назви «Фиксики» не є обов'язковим.

Слід зазначити, що назва «Фиксики» є не тільки оригінальною, але й такою, що стала досить популярною на території України, асоціюється з аудіовізуальним твором - мультиплікаційним серіалом.

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до статті 440 ЦК України та частини третьої статті 15 Закону майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Частиною другою статті 32 Закону передбачено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

Матеріалами справи і поясненнями представників сторін підтверджено відсутність у відповідача правової підстави використання назви мультиплікаційного серіалу «Фиксики» та його персонажів «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_4» і «ІНФОРМАЦІЯ_1».

03.11.2016 у магазині «Караван», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Лугова, 12, та який належить Товариству, представником позивача придбано такі товари:

- іграшки дитячі - пазли з відтвореними персонажами «ІНФОРМАЦІЯ_3» та «ІНФОРМАЦІЯ_4» і назвою аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «Фиксики»,

- іграшка дитяча - пластикова фігурка зеленого кольору, в якій відтворено персонаж «ІНФОРМАЦІЯ_1» аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «Фиксики».

Факт придбання вказаних товарів, підтверджується фіскальним чеком від 03.11.2016 № 106, фотографією товарів (пазли та фігурка) і відеозаписом на диску.

Доводи Товариства про те, що фіскальний чек не є належним доказом, спростовуються таким.

Відповідач посилається на те, що чек містить відмінну від назви аудіовізуального твору слово, а саме «Фікстікі».

Разом з тим, слово «Фікстікі» у фіскальному чеку свідчить лише про те, що Товариство, вносячи у власну базу даний товар, присвоїло йому таку назву.

У відзиві відповідач вказував на те, що під артикулами « 840204» і « 190306» продаються інші товари, а не пазли та пластикова фігурка, на які посилається ЗАТ «Аероплан».

Проте в судовому засіданні представник відповідача підтвердив, що під вказаними артикулами продаються різні пазли та фігурки.

Слід зазначити, що з поданого позивачем відеозапису чітко вбачається як представник ЗАТ «Аероплан» бере з полиці пазли та фігурку, під час огляду яких видно артикули « 840204» і « 190306», що розміщені на паперовій наклейці білого кольору, яка у свою чергу, наклеєна на упаковку товару.

Товариством було подано суду копію договору поставки від 01.04.2016 № 160507, укладеного з приватним підприємством «Рекламно-виробнича компанія «Фреш Айдіес» (далі - Підприємство), та копію інформаційного листа від 06.04.2015 № А-179, яке адресоване Підприємству і підписано генеральним директором ЗАТ «Аероплан».

Зі змісту листа вбачається, що позивач надає Підприємству на підставі договору від 11.02.2015 № НЛ-ВТ022015 дозвіл на реалізацію продукції на території України , Російської Федерації та Казахстану.

Разом з тим, суду не подано належним чином засвідченої копії вказаного договору; лист не деталізує, на реалізацію якої саме продукції надано дозвіл.

Крім того, дозвіл надано лише Підприємство, а не його контрагентам, зокрема Товариству.

Відповідачем документально не підтверджено, що реалізований ним товар (пазли та фігурка) були придбані на виконання умов договору поставки від 01.04.1016 № 160507.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку про те, що матеріалами даної справи підтверджено факт неправомірного використання Товариством об'єктів авторського права (персонажів і назви мультиплікаційного серіалу «Фиксики»), виключні майнові авторські права на які належать ЗАТ «Аероплан».

У пункті «г» частини першої статті 52 Закону встановлено, що за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

При порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об'єктів суміжних прав, використанні творів і об'єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право: подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.

Пунктом «г» частини другої вказаної статті передбачено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

ЗАТ «Аероплан» визначено суму компенсації як 64 000 грн. (4*10*1 600 грн.), виходячи з того, що: кількість об'єктів інтелектуальної власності позивача, права на які були порушені, складає 4; мінімальна заробітна плата - 1 600 грн. та 10 (мінімальних заробітних плат).

Разом з тим, у підпункті 51.3 пункту 51 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» наведено, що у визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.

У пункті 42 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» зазначено, що розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні.

У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

Позивачем подані суду письмові пояснення, в яких вказано, що відповідач неодноразово порушував виключні майнові авторські права, а саме щодо аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «Маша и Медведь» (рішення господарського суду міста Києва від 16.03.2015 зі справи № 910/619/15-г та від 31.03.2015 зі справи № 910/3715/15-г).

З огляду на наведене, врахувавши, що порушення виключних майнових авторських прав вчинено Товариством не вперше, суд вважає правомірним та достатнім стягнення з відповідача компенсації у розмірі 48 000 грн. (15 мінімальних заробітних плат; з 01.01.2017 мінімальна заробітна плата складає 3 200 грн.).

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Група Рітейлу України» (03035, м. Київ, вул. Кудряшова, б. 20А; ідентифікаційний код 39143745) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь закритого акціонерного товариства «Аероплан» (адреса для листування: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 12; юридична адреса: 109147, Російська Федерація, м. Москва, вул. Марксистська, 20, к. 5; ІПН ; КПП 770901001; ОДРН 559) 48 000 (сорок вісім тисяч) грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав та 1 033 (одну тисячу тридцять три) грн. 50 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.03.2017.

Суддя О. Марченко