ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року Справа № 910/7866/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Корнілової Ж.О. ? головуючого (доповідач),
Могил С.К.,
Грека Б.М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2016
у справі№ 910/7866/16 Господарського суду міста Києва
за позовомКомунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва"
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_4
про за участю від позивача: від відповідача:розірвання договору та виселення, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду з вимогою про розірвання договору оренди нежилих приміщень № 693/3 територіальної громади Шевченківського району м. Києва від 28.10.2010 та виселення відповідача з орендованого приміщення, посилаючись на те, що станом на 01.03.2016 заборгованість відповідача за користування орендованим приміщенням складає 19278,10 грн. Приміщення відповідачем передано в оренду стороннім особам без письмової згоди орендодавця.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 у справі № 910/7866/16 (суддя Пригунова А.Б.) позов Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва" задоволено в повному обсязі. Розірвано договір оренди нежилих приміщень від 28.10.2010 № 693/3, який укладено між Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4. Виселено Фізичну особою-підприємця ОСОБА_4 з нежилого приміщення, підвал загальною площею 100,3 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду мотивоване тим, що факт порушення умов договору, передбачених пунктами 2.3, 2.5, 3.2 відповідачем підтверджується актами від 20.02.2016 та від 04.07.2016. На підставі ч. 1 ст. 611 ЦК України, ч. 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" , ст. 732 ЦК України, ч. 2 ст. 651 ЦК України договір розірваний. На підставі ч. 1 чт. 785 ЦК України у відповідача відсутні правові підстави користування майном.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2016 у справі № 910/7866/16 (у складі колегії суддів: Чорної Л.В. - головуючого, Яковлєва М.Л., Разіної Т.І.) рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 у справі № 910/7866/16 Го0сподарського суду міста Києва залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2016 у справі № 910/7866/16, Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2016 у справі № 910/7866/16, і прийняти нове рішення, яким відмовити Комунальному підприємству "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва" в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У касаційній скарзі заявник посилається на порушення на неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача Корнілову Ж.О., обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представників позивача та відповідача, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами встановлено, і матеріалами справи підтверджується, що між Управлінням з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у місті Києві ради (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (орендар) 28.10.2010 укладено договір № 693/3 оренди нежилих приміщень територіальної громади Шевченківського району м. Києва, за умовами якого орендодавець зобов'язується передати, а орендар прийняти у строкове платне користування (оренду) нежиле приміщення (будівлю, споруду) загальною площею 81,6 кв.м, а саме: підвал з орендованою площею 81,6 кв.м згідно з поверховим планом приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Відповідно до п. 1.2. договору мета оренди: SI - 81,6 кв.м - під пункт побутового обслуговування населення.

Відповідно до п. 2.2. договору за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розмір якої за перший місяць складає 2466,36 грн. та ПДВ 493,27 грн., всього 2959,63 грн., далі - згідно з невід'ємним додатком до даного договору. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць.

Пунктом 2.5 договору передбачено, що орендна плата сплачується незалежно від наслідків власної господарської діяльності не пізніше 20 числа поточного місяця на рахунок орендодавця.

Відповідно до п. 3.2.1. договору орендар зобов'язаний вносити орендні платежі своєчасно і в повному обсязі.

Відповідно до п. 3.2.2. договору орендар зобов'язаний використовувати об'єкт оренди тільки за цільовим призначенням, обумовленим п. 1.2 даного договору, незалежно від власної статутної діяльності.

Відповідно до п.п. 3.2.19. договору після припинення (розірвання) дії даного договору орендар зобов'язаний повернути орендоване майна за актом прийому-передачі.

Орендодавець має право достроково розірвати договір оренди і вимагати повернення об'єкта оренди у випадках порушення орендарем будь-яких умов, передбачених пунктами 2.3, 2.5, 3.2 даного договору (п.п. 4.1. п. 4. договору).

Об'єкт оренди може бути переданий орендарем в суборенду тільки за письмовою згодою орендодавця, при цьому строк надання майна в суборенду не може перевищувати терміну дії договору оренди. Площа, передана в суборенду погоджується з орендодавцем і не може змінюватись без його згоди (п. 4.8 договору).

Відповідно до п. 8.4.11. договору даний договір припиняє дію, або розривається достроково в разі невиконання орендарем хоча б одного із зобов'язань, зазначених у п. 3.2 даного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, між Комунальним підприємством "Керуюча дирекція" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 14.02.2011 укладено додаткову угоду № 1 до договору оренди нежилого приміщення від 28.10.2010 № 693/3, відповідно до якої внесено зміни до назви орендодавця: "Комунальне підприємство "Керуюча компанія" (а.с. 23).

Додатковою угодою № 3 від 01.07.2012 сторонами викладено п. 1.2. договору у новій редакції: SI - 81,6 кв.м - під салон - перукарню понад 50 кв.м (а.с. 26).

Додатковою угодою № 4 від 02.02.2015 назву орендодавця викладено у новій редакції: Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва" (а.с. 27).

Додатковою угодою № 5 від 16.03.2015 п. 1.1. договору викладено в новій редакції: "мета оренди: S1 - 44,9 кв.м - під салон-перукарню понад 50 кв.м; S2 - 27,1кв.м - під кафе без реалізації горілчаних виробів; S3 - 28,3 кв.м - під побутове обслуговування населення (приймальних пунктів хімчистки)"; п. 2.2. викладено в новій редакції: "за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату з ПДВ, місячний розмір якої на момент підписання додаткової угоди № 5 від 16.03.2015 становить 5877,24 грн., згідно з додатком № 1 від 16.03.2015 до договору оренди нежитлового приміщення від 28.10.2010 № 693/3, і далі за текстом" (а.с. 28).

Заборгованість з орендної плати станом на 20.02.2016 складає 27036,50 грн. (а.с. 51), а приміщення з орендованою площею 100,3 кв.м здається стороннім особам в суборенду без письмової згоди орендодавця, про що складено акт.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до ч. 3 ст. 18, ч. ч. 1,3 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі, незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до п. п. 1, 2 ст. 773 Цивільного кодексу України наймач зобов'язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору.

Якщо наймач користується річчю, переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до п. 2 ст. 285 Господарського кодексу України орендар може бути зобов'язаний використовувати об'єкт оренди за цільовим призначенням відповідно до профілю виробничої діяльності підприємства, майно якого передано в оренду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 783 Цивільного кодексу України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку, що про порушення зобов'язань, передбачених п. 2.5 договору, та до правильного висновку, що наявний в матеріалах справи фіскальний чек № 0143 від 04.07.2016 (а.с. 134) свідчить про порушення зобов'язань, передбачених п. 3.2.2. та п. 4.8 договору оренди нежилих приміщень № 693/3 від 28.10.2010.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до пункту 1 статті 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2016 у справі № 910/7866/16 Господарського суду міста Києва прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі судова колегія вважає непереконливими, і такими, що спростовуються наявними доказами та встановленими матеріалами справи.

Таким чином постанова Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2016 у справі № 910/7866/16 Господарського суду міста Києва підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2016 у справі № 910/7866/16 Господарського суду міста Києва залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2016 у справі № 910/7866/16 Господарського суду міста Києва залишити без змін.

Головуючий, суддя:Корнілова Ж. О.
Судді:Могил С.К.
Грек Б.М.