РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2017 р. Справа № 903/729/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Філіпова Т.Л.

судді Олексюк Г.Є. ,

судді Гудак А.В.

при секретарі Дроздюк О.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідачів - ОСОБА_2

третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Спецуправління Дорсервіс та Приватного підприємства Ірома на ухвалу господарського суду Волинської області від 02.02.17 р. у справі № 903/729/16

за позовом Публічного акціонерного товариства Західінкомбанк, м. Луцьк

до відповідачів: 1) ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Спецуправління Дорсервіс

2) Приватного підприємства Ірома, м. Луцьк

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання права власності на приміщення

Ухвалою господарського суду Волинської області від 02.02.17 р. зупинено провадження у справі № 903/729/16 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Дем`як В.М., суддя Костюк С.В., суддя Пахолюк В.А. ). Матеріали справи направлено до слідчого управління Головного управління Національної поліції у Волинській області з метою розслідування у діяльності працівників ПАТ Західінкомбанк та ПП Ірома (яке є правонаступником МП Інкомсервіс) порушення законності, що містять ознаки кримінального правопорушення при укладенні договору купівлі-продажу приміщення по пр. Перемоги,15 у м.Луцьку (43000, м.Луцьк, вул.Винниченка, 11).

Не погоджуючись із ухвалою господарського суду Волинської області від 02.02.17 р. у справі №903/729/16, скаржники ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Спецуправління Дорсервіс та Приватне підприємство Ірома звернулися до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просять ухвалу господарського суду Волинської області від 02.02.17 р. скасувати, провадження у справі поновити, направивши її до того ж господарського суду для розгляду по суті.

В апеляційній скарзі скаржники зазначають про незаконність ухвали з точки зору порушення судом норм матеріального і процесуального права, необґрунтованість оскаржуваної ухвали з огляду на спотворення фактичних обставин справи.

Зокрема, звернуто увагу суду на те, що суд першої інстанції, на думку скаржника, ігнорував положення ст.124 Конституції України, приписи ч.2 ст. 35 ГПК України, ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», рішення та судової практики Європейського суду з прав людини, що виразилось у нехтуванні судом рішень, які вступили в законну силу, судів апеляційної та касаційної інстанції, включаючи постанову Вищого господарського суду України та ухвалу Верховного Суду України про відмову у перегляді одного з цих рішень і повторному дослідженні обставини, які є преюдиціальними, встановленими цими рішеннями.

Крім того, апелянт вважає порушенням, допущеним судом першої інстанції зобовязання відповідачів ухвалами суду надати документи, які, на думку апелянтів, не відносяться до предмету доказування та попередженні відповідачів про відповідальність в разі невиконання цієї вимоги.

20.02.2017р. до Рівненського апеляційного господарського суду від ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Спецуправління Дорсервіс та Приватного підприємства Ірома надійшли доповнення до апеляційної скарги.

У доповненні до апеляційної скарги скаржники просять апеляційний суд взяти до уваги, що, на їхню думку, місцевий господарський суд не тільки сам вдався до прямого ревізування раніше прийнятих судами рішень, включаючи судові рішення не лише апеляційної та касаційної інстанцій, а й Верховного Суду України, а й прийнятою ухвалою від 02.02.2017 року спонукав до незаконної дії органи слідства. Адже, як зазначено у постанові ВГСУ судове рішення яке вступило в законну силу, з огляду на його обовязковість на всій території України для всіх без винятку фізичних, юридичних та посадових осіб, носить характер закону.

Також, вважають що відповідно до ч.2 ст.90 ГПК України суд, установивши порушення законодавства, яке становить склад кримінального правопорушення (злочину), наділений правом надіслання відповідного повідомлення органам слідства в порядку ст.90 ГПК України.

Окрім того, апелянт звертає увагу апеляційного суду, що згідно з ч.2 ст.79 ГПК України сам факт направлення матеріалів справи органам досудового розслідування не є, на його думку, підставою для зупинення провадження у справі. У якості прикладу наводить постанову Вищого господарського суду України від 15 грудня 2005 року у справі № 33/212, у який касаційний суд зазначив, що зупинення провадження можливе тоді, коли матеріали справи направлені безпосередньо до слідчих органів і ця обставина позбавляє можливості суд розглядати справу по суті.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 16.02.2017р. апеляційну скаргу ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Спецуправління Дорсервіс та Приватного підприємства Ірома на ухвалу господарського суду Волинської області від 02.02.17 р. у справі № 903/729/16 прийнято до провадження.

10.02.2017р. до господарського суду Волинської області (та направлений до Рівненського апеляційного господарського суду вх.№3969/17 від 14.02.2017р. для приєднання до матеріалів справи ) від слідчого СУ ГУ НП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_6 надійшов лист (вих№741/24/2-2017 від 30.01.2017р), в якому повідомлено, що слідчим управлінням ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003723 від 02.12.2015 за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 364 КК України.

В ході досудового розслідування на даний час будь-якій особі про підозру не повідомлялось. Договір купівлі-продажу від 27.10.1999р. укладений між МП «Інкомсервіс» та КБ «Західінкомбанк» є предметом дослідження у кримінальному провадженні №10003723, оскільки у наданій дирекцією ОСОБА_5 гарантування вкладів фізичних осіб копії договору купівлі- продажу від 27.10.1999, укладеного між МП «Інкомсервіс» та КБ «Західінкомбанк» (яку представники ГІП «Ірома» надають як доказ під час судових засідань) наявне зображення відтиску печатки ПАТ КБ «Західінкомбанк» із зазначенням коду ЄДРПОУ « 19233095».

Водночас, у відповідності до листа Управління Національного банку України у Волинській області від 20.07.2016 № 60-0005/60733 (надісланого Уповноваженій особі ФГВФО), зразки відтиску печатки КБ «Західінкомбанк» із кодом ЄДРПОУ « 19233095» для реєстрації у вказаній установі не надавались, тому можливість використання вказаної печатки під час укладення вищевказаного договору є сумнівним.

Публічне акціонерне товариство Західінкомбанк надало Рівненському апеляційному господарському суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти доводів апеляційної скарги, вважає що ухвала господарського суду Волинської області від 02.02.17 р. у справі №903/729/16 винесена з дотриманням вимог чинного законодавства. Відтак, просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Спецуправління Дорсервіс та Приватного підприємства Ірома без задоволення, а ухвалу господарського суду Волинської області від 02.02.17 р. про зупинення провадження у справі №903/729/16 без змін.

ОСОБА_5 гарантування вкладів фізичних осіб надіслав на електронну адресу Рівненського апеляційного господарського суду пояснення на апеляційну скаргу ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Спецуправління Дорсервіс та Приватного підприємства Ірома. Просить залишити апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Спецуправління Дорсервіс та Приватного підприємства Ірома без задоволення, а ухвалу господарського суду Волинської області від 02.02.17 р. про зупинення провадження у справі №903/729/16 без змін.

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Спецуправління Дорсервіс та Приватного підприємства Ірома- ОСОБА_2 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та надав пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що ухвала господарського суду Волинської області від 02.02.17 р. є незаконною та такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить її скасувати.

Представник Публічного акціонерного товариства Західінкомбанк- ОСОБА_1 заперечила проти доводів апеляційної скарги та надала пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що що ухвала господарського суду Волинської області від 02.02.17 р. є законною та обґрунтованою, тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник ОСОБА_5 гарантування вкладів фізичних осіб - ОСОБА_3 заперечила проти доводів апеляційної скарги та надала пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що що ухвала господарського суду Волинської області від 02.02.17 р. є законною та обґрунтованою, тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 03.10.2016р. до господарського суду Волинської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Західінкомбанк до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Спецуправління Дорсервіс та Приватного підприємства Ірома про визнання права власності на приміщення. У якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача у справі приймає участь ОСОБА_5 гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 04.10.2016 р. за вказаним позовом порушено провадження у справі №903/729/16 з призначенням її до розгляду.

