ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року Справа № 916/3439/15

Вищий господарський суд України у складі: суддя Львов Б.Ю. - головуючий, судді Корсак В.А. і Селіваненко В.П.,

розглянувши касаційну скаргу приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами", м. Київ, в інтересах: товариства з обмеженою відповідальністю "Мун Рекордс", м. Київ, товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ Мьюзік", м. Київ,

на рішення господарського суду Одеської області від 13.09.2016

та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 07.12.2016

зі справи № 916/3439/15

за позовом приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (далі - Організація) в інтересах: товариства з обмеженою відповідальністю "Мун Рекордс" (далі - ТОВ "Мун Рекордс") і товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ Мьюзік" (далі - ТОВ "УМИГ Мьюзік")

до товариства з обмеженою відповідальністю "Мебліоптторг" (далі - Товариство), м. Одеса,

про стягнення 48 720 грн.,

за участю представників сторін:

Організації - Молчанова П.В.,

ТОВ "Мун Рекордс" - не з'явився,

ТОВ "УМИГ Мьюзік" - не з'явився,

Товариства - Філіпенко Н.О.,

ВСТАНОВИВ:

Організація в інтересах ТОВ "Мун Рекордс" і ТОВ "УМИГ Мьюзік" звернулася до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Товариства 24 360 грн. за разове використання двох музичних творів ТОВ "Мун Рекордс" і 24 360 грн. за разове використання двох музичних творів ТОВ "УМИГ Мьюзік", а всього 48 720 грн. компенсації за порушення майнових авторських прав позивачів.

Позовні вимоги з посиланням на приписи статей 421, 426, 427, 443 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статей 1, 15, 45, 49, 50, 52 Закону України від 23.12.1993 № 3792-XII "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон № 3792) мотивовано неправомірним використанням Товариством у приміщенні меблевого гіпермаркету "Шестой елемент" (м. Одеса, 6-й кілометр Овідіопольської дороги), де відповідач здійснює господарську діяльність, шляхом публічного виконання за допомогою наявного в приміщенні закладу обладнання вільно розповсюджувались музичні твори (пісні) для фонового озвучення (зокрема, твори "ІНФОРМАЦІЯ_1" у виконанні "Ани Лорак", "ІНФОРМАЦІЯ_4" у виконанні "Полина Гагаріна", "ІНФОРМАЦІЯ_2" у виконанні "ІНФОРМАЦІЯ_3", "ІНФОРМАЦІЯ_5" у виконанні ОСОБА_8) за відсутності необхідного дозволу та без сплати авторської винагороди.

Рішенням господарського суду Одеської області від 13.09.2016 (колегія суддів у складі: Власова С.Г. - головуючий суддя, судді Рога Н.В., Малярчук І.А.), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 07.12.2016 (колегія суддів у складі: Філінюк І.Г. - головуючий суддя, судді Лавриненко Л.В., Пироговський В.Т.), у задоволенні позову відмовлено.

Прийняті зі справи судові рішення з посиланням на приписи статей 204, 435, 440, 441, 443, 445 ЦК України, статей 15, 31, 52 Закону № 3792 і статті 33 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) мотивовано недоведеністю порушення відповідачем прав ТОВ "Мун Рекордс" і ТОВ "УМИГ Мьюзік" як власників майнових авторських прав на зазначені спірні твори, управління якими передано Організації.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Організація просить рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів зі справи скасувати внаслідок їх прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Товариство подало відзив на касаційну скаргу, в якому зазначило про безпідставність її доводів та просило рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів зі справи залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши представників Організації та Товариства, Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями у справі встановлено, що:

- Організація є організацією колективного управління відповідно до свідоцтва Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України про облік організації колективного управління від 24.01.2011 № 18/2011;

- 17.05.2012 ТОВ "Мун Рекордс" (Видавник) та Організацією укладено договір про управління майновими авторськими правами № 17052012/01, за умовами якого Видавник доручає Організації у колективне управління майнові авторські права (далі - Договір № 1);

- відповідно до пункту 2.1 Договору № 1 Видавник доручає Організації здійснювати управління на колективній основі його майновими авторськими правами на твори, перелік яких додається до цього Договору, а саме дозволяти від імені Видавника використання творів користувачами, а також збирати винагороду (роялті) за їх використання способами, передбаченими пунктом 2.2 даного Договору;

