ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року Справа № 910/21175/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Самусенко С.С. - головуючого,
Владимиренко С.В.,
Малетича М.М.,

розглянувши касаційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_4
на ухвалу та постановугосподарського суду міста Києва від 21.11.2016 Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2016
у справі№ 910/21175/16
господарського судуміста Києва
за позовомСуб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи підприємця ОСОБА_4
до1. Громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_6, 2. Громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_7, 3. Громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_8
простягнення 13 093 476 грн. 73коп.,
за участю представника від позивача: ОСОБА_4

Ухвалою Вищого господарського суду України від 20.02.2017 касаційну скаргу ФОП ОСОБА_4 у справі №910/21175/16 прийнято до провадження у складі колегії суддів: Самусенко С.С. - головуючий, Малетича М.М., Плюшка І.А. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2017.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 06.03.2017 касаційну скаргу ФОП ОСОБА_4 прийнято до свого провадження колегією суддів: Самусенко С.С. - головуючий, Малетича М.М., Владимиренко С.В. у відповідності до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 03.03.2017.

1. Обставини, що передували прийняттю оскаржуваних судових рішень

ФОП ОСОБА_4 звернувся до господарського суду із позовом до громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_6; громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_7; громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_8 про стягнення 13093476,73 грн.

До позовної заяви додано клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Клопотання мотивовано тим, що тривалий час у ФОП ОСОБА_4 відсутні доходи, що підтверджується податковими деклараціями платника податку. Крім того, позивач зазначає, що вже сплачував судовий збір за подання позову до Макарівського районного суду Київської області, за яким прийнято рішення у справі №370/12296/15. Але апеляційною інстанцією при скасуванні рішення у справі №370/12296/15 зазначено, що цей спір підвідомчий господарським судам.

З метою забезпечення доступу до справедливого суду позивач просив відстрочити сплату судового збору до прийняття рішення у справі.

2. Стислий виклад суті ухвали місцевого та постанови апеляційного господарських судів та мотиви їх прийняття

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі №910/21175/16 (суддя: Привалов А.І.), залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2016 (судді: Гончаров С.А. - головуючий, Михальська Ю.Б., Скрипка І.М.), відмовлено в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, позовну заяву ФОП ОСОБА_4 повернуто без розгляду на підставі п.п. 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.63 ГПК України.

Господарські суди попередніх інстанцій вказали, що позовна заява не відповідає встановленим ГПК вимогам та підлягає поверненню без розгляду, зокрема, у зв`язку з тим, що до заяви не додано документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

3. Підстави, з яких оскаржено судові рішення у даній справі

Не погоджуючись із ухвалою та постановою, ФОП ОСОБА_4 звернувся до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати, а справу передати до господарського суду першої інстанції для розгляду по суті.

Скаржник стверджує, що судами незаконно відмовлено позивачу у доступі до правосуддя.

Господарський суд першої інстанції не звернув увагу на надані позивачем докази відсутності матеріальних ресурсів для сплати судового збору.

У скарзі зазначається, що позивач звертався до Макарівського районного суду з надією на справедливе судочинство. Півтора року вказаний суд не міг прийняти рішення по суті щодо стягнення боргу, а апеляційний суд Київської області взагалі відніс справу до підвідомчості господарського суду та закрив провадження.

Права ФОП ОСОБА_4 грубо порушено, а відмова судів у доступі до правосуддя є неконституційною.

Судовими рішеннями у цій справі та у справі №370/12296/15 суди зробили неможливим доступ ФОП ОСОБА_4 до правосуддя.

Скаржник вказує, що не має можливості сплатити одним платежем таку значну суму коштів - 196 тис. грн., яка становить судовий збір за подання заяви.

4. Норми права та роз`яснення постанов Пленуму ВГСУ, на які звертається увага у справі

Відповідно до ст.57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За п.4 ч.1 ст.63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

У п.3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013, зі змінами і доповненнями, роз`яснено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

За ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд.

Згідно ст.ст. 7, 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

5. Мотиви та норми права, з яких виходить Вищий господарський суд України при прийнятті постанови

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Повертаючи позовну заяву ФОП ОСОБА_4, господарський суд першої інстанції, як і апеляційний господарський суд, дійшли помилкового висновку про відсутність підстав для відстрочення сплати судового збору.

Колегія суддів касаційної інстанції звертає увагу, що клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору мотивовано відсутністю доходів від підприємницької діяльності, що підтверджується податковими деклараціями платника єдиного податку.

Крім того, позивач зазначив про факт оплати судового збору під час звернення до суду загальної юрисдикції, рішення якого було скасовано із вказівкою, що спір підлягає розгляду в господарському суді.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Пелевін проти України від 20.05.2010).

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі "Наталія Михайленко проти України" від 30.05.2013).

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є визначений в ГПК України обов`язок заявника при зверненні до суду сплачувати судовий збір. Невиконання заявником вищенаведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом не приймати до розгляду та повертати позовну заяву заявнику.

Однак, не приймаючи до розгляду і повертаючи позовну заяву, суд повинен повною мірою дослідити наявність чи відсутність підстав для такого повернення, а також надати належну оцінку доводам заявника про необхідність відстрочити виконання наведених вище вимог процесуального законодавства.

Виходячи з положень ст.8 Закону України "Про судовий збір", суд може відстрочити, розстрочити або звільнити від сплати судового збору при врахуванні майнового стану скаржника, який останній повинен довести суду, надавши відповідні докази.

Враховуючи доводи ФОП ОСОБА_4 щодо обставин відсутності коштів на сплату судового збору з об`єктивних на те причин, враховуючи обставини звернення до суду загальної юрисдикції за захистом прав та закриття провадження у справі №370/12296/15, місцевий господарський суд не був позбавлений можливості на підставі приписів ст.8 Закону України "Про судовий збір" відстрочити сплату судового збору до прийняття рішення.

Судами попередніх інстанцій вказаного не враховано, у зв`язку з чим господарські суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про відмову скаржнику у задоволенні клопотання.

Не можна в цьому випадку погодитися із правовою позицією місцевого господарського суду і щодо застосування інших пунктів ст.63 ГПК України та поверненням позовної заяви без розгляду.

6. Висновки суду касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги

З дотриманням передбачених законодавством меж перегляду справи в касаційній інстанції, заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права господарськими судами попередніх інстанцій, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвала місцевого господарського суду та постанова апеляційної інстанції про повернення позовної заяви підлягають скасуванню з передачею справи до господарського суду міста Києва для вирішення питання про прийняття позовної заяви до розгляду.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ФОП ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 21.11.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2016 у справі №910/21175/16 скасувати.

Справу №910/21175/16 передати до господарського суду міста Києва для вирішення питання про прийняття позовної заяви до розгляду.

Головуючий суддя С. Самусенко

Судді: С. Владимиренко

М. Малетич