КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"27" лютого 2017 р. Справа №910/23404/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Жук Г.А.

Мальченко А.О.

дослідивши матеріали

апеляційної скарги позовом Національного банку України

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 23.12.2016 (суддя Босий В.П.)

у справі № 910/23404/16

за позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна

компанія «Основа»

третя особа Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»

про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2016 у справі № 910/23404/16 позовну заяву Національного банку України №18-0012/101856 від 15.12.2016 р. (вх. №23404/16 від 20.12.2016 р.) разом з доданими до неї матеріалами направлено за підсудністю до господарського суду Київської області.

Не погодившись із згаданою ухвалою, Національний банк України оскаржив її в апеляційному порядку, просив скасувати та направити справу для розгляду по суті до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями, справу № 910/23404/16 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Дикунської С.Я., суддів: Жук Г.А., Мальченко А.О.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, додані до неї документи, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скаргу не може бути прийнято до розгляду й вона підлягає поверненню апелянту.

Так, на підставі ч. 1 ст. 93 ГПК України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду - протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

У відповідності до п. 3.18 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом статті 87 ГПК надіслання повних рішень та ухвал сторонам, прокурору, третім особам, які були присутні в судовому засіданні, законом не передбачено (за винятком ухвали, в якій роз'яснюється рішення суду, що за змістом частини п'ятої статті 89 ГПК надсилається особам, які брали участь у справі, а також державному виконавцю, якщо рішення суду роз'яснено за його заявою, незалежно від присутності зазначених осіб у судовому засіданні).

Водночас ці сторони, прокурор, треті особи (які були присутні в судовому засіданні) мають право згідно з частиною другою статті 22 ГПК знайомитися з відповідними процесуальними актами, знімати їх копії, а також заявляти клопотання про видачу їм належно засвідчених копій судових рішень. Передбачений статтею 87 ГПК строк надсилання повного рішення обчислюється з дня, наступного після дати складання такого рішення.

За обґрунтованим письмовим клопотанням учасника судового процесу, який був присутній в судовому засіданні, суд з урахуванням конкретних обставин справи може надіслати повне судове рішення відповідному учасникові рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Підставами для цього може бути, зокрема, знаходження (проживання) заявника не за місцем знаходження господарського суду або інші поважні причини, що перешкоджають отриманню копій судового рішення безпосередньо в суді.

Як встановлено матеріалами справи, оскаржувану ухвалу винесено 23.12.2016, відповідно останнім днем, у який згідно вищенаведених положень господарсько-процесуального законодавства мало бути подано апеляційну скаргу є 28.12.2016.

Згідно штампу канцелярії господарського суду першої інстанції на першому аркуші апеляційної скарги її подано позивачем лише 23.01.2017, тобто з пропуском передбаченого ст. 93 ГПК України 5 - денного терміну на її оскарження.

Апеляційна скарга, яка подана після закінчення строків, встановлених ст. 93 ГПК України, повертається, якщо апеляційний господарський суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку. Відповідну заяву (клопотання) може бути викладено в апеляційній скарзі чи в окремому документі, і в останньому випадку її має бути подано одночасно з апеляційною скаргою (п. 6 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України»).

У відповідності до ч. 1 ст. 53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи ст. 53 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах) (абзац 8 п. 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України»).

Клопотання про поновлення строку Національного банку України мотивоване отриманням оскаржуваної ухвали від 23.12.2016 лише 29.12.2016 та необхідністю певного часу для оплати судового збору в розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір». Проте положеннями ГПК України настання строку на подання апеляційної скарги не ставиться в залежність від дати отримання оскаржуваної ухвали та необхідності часу для сплати судового збору, як вище згадувалось, встановлений законом строк обчислюється з дня її винесення.

Проте навіть якщо й погодитись з апелянтом та вважати факт отримання ним оскаржуваної ухвали 29.12.2017, незрозумілим видається чому з апеляційною скаргою заявник звернувся до суду майже через місяць, подавши її до суду лише 23.01.2017. Про наявність обставин, які б перешкоджали позивачу подати апеляційну скаргу у визначений законом строк (навіть з дати її отримання), апелянтом ані в апеляційній скарзі, ані у викладеному клопотанні не повідомлено, як й не зазначено поважності підстав неможливості подання апеляційної скарги у визначений законом строк.

Такі обставини як необхідність певного часу для сплати судового збору, не є підставою для відновлення строку для подання апеляційної скарги. Визначений чинним законодавством обов'язок надання доказів сплати судового збору при зверненні з апеляційною скаргою до суду передбачає його виконання (сплату судового збору) у визначений законом строк (в даному випадку - протягом п'яти днів з дня оголошення місцевим господарським судом оскаржуваної ухвали).

Таким чином, апеляційний господарський суд вважає, що в задоволенні клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 23.12.206 у справі № 910/23404/16, як необґрунтованому та безпідставному, слід відмовити.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

За таких обставин, апеляційну скаргу Національного банку України не може бути прийнято до розгляду, вона підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 86, 94, п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Національного банку України про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 23.12.2016 у справі № 910/23404/16 відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2016 у справі № 910/23404/16 повернути Національному банку України без розгляду по суті.

Матеріали справи № 910/23404/16 повернути до Господарського суду Київської області.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді Г.А. Жук

А.О. Мальченко