- згідно з пунктом 2.2 Договору № 1 Організація здійснює управління майновими авторськими правами Видавника і збирання винагороди за використання творів наступними способами, зокрема, публічне виконання;

- пунктом 3.2.7 Договору № 1 передбачено, що в разі виявлення порушень майнових прав Видавник надає Організації необхідні повноваження для захисту прав та здійснення представництва інтересів правовласника в суді;

- відповідно до пункту 4.1.2 Договору № 1 Видавник зобов'язується декларувати відповідно до правил Організації твори з каталогу, права на які передаються в управління Організації, за формою, наведеною в додатку № 1 до Договору № 1;

- згідно з пунктом 9.1 Договору № 1 та додатковою угодою від 12.12.2014 № 14 він набуває чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та діє до 31.12.2015, а в частині зобов'язань з надання звітів, розподілення та виплати зібраної винагороди - до їх повного виконання сторонами;

- 01.01.2013 ТОВ "Мун Рекордс" (Видавник) і ТОВ "Музика для мас" (Правовласник) укладено договір про передачу авторських та суміжних прав № 01/01-01-13 (далі - Договір № 2), за умовами якого Правовласник передав Видавнику право на твори, а також права на використання запису виконання та фонограми виконання творів згідно з додатком № 3 до Договору № 2, зокрема, й на твір "ІНФОРМАЦІЯ_2" (виконавець "ІНФОРМАЦІЯ_3");

- 16.05.2013 ТОВ "Мун Рекордс" (Видавник) і ТОВ "ОСОБА_6 Продакшн" (Правовласник) укладено договір про передачу авторських та суміжних прав № 11/16-05-13 (далі - Договір № 3), у відповідності до умов якого Правовласник передав Видавнику право на твори, а також права на використання запису виконання та фонограми виконання твору відповідно до додатку № 2 до Договору № 3 (зокрема, на твір "ІНФОРМАЦІЯ_1", виконавець ОСОБА_6);

- деклараціями музичних творів від 01.01.2013 та від 16.05.2013 підтверджується передача в управління прав на твори, у тому числі "ІНФОРМАЦІЯ_2" (виконавець ІНФОРМАЦІЯ_3) та "ІНФОРМАЦІЯ_1" (виконавець ОСОБА_6);

- 01.01.2014 ТОВ "УМИГ Мьюзік" (Видавник) та Організацією укладено договір про управління майновими авторськими правами № АУ 003К (далі - Договір № 4), за умовами якого Видавник надає Організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори та субвидані твори, що належать або протягом дії цього договору будуть належати Видавнику, а саме: дозволяти або забороняти від імені Видавника використання об'єктів авторського права третіми особами, відповідно до умов цього договору;

- відповідно до пункту 3.1 Договору № 4 Видавник зобов'язується декларувати свої майнові права на об'єкти авторського права згідно з правилами встановленими Організацією відповідно до положень Статуту;

- пунктом 8.1 Договору № 4 встановлено, що Організація має право здійснювати відповідно до чинного законодавства України будь-які юридичні дії з метою забезпечення майнових прав Видавника на об'єкти авторського права, повноваження на управління якими передані Організації за цим Договором;

- згідно з пунктом 11.1 Договору № 4 (з врахуванням додаткової угоди від 31.12.2014 № 2) він вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2015;

- 31.12.2014 ТОВ "УМИГ Мьюзік" (Ліцензіат) і товариством з обмеженою відповідальністю "Національне музичне видавництво" (Ліцензіар) укладено ліцензійний договір № НЛВ - 138/15 (далі - Ліцензійний договір № 1), за умовами якого Ліцензіар на строк та в межах території України надав Ліцензіату права на використання об'єктів з каталогу Ліцензіара, що свідчить про право Ліцензіата на свій розсуд використовувати, дозволяти або забороняти використання по відношенню до визначених об'єктів;

- відповідно до пункту 2.6 Ліцензійного договору № 1 Ліцензіар передає Ліцензіату право представляти та захищати свої майнові та немайнові інтереси, а також здійснювати будь-які, на вибір Ліцензіата, юридичні дії, які пов'язані з неправомірним використанням об'єктів, права на які передані Ліцензіату у відповідності до умов цього договору, на підставі діючого на території України законодавства;

- відповідно до виписки з каталогу творів від 15.01.2015, ТОВ "УМИГ Мьюзік" надані права на використання у тому числі твору "ІНФОРМАЦІЯ_5" (виконавець ОСОБА_8);

