ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01 березня 2017 р. Справа № 909/747/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі

головуючого судді Рочняк О. В.

судді Грици Ю.І.

судді Цюх Г.З.

при секретарі судового засідання Павлюк У.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали cправи

за позовом публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"

(Кловський узвіз, 9/1 м.Київ, 01021)

до публічного акціонерного товариства по газопостачанню

та газифікації "ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ"

(вул.Ленкавського, 20, м.Івано-Франківськ, 76010)

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

- Головне управління Державної казначейської служби України у Івано-Франківській області (вул.Дністровська, 14, м.Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл., 76000);

- Департамент фінансів Івано-Франківської облдержадміністрації

(вул. М. Грушевського, 21, м.Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл., 76000);

- публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул.Б.Хмельницького, 6, м.Київ, 01601).

про стягнення заборгованості

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 - представник, (довіреність №2-516 від 28.12.17);

від відповідача: ОСОБА_2 - представник, (довіреність №IF007-СК - 42-0117 від 05.01.17);

від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: представники не з'явилися

ВСТАНОВИВ: ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" звернулося до господарського суду з позовом до ПАТ по газопостачанню та газифікації "ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ", в якому просило стягнути з останнього 41602648 грн 87 коп заборгованості за надані згідно укладеного між ними договору послуги з балансування обсягів природного газу, 4029644 грн 52 пені, 2549434 грн 69 коп штрафу, 338120 грн 45 коп 3% річних та 552046 грн 56 коп інфляційних втрат.

У відзиві на позовну заяву (вх. №14936/16) відповідач з позовними вимогами не погодився, зазначив що сторонами підписано спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету відповідно до вимог постанови кабінету міністрів України від 11.01.05 № 20, згідно яких (після підписання останньою стороною - ПАТ "Нафтогаз України") і будуть здійснюватися розрахунки між сторонами, а отже подання позову у даній справі є передчасним.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 09.11.16 до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено Головне управління Державної казначейської служби України у Івано-Франківській області, Департамент фінансів Івано-Франківської облдержадміністрації та ПАТ "НАК "Нафтогаз України".

Третя особа - Департамент фінансів Івано-Франківської облдержадміністрації листом № 1672/04-42/45 від 16.11.16 (вх. №16448/16) повідомив про те, що не може надати будь-яких пояснень по справі, оскільки не є стороною укладеного між позивачем та відповідачем договору.

Третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Івано-Франківській області листом № 12-16/666-4472 від 16.11.16 (вх. №16631/16) повідомило про те, що ним здійснюються перекази платежів між учасниками розрахунