ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року Справа № 910/9183/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіСибіги О.М.,
суддівДанилової М.В., Швеця В.О.
розглянувши матеріали касаційної скаргиКомунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама", м. Київ
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 10.11.2016 року
у справігосподарського суду міста Києва
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м. Київ
доКомунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама", м. Київ
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачаОСОБА_5, м. Київ
простягнення 18 844, 07 грн.

за участю представників

позивача: ОСОБА_6,

відповідача: Козачук М.П.,

третьої особи: ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі за текстом - ФОП ОСОБА_4.) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" (далі за текстом - КП "Київреклама") про стягнення 18 844, 07 грн., з яких: 14 000 грн. основного боргу, 254, 75 грн. 3 % річних, 910, 32 грн. інфляційних втрат, 3 679 грн. пені та 4 500 грн. витрат на послуги адвоката.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.07.2016 року до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_5.

Рішенням господарського суду міста Києва від 29.07.2016 року залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.11.2016 року позов задоволено частково: присуджено до стягнення з КП "Київреклама" на користь ФОП ОСОБА_4 14 000 грн. основного боргу, 197, 92 грн. 3 % річних, 825, 31 грн. інфляційних втрат, 3 587, 58 грн. витрат на послуги адвоката; в іншій частині позову відмовлено.

Вищезазначені судові акти мотивовано неналежним виконанням договірних зобов'язань щодо оплати наданих послуг, у зв'язку з чим задоволено вимоги про стягнення суми боргу та відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати та 3 % річних за період прострочення (після здійснення перерахунку судом); в той же час, в стягненні пені відмовлено повністю, оскільки сторони в Договорі не визначили розмір штрафних санкцій у вигляді пені за порушення виконання грошового зобов'язання відповідачем, а чинним законодавством також не передбачено стягнення пені у відповідних правовідносинах.

Не погоджуючись з судовими актами попередніх інстанцій, КП "Київреклама" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 29.07.2016 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.11.2016 року і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивачем та третьою особою до Вищого господарського суду України було подано відзиви на касаційну скаргу, в яких вони проти доводів касаційної скарги заперечують та просять залишити її без задоволення, а судові акти попередніх інстанцій - без змін.

В судовому засіданні представник відповідача просив касаційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду міста Києва від 29.07.2016 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.11.2016 року - скасувати і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю, а представник позивача та третя особа проти доводів касаційної скарги заперечували та просили залишити її без задоволення, а судові акти попередніх інстанцій - без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, приймаючи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, перевіривши повноту встановлення господарськими судами обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 30.06.2015 року КП "Київреклама" (замовник) та ФОП ОСОБА_8 (виконавець) укладено Договір № 21/15-А про надання послуг (далі за текстом - Договір), за умовами п. п. 1.1, 2.1, 3.1 якого виконавець зобов'язується за завданням замовника здійснювати надання правової інформаційно-консультативної допомоги по питанням, пов'язаним з діяльністю замовника в сфері проведення закупівель "Послуг професійних, технічних та комерційних, інших, н.в.і.у. (демонтаж та транспортування рекламних засобів - 195 рекламних засобів, код за ДКПП 016- 2010: 74.90.2)", "Послуг професійних, технічних та комерційних, інших, н.в.і.у. (демонтаж та транспортування рекламних засобів - 380 рекламних вивісок, код за ДКПП 016-2010: 74.90.2)", "Послуг щодо друкування, інших (друк рекламної продукції, код за ДКПП 016-2010: 18.12.12)" відповідно до Закону України "Про здійснення державних закупівель", а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначені послуги, вартість яких становить 17 500 грн. без ПДВ, в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Послуги, що надаються за цим Договором згідно з ДКПП 016- 2010: 63.99.1 - послуги інформаційні, інші, н.в.і.у. Строк надання послуг - з моменту підписання цього Договору до повного його виконання.

Під поняттям "інформаційно-консультативною допомогою" сторони у п. 1.2 цього Договору визначили консультації з питань проведення процедур закупівель товарів, робіт і послуг замовником відповідно до Закону України "Про здійснення державних закупівель" на всіх етапах, інформаційне обслуговування за телефоном або письмово, послуги з пошуку інформації та підбору новин чи матеріалів у пресі, а також: надання оглядів законодавства, нормативних актів, оглядів преси з питань, пов'язаних з закупівлями товарів, робіт і послуг відповідно до Закону України "Про здійснення державних закупівель"; консультування з питань правозастосування положень цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до п. 2.4 Договору здача-приймання наданих послуг здійснюється сторонами за актом здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) в місці знаходження замовника. Не пізніше останнього дня закінчення строку, визначеного у п. 2.1 цього Договору, виконавець надає замовникові два примірника актів здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) (п. 2.5 Договору).

За умовами п. 2.6 Договору протягом трьох календарних днів з моменту отримання актів здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) замовник підписує, скріплює печаткою та направляє виконавцеві один примірник акту здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг).

Згідно з п. 2.7 Договору у випадку відмови від приймання послуг (підписання акту здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) замовник протягом трьох календарних днів з моменту отримання актів здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) надсилає виконавцеві рекомендованим поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням або безпосередньо надає виконавцю чи уповноваженій особі виконавця письмову мотивовану відмову від приймання послуг та підписання актів. Мотивом такої відмови може бути тільки документально підтверджене невиконання виконавцем своїх зобов'язань за цим Договором. У цьому випадку замовник обов'язково повинен надати завірені копії документів, що підтверджують невиконання виконавцем своїх зобов'язань за цим Договором.

В п. 2.8 Договору сторони погодили, що у випадку невиконання або несвоєчасного виконання замовником п. п. 2.6, 2.7 Договору послуги, надані виконавцем, вважаються прийнятими замовником у повному обсязі без застережень.

Згідно з п. 8.2 Договору обмін інформацією між сторонами здійснюється уповноваженими представниками замовника та виконавця з використанням електронної пошти, засобів факсимільного зв'язку, за телефоном та в усній формі.

Виконавець підтверджує, що особою, уповноваженою на передачу інформації та документації, є ОСОБА_8 (п. 8.6 Договору).

За результатами наданих послуг ФОП ОСОБА_8 складено Акт № 1 здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) від 19.08.2015 року на суму 3 500 грн., який підписано повноважними представниками сторін, та Акт здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) № 2 від 01.10.2015 року на суму 14 000 грн., який підписано лише зі сторони виконавця.

20.08.2015 року відповідачем здійснено перерахування на користь ФОП ОСОБА_8 коштів у розмірі 3 500 грн. за надання інформаційних послуг згідно з Актом № 1 від 19.08.2015 року до Договору № 21/15-А від 30.06.2015 року.

Акт здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) № 2 від 01.10.2015 року направлено на адресу відповідача листом за № 01-1/10/15 від 01.10.2015 року. У відповідь відповідач листом № 196-13881/КР від 22.10.2015 року повідомив, що після 31.08.2015 року виконавцю не надавались завдання, оскільки необхідності в отриманні таких послуг не виникало. Крім цього, вказано на те, що станом на 31.08.2015 року дві процедури закупівлі не були завершені, у зв'язку з чим відповідач запропонував ФОП ОСОБА_8 розірвати Договір № 21/15-А про надання послуг від 30.06.2015 року.

17.11.2015 року ФОП ОСОБА_8 направила на адресу відповідача вимогу, в якій вимагала протягом семи днів з моменту її отримання сплатити грошові кошти у розмірі 14 000 грн. за Договором № 21/15-А про надання послуг від 30.06.2015 року. Зазначена вимога отримана відповідачем 05.10.2015 року, проте залишена без виконання.

В подальшому, ФОП ОСОБА_8 як цедент (первісний кредитор) укладено з ФОП ОСОБА_4 як цесіонарієм (новий кредитор) Договір № 1 про відступлення права вимоги від 01.12.2015 року (далі за текстом - Договір про відступлення права вимоги), за умовами п. 1.1 якого цедент передав цесіонарієві право вимоги на одержання від КП "Київреклама" (боржник) грошових коштів у розмірі 14 000 грн. заборгованості за Договором № 21/15-А про надання послуг від 30.06.2015 року, укладеного між цедентом та боржником. За цим Договором цесіонарій приймає від цедента право вимоги боргу та інших сплат боржника за основним Договором.

З огляду на те, що відповідачем не виконано зобов'язання з оплати вартості наданих послуг за Договором № 21/15-А про надання послуг від 30.06.2015 року, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 14 000 грн., право вимоги якої перейшло до нього на підставі Договору № 1 про відступлення права вимоги від 01.12.2015 року, з урахуванням нарахованих на суму боргу пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

В силу приписів ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст. 903 Цивільного кодексу України).

Задовольняючи частково позовні вимоги господарські суди попередніх інстанцій виходили з того, що надання послуг, обумовлених Договором № 21/15-А від 30.06.2015 року, протягом липня - серпня 2015 року здійснено шляхом листування працівника відповідача ОСОБА_9 з електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_1 та ФОП ОСОБА_8 з електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_2 що визначена умовами Договору № 21/15-А від 30.06.2015 року як електронна адреса виконавця та за фактом реєстрації належить третій особі. Електронне листування відбувалось в межах Договору № 21/15-А від 30.06.2015 року з приводу проведення відповідачем процедури державних закупівель у формі запитань повноважного представника відповідача ОСОБА_9 (завдань) та відповідей виконавця у вигляді надісланих консультацій та проектів документації з проведення процедури державних закупівель (код за ДКПП 016- 2010: 74.90.2 - 195 рекламних засобів та 380 рекламних засобів; код за ДКПП 016- 2010: 18.12.12), що відправлялись з електронної адреси третьої особи. При цьому, судами вірно зауважено, що надання консультативних послуг з електронної адреси третьої особи не впливає на суть правовідносин сторін та виконання ними своїх зобов'язань, оскільки надання консультаційних послуг за своєю правовою природою не пов'язано з особистими (винятковими/творчими) особливостями певної особи, які зумовлюють виконання певних робіт/надання послуг виключно такою особою, а, отже, за відсутності будь-яких обмежень, виконавець за Договором № 21/15-А про надання послуг від 30.06.2015 року вправі був передоручити виконання зобов'язання, що є його предметом, іншій особі.

Крім того, на виконання Договору № 21/15-А від 30.06.2015 року з електронної адреси виконавця на електронну адресу представника відповідача було надіслано документацію конкурсних торгів: процедура закупівлі - відкриті торги (предмет закупівлі - послуги професійні, технічні, комерційні, інші н.в.і.у. (демонтаж та транспортування рекламних засобів, код за ДКПП 016-2010: 74.90.20-00.00), зміни до документації конкурсних торгів тощо. Згідно роздруківок з офіційного веб-порталу "Державні закупівлі" 09.07.2015 року відповідачем розміщено оголошення про проведення закупівель "Послуг професійних, технічних та комерційних, інших, н.в.і.у. (демонтаж та транспортування рекламних засобів - 195 рекламних засобів, код за ДКПП 016-2010: 74.90.20-00.00)", "Послуг професійних, технічних та комерційних, інших, н.в.і.у. (демонтаж та транспортування рекламних засобів - 380 рекламних вивісок, код за ДКПП 016-2010: 74.90.20-00.00)" (особа, уповноважена на здійснення зв'язку з учасниками, - ОСОБА_9.), а, отже, не проведення відповідачем процедури закупівлі послуг професійних, технічних та комерційних, інших, н.в.і.у. (демонтаж та транспортування рекламних засобів - 195, 380 рекламних засобів, код за ДКПП 016-2010: 74.90.20-00.00) через відміну таких закупівель не спростовує обставин надання послуг за умовами Договору та їх прийняття останнім.