- 31.12.2014 ТОВ "УМИГ Мьюзік" (Ліцензіат) і товариством з обмеженою відповідальністю "Перше музичне видавництво" (Ліцензіар) укладено ліцензійний договір № ПЛВ - 054/15 (далі - Ліцензійний договір № 2), за умовами якого Ліцензіар на строк та в межах території України надає Ліцензіату права на використання об'єктів з каталогу Ліцензіара, що свідчить про право Ліцензіата на свій розсуд виконувати, дозволяти або забороняти використання по відношенню до визначених об'єктів;

- відповідно до пункту 2.6 Ліцензійного договору № 2 Ліцензіар передає Ліцензіату право представляти та захищати свої майнові та немайнові інтереси, а також здійснювати будь-які, на вибір Ліцензіата, юридичні дії, які пов'язані з неправомірним використанням об'єктів, права на які передані Ліцензіату у відповідності до умов цього договору, на підставі діючого на території України законодавства;

- згідно з випискою з каталогу творів від 16.01.2015 ТОВ "УМИГ Мьюзік" надані права на використання твору "ІНФОРМАЦІЯ_4" (виконавець ОСОБА_7);

- деклараціями музичних творів від 01.01.2015 підтверджується передача в управління прав на твори, у тому числі "ІНФОРМАЦІЯ_5" (виконавець ОСОБА_8) та "ІНФОРМАЦІЯ_4" (виконавець ОСОБА_7);

- відповідно до висновку судової експертизи матеріалів та засобів відео-звукозапису від 08.07.2016 № 152/17, зокрема, якість запису звукової складової на відеокасеті № 1 та скрита зйомка "з руки" як спосіб здійснення цього запису унеможливлюють достовірне визначення джерела відтворення музичних творів, які прослуховуються на окремих ділянках при відтворенні запису на відеокасеті № 1;

- неможливо встановити, за допомогою яких саме пристроїв музичні твори звучали в торговому центрі "Шестой элемент", що зафіксовані на касеті mini DV 60ME марки EMTEC (M-DVC/LP90).

Причиною спору зі справи стало питання про наявність або відсутність підстав для стягнення з Товариства компенсації в зв'язку з порушенням майнових прав суб'єкта авторського права.

Відповідно до статті 45 Закону № 3792 суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

За приписами статей 48 і 49 Закону № 3792 можлива передача на договірних засадах авторами або іншими суб'єктами авторського права та/або суміжних прав повноважень з управління майновими правами організаціям колективного управління, на які покладається виконання відповідних функцій, зокрема, збір винагороди на підставі зазначених договорів чи цього Закону, розподіл (перерозподіл між іншими організаціями колективного управління) зібраної винагороди, перерахування належної частки перерозподіленої винагороди іншим організаціям колективного управління, що представляють майнові інтереси відповідних суб'єктів авторського права та/або суміжних прав, або виплата розподіленої винагороди безпосередньо таким суб'єктам.

За наявності договорів з суб'єктами авторського права та/або суміжних прав на управління їх майновими правами організації колективного управління відповідно до статті 45 Закону № 3792, що надає право таким організаціям представляти інтереси власників майнових авторських прав, виконавців, виробників фонограм (відеограм), мають право звертатися до господарського суду з позовами про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду або стягнення доходу, отриманих порушником внаслідок порушення ним авторського права та/або суміжних прав, і у тому випадку, коли з порушником авторського права чи суміжних прав організацією колективного управління не укладено будь-якої угоди.

Організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

За наведених обставин судами попередніх інстанцій вірно встановлено, що Організація на підставі Договорів № 1, № 4 та декларацій наділена повноваженнями на управління майновими правами суб'єктів авторського права - позивачів у справі, зокрема, щодо згаданих музичних творів: "ІНФОРМАЦІЯ_1", "ІНФОРМАЦІЯ_2", "ІНФОРМАЦІЯ_5" та "ІНФОРМАЦІЯ_4".

За змістом статей 435, 440, 441, 443 ЦК України, статей 7, 15, 31-33 Закону № 3792: право на використання твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку (за договором, який відповідає визначеним законом вимогам); використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передано відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом).

Відповідно до частини третьої статті 426 ЦК України використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

Частиною третьою статті 15 Закону № 3792 визначено, що виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів.

Відповідно до приписів статті 1 Закону № 3792 публічне виконання - це подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час; публічне сповіщення (доведення до загального відома) - це передача за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав в ефір за допомогою радіохвиль (а також лазерних променів, гама-променів тощо), у тому числі з використанням супутників, чи передача на віддаль за допомогою проводів або будь-якого виду наземного чи підземного (підводного) кабелю (провідникового, оптоволоконного та інших видів) творів, виконань, будь-яких звуків і (або) зображень, їх записів у фонограмах і відеограмах, програм організацій мовлення тощо, коли зазначена передача може бути сприйнята необмеженою кількістю осіб у різних місцях, віддаленість яких від місця передачі є такою, що без зазначеної передачі зображення чи звуки не можуть бути сприйняті.

Як зазначено в пункті 41 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності", використанням твору в силу статті 441 ЦК України вважається, серед іншого, його публічне використання різними способами, як-от публічний показ, публічне виконання - як у реальному часі ("наживо"), так і з допомогою технічних засобів, публічне сповіщення (радіо, телебачення), а також публічна демонстрація аудіовізуального твору (зі звуковим супроводом чи без такого) у місці, відкритому для публічного відвідування, або в іншому місці (приміщенні), де присутні особи, які не належать до кола однієї сім'ї чи близьких знайомих цієї сім'ї, - незалежно від того, чи сприймається твір публікою безпосередньо у місці його публічної демонстрації (публічного показу), чи в іншому місці одночасно з такою демонстрацією (показом). Відповідальність за публічне виконання твору (в тому числі при його виконанні в реальному часі - "наживо") несе фізична чи юридична особа, яка бере на себе ініціативу і відповідальність за проведення відповідного заходу.

Згідно з приписами пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2003 № 71 "Про затвердження розміру, порядку та умов виплати винагороди (роялті) за комерційне використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань" (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2011 № 957) представникам уповноважених організацій колективного управління надано право фіксувати факти прямого чи опосередкованого комерційного використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань, зокрема, за допомогою технічних засобів і (або) шляхом складення відповідного акта фіксації.

За приписами ГПК України:

- судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами (частини перша і друга статті 43);

- доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (частина перша статті 32);

- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (частина перша статті 33);

- висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу (частина п'ята статті 42);

- оцінка доказів здійснюється господарським судом на основі всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності (частина перша статті 43).

Оскаржувані судові рішення цим вимогам відповідають не повною мірою.

Як місцевий, так і апеляційний господарські суди дійшли передчасного висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні даного позову, оскільки, не оцінивши в сукупності подані позивачем докази на підтвердження публічного виконання відповідачем спірних музичних творів (акт фіксації, відеозапис, фіскальний чек) та не навівши інших доказів на їх спростування, обмежилися лише цитуванням згаданого висновку судової експертизи матеріалів та засобів відеозвукозапису від 08.07.2016 № 152/17.

Ні судом першої, ані судом апеляційної інстанцій: не досліджено та не дано оцінки наявній розшифровці відеозапису; не встановлено обставин публічного виконання кожного з творів; не ідентифіковано твори; не досліджено питання використання відповідачем творів у зазначений позивачем спосіб.

Водночас саме відповідач, який здійснює господарську діяльність у меблевому гіпермаркеті, несе відповідальність за додержання в ньому вимог закону щодо охорони прав на об'єкти інтелектуальної власності.

У свою чергу, використання твору без дозволу суб'єкта авторського права є порушенням авторського права, передбаченим пунктом "а" статті 50 Закону, за яке пунктом "г" частини другої статті 52 цього ж Закону передбачено можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації в розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат.

Отже, попередні судові інстанції припустилися неправильного застосування приписів частини першої статті 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення суддею за результатами обговорення усіх обставин справи та частини першої статті 43 цього Кодексу стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, що відповідно до частини першої статті 11110 ГПК України є підставою для скасування судових рішень зі справи.

Касаційна ж інстанція відповідно до частини другої статті 1117 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на наведене справа має бути передана на новий розгляд до суду першої інстанції, під час якого необхідно встановити обставини, зазначені в цій постанові, дати їм та доводам сторін належну правову оцінку і вирішити спір відповідно до вимог закону.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" задовольнити.

2. Рішення господарського суду Одеської області від 13.09.2016 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 07.12.2016 зі справи № 916/3439/15 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Суддя Б.Львов

Суддя В.Корсак

Суддя В.Селіваненко