В обґрунтування позовних вимог Публічне акціонерне товариство Західінкомбанк посилається на те, що 19 січня 1998 року рішенням Виконавчого комітету Луцької міської ради народних депутатів №5 було затверджено прийняття в експлуатацію добудови адміністративного приміщення по пр. Перемоги, 15 в місті Луцьку загальною площею 1098,17 м.кв., замовником якого виступало МП „Інкомсервіс. Вказане приміщення будувалося як адміністративне приміщення банку „Західінкомбанк, а загальна площа всього приміщення на момент введення в експлуатацію становила 1098,17 м.кв. Добудова адмінприміщення по пр. Перемоги, 15 у м. Луцьку, замовником якої виступило МП „Інкомсервіс, мала своє цільове призначення, в ньому мав знаходитись ПАТ „Західінкомбанк.

Позивач доводить, що право власності на нерухоме майно по пр. Перемоги, 15 площею 1098,00 кв.м. у ПАТ „Західінкомбанк виникло на підставі договору купівлі-продажу від 27.10.1999р. в момент передавання даного майна. У відповідності до акта приймання- передавання від 27.10.1999 року, передача вказаного приміщення від продавця (МП Інкомсервіс) до покупця (КБ „Західінкомбанк) відбулася саме 27 жовтня 1999 року. Отже право власності на нерухоме майно по пр. Перемоги, 15 у м. Луцьку площею 1098,00 м.кв. у ПАТ Західінкомбанк виникло саме 27.10.1999 року в момент підписання вказаного вище акту приймання -передвання.

Ухвалою від 02.02.17 господарський суд Волинської області зупинив провадження у справі № 903/729/16 для направлення матеріалів справи до слідчого управління Головного управління Національної поліції у Волинській області з метою розслідування у діяльності працівників ПАТ Західінкомбанк та ПП Ірома (яке є правонаступником МП Інкомсервіс) порушення законності, що містять ознаки кримінального правопорушення при укладенні договору купівлі-продажу приміщення по пр. Перемоги,15 у м. Луцьку (43000, м. Луцьк, вул. Винниченка, 11) .

Рівненський апеляційний господарський суд не погоджується з висновком місцевого господарського суду про зупинення провадження у даній справі, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Як вбачається з матеріалів справи, додатком до позовної заяви ПАТ Західінкомбанк надав договір від 27.10.1999р. з актом прийому- передачі.

ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Спецуправління Дорсервіс та Приватне підприємство Ірома додатком до відзиву на позовну заяву надало копію договору від 27.10.1999р. з актом прийому- передачі.

Таким чином одночасно сторони надали суду першої інстанції правовстановлюючі документи, на підставі яких виникає право власності на спірний обєкт нерухомого майна 86/100 добудови адміністративного приміщення /А-5/ по пр. Перемоги 15 у м. Луцьку, а саме договори від 27.10.1999р. які не є ідентичними за змісту, хоча й вчинені однією датою, та підписані тими самими сторонами.

Також, в матеріалах справи наявний лист в якому повідомлено, що слідчим управлінням ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003723 від 02.12.2015 за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 364 КК України.

В ході досудового розслідування на даний час будь-якій особі про підозру не повідомлялось. Договір купівлі-продажу від 27.10.1999р. укладений між МП «Інкомсервіс» та КБ «Західінкомбанк» є предметом дослідження у кримінальному провадженні №10003723, оскільки у наданій дирекцією ОСОБА_5 гарантування вкладів фізичних осіб копії договору купівлі- продажу від 27.10.1999, укладеного між МП «Інкомсервіс» та КБ «Західінкомбанк» (яку представники ГІП «Ірома» надають як доказ під час судових засідань) наявне зображення відтиску печатки ПАТ КБ «Західінкомбанк» із зазначенням коду ЄДРПОУ «19233095».

