РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2017Справа №910/1583/17

За позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"
до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз"
провідшкодування збитків в порядку регресу 10 267,69 грн.
суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Лазор А.І. - представник за довіреністю від 31.12.2016
від відповідачане з'явились

У судовому засіданні 01.03.2017 в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду м. Києва передані позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз" про відшкодування збитків в порядку регресу 10 267,69 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" на підставі договору страхування № 239/15-Т/ц1 від 02.07.2015, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки "Audi", державний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля "Nissan", державний номер НОМЕР_2, водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, була застрахована ПрАТ "Європейський страховий союз", позивачем було направлено останньому регресну вимогу. Враховуючи, що відповідачем не в повній мірі було відшкодовано заявлену суму збитків, позивач просить суд стягнути з відповідача 10 267,69 грн. в якості виплати страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2017 порушено провадження у справі № 910/1583/17 за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні 01.03.2017.

09.02.2017 через загальний відділ діловодства господарського суду надійшла довідка позивача про відсутність аналогічного спору, що долучена до матеріалів справи.

У судове засідання, призначене на 01.03.2017, з'явився представник позивача, який надав усні пояснення по суті спору, підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, відзив на позовну заяву не надав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення 964, з якого вбачається, що ухвалу про порушення провадження у справі відповідач отримав 07.02.2017.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності представників сторін, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

2 липня 2015 року за договором добровільного страхування наземного транспорту № 239/15-Т/Ц1 ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" (далі - позивач) було застраховано автомобіль марки "Audi", державний номер НОМЕР_1, страхувальником та вигодонабувачем за договором є ОСОБА_2.

З довідки № 68982073 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 23.07.2015 в м. Одеса по вул. Фонтанська дорога мала місце дорожньо-транспортна пригода - зіткнення за участю автомобілів "Audi", державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, під керуванням ОСОБА_3 та "Nissan", державний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_4, під керуванням ОСОБА_5.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України постановою Київського районного суду м. Одеса від 08.09.2015 справа № 520/10443/15-п.

23.07.2015 страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку, у якій просив здійснити виплату страхового відшкодування на рахунок ТОВ «ЗС Авто Еліт».

Згідно Висновку № 3143 від 13.09.2015, наданого ФОП ОСОБА_7 вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля "Audi", державний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження в ДТП, становить 37 496,39 грн.

Фактична вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки "Audi", державний номер НОМЕР_1, відповідно до рахунку ТОВ « 3С Авто Еліт» № 2К30000105/2КС00000108 від 28.07.2015 склала 38 871,45 грн.

За страховим випадком - ДТП що сталась 23.07.2015 за участю застрахованого автомобіля "Audi", державний номер НОМЕР_1, згідно складеного страхового акту № 239/15-Т/Ц1-1-1 від 03.09.2015 позивачем було визначено суму страхового відшкодування у розмірі 38 871,45 грн., виплата якого підтверджується платіжним дорученням № 32945 від 04.09.2015.

Частиною 36.2 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що якщо страховик, здійснюючи страхове відшкодування, не може оцінити її загальний розмір у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, виплата страхового відшкодування здійснюється у розмірі заподіяної шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

У листі Верховного Суду України від 19.07.2011 "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" роз'яснено, що, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вина водія ОСОБА_5, який керував автомобілем "Nissan", державний номер НОМЕР_2, підтверджується постановою Київського районного суду м. Одеса від 08.09.2015 справа № 520/10443/15-п.

Пунктом 36.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З матеріалів справи вбачається, що між відповідачем, як страховиком, та ОСОБА_5 як страхувальником, було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс АІ/4929813), відповідно до якого забезпечений транспортний засіб - автомобіль "Nissan", державний номер НОМЕР_2, ліміт відповідальності за заподіяну шкоду майну становить 50 000,00 грн., франшиза - 510,00 грн.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля "Audi", державний номер НОМЕР_1, відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування № 239/15-Т/ц1 від 02.07.2015, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові Верховного Суду України судової палати у господарських справах від 25 листопада 2008 року (справа 11/406-07), а також і у постанові Верховного Суду України № 3-118гс11 від 07.11.2011р. (справа № 48/562), які згідно ч. 2 ст. 82 ГПК України є обов'язкові до врахування судом при прийнятті рішення у справі.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України "Про страхування", або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене. В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно - автомобіль "Audi", державний номер НОМЕР_1.

В розумінні положень Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивач набув (в порядку регресу) право на виплату страхового відшкодування від страховика винної особи.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

За договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності (поліс АІ/4929813) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50 000,00 грн., франшиза - 510,00 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, 04.12.2015 позивач звертався до відповідача з претензією вих. № 41215-18958/к щодо виплату страхового відшкодування, проте остання була задоволена ПрАТ "Європейський страховий союз" лише частково на суму 28 093,76 грн., в іншій частині страхове відшкодування було залишено відповідачем без задоволення.

З огляду на вищезазначене та з урахуванням відсутності доказів сплати відповідачем повної суми заподіяної шкоди в межах фактичних витрат позивача, з останнього підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 10 267,69 грн. (38 871,45 грн. - 28 093,76 грн. - 510,00 грн.), що і відповідає розміру заявлених позовних вимог.

Відповідальність страховика винної особи регламентована положеннями Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та обмежується укладеним договором страхування, в свою чергу зазначеним законом випадки, коли шкода не відшкодовується страховиком (або МТСБУ) визначені у ст. 32 і доказів наявності таких суду не представлено.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 10 267,69 грн. страхового відшкодування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. відповідно до положень статті 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз" (01030, м. Київ, вул. Коцюбинського, буд. 6, ідентифікаційний код 33552636) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154, ідентифікаційний код 33908322) страхове відшкодування у розмірі 10 267 (десять тисяч двісті шістдесят сім) грн. 69 коп. та судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 01.03.2017

Суддя Пукшин Л.Г.