Враховуючи те, що при укладенні Договору обсяг замовлених послуг сторони обмежили саме питаннями щодо надання консультацій і роз'яснень, які у ході виконання ставить замовник перед виконавцем, а виконавцем надано всі консультації і роз'яснення, за якими завертався замовник (по суті, до моменту проведення закупівель), то виконавцем надано весь обсяг послуг, необхідних замовнику за умовами укладеного Договору. При цьому, відмовляючи у підписанні Акту здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) № 2 від 01.10.2015 року відповідачем не надано ані позивачу, ані судам мотивованої відмови та документального підтвердження невиконання позивачем своїх зобов'язань за цим Договором, що є порушенням п. п. 2.6, 2.7 Договору і вказує на безпідставність такої відмови, а за умовами п. 2.8 Договору послуги, надані виконавцем, вважаються прийнятими замовником у повному обсязі без застережень.

Таким чином, встановивши факт використання результатів консультаційної діяльності під час проведення державних закупівель, поданої за умовами Договору № 21/15-А про надання послуг від 30.06.2015 року, господарські суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку про те, що надані на підставі зазначеного Договору послуги є такими, що прийняті відповідачем, а зобов'язання за цим Договором в частині обов'язку виконавця з надання консультаційних послуг є такими, що виконані належним чином, оскільки процедура проведення закупівель послуг, яка є об'єктом консультування, - завершена.

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 Цивільного кодексу України).

За таких обставин, господарські суди попередніх інстанцій дійшли вірних висновків, що позивачу за Договором № 1 про відступлення права вимоги 01.12.2015 року передано дійсну неоплачену вимогу, а тому з урахуванням положень ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України позовні вимоги в частині стягнення боргу у розмірі 14 000 грн. правомірно задоволено у повному обсязі.

В силу приписів ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи факт прострочення виконання грошового зобов'язання (щодо оплати наданих послуг) господарські суди дійшли висновків про наявність правових підстав для нарахування на суму боргу інфляційних втрат та 3 % річних відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, однак перевіривши їх розрахунок встановлено, що позивачем невірно визначено термін прострочення виконання зобов'язання, який настав з 27.11.2015 року, а тому судом здійснено перерахунок інфляційних втрат та 3 % річних, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволено частково, а саме: 3 % річних за період з 28.11.2015 року по 17.05.2016 року в сумі 197, 92 грн. та інфляційні втрати за період з грудня 2015 року по травень 2016 року в розмірі 825, 31 грн.

Також, судами встановлено, що сторони в Договорі не визначили розмір штрафних санкцій у вигляді пені за порушення виконання грошового зобов'язання відповідачем, чинним законодавством також не передбачено стягнення пені у відповідних правовідносинах, а тому суди дійшли висновку щодо відсутності правових підстав для нарахування пені, у зв'язку з чим у задоволенні позову в частині стягнення пені правомірно відмовлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає вірними висновки господарських судів попередніх інстанцій про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги по Договору № 21/15-А про надання послуг від 30.06.2015 року у розмірі 14 000 грн., право вимоги за яким передано позивачу на підставі Договору № 1 про відступлення права вимоги від 01.12.2015 року, оскільки відповідачем не надано документального підтвердження не виконання позивачем послуг, обумовлених в Акті здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) № 2 від 01.10.2015 року, а тому за умовами укладеного сторонами Договору послуги, надані виконавцем, вважаються прийнятими відповідачем у повному обсязі та підлягають оплаті; поряд з цим, порушення строків виконання грошового зобов'язання відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу є підставою для нарахування інфляційних та 3 % річних за весь час прострочення, при цьому, судами вірно визначено період нарахування на підставі положень ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволено частково.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що під час розгляду справи господарськими судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи встановлено на основі повного, всебічного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм надана вірна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Також, колегія суддів касаційної інстанції вважає за необхідне відзначити, що доводи КП "Київреклама", викладені у касаційній скарзі, зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, вільного тлумачення правових норм та не спростовують законних і обґрунтованих висновків господарських судів попередніх інстанцій.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваних судових актів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.11.2016 року у справі № 910/9183/16 - залишити без змін.

Головуючий суддяО.М. Сибіга

СуддіМ.В. Данилова

В.О. Швець