Водночас, у відповідності до листа Управління Національного банку України у Волинській області від 20.07.2016 № 60-0005/60733 (надісланого Уповноваженій особі ФГВФО), зразки відтиску печатки КБ «Західінкомбанк» із кодом ЄДРПОУ «19233095» для реєстрації у вказаній установі не надавались, тому можливість використання вказаної печатки під час укладення вищевказаного договору є сумнівним.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, підставою для зупинення провадження у даній справі стала неможливість суду самостійно встановити справжність одного і другого договору без проведення слідчих дій.

Крім того, на думку суду першої інстанції, у діяльності ПАТ Західінкомбанк та ПП Ірома вбачається порушення законності, що містить ознаки кримінального правопорушення. Відтак, за таких обставин розглянути спір по суті господарським судом не вбачалось можливим.

Однак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виходячи з положень ст. 4-7, 43 ГПК України, мав самостійно оцінити наявні в матеріалах справи докази, а саме договори, надані ПАТ Західінкомбанк та Приватним підприємством Ірома.

Відтак, на думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції ухилився від оцінки наявних в матеріалах доказів, безпідставно вирішив зупинити провадження у справі та направити матеріали справи до правоохоронних органів, не маючи на це достатніх підстав, з огляду на наступне.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Відповідно ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках: призначення господарським судом судової експертизи; надсилання господарським судом матеріалів прокурору або органу досудового розслідування; заміни однієї з сторін її правонаступником.

У зазначеній статті визначено вичерпний перелік обставин, які є підставою для зупинення провадження у справі, судове рішення в іншій справі не передбачено вищевказаною нормою як підстава для зупинення провадження у справі.

З правового аналізу статті 79 ГПК України вбачається, що необхідною передумовою для застосування зупинення провадження у справі мають бути обставини, що перешкоджають розгляду по суті заявлених позовних вимог.

Стосовно підстав, зазначених судом першої інстанції, апеляційний суд зазначає, що застосування положень частини другої статті 79 ГПК України передбачає наявність встановлених судом обставин, які переконливо свідчать про ознаки діянь кримінального характеру певних осіб, конкретизовані у тих чи інших діях (бездіяльності), що дає підстави для відкриття кримінального провадження. Господарський суд, застосовуючи своє право зупинити провадження у звязку з направленням матеріалів слідчим органам, повинен обгрунтувати наявність ознак злочину, з одного боку, та неможливість продовжити судовий розгляд у звязку з цим з іншого.

Відтак, вирішуючи питання про направлення матеріалів справи до слідчого управління Головного управління Національної поліції у Волинській області суд мав конкретно вказати, ознаки якого злочину він вбачає в обставинах справи і які саме обставини справи мають бути предметом досудового розслідування.

Разом з тим, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р., передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, в якій вона є стороною. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

В листі Верховного Суду України № 1-5/45 від 25.01.2006р. зазначено, що у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статі 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Апеляційний господарський суд враховує, що спір по суті заявлених вимог судом першої інстанції не вирішений, а зупинення провадження у даній справі без достатніх правових підстав призводить до затягування строків розгляду справи і перебування в стані невизначеності учасників судового процесу.

З огляду на все вищевикладене, ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі є необґрунтованою, та такою що прийнята з порушенням норм процесуального права, а тому вона підлягає скасуванню.

Згідно частини 7 статті 106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду, справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Спецуправління Дорсервіс та Приватного підприємства Ірома слід задовольнити, ухвалу господарського суду Волинської області від 02.02.2017 р. про зупинення провадження у справі №903/729/16 - скасувати, а справу передати господарському суду Волинської області для подальшого її розгляду.

Згідно підпункту 4.8 пункту 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21 лютого 2013 року із подальшими змінами і доповненнями, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з числа зазначених у частині четвертій статті 111-13 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 49 ГПК.

Керуючись ст.ст.49,99,101,103,105,106,109,110 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Спецуправління Дорсервіс та Приватного підприємства Ірома - задовольнити, ухвалу господарського суду Волинської області від 02.02.2017 р. про зупинення провадження у справі №903/729/16 - скасувати.

Справу передати на розгляд до господарського суду Волинської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Гудак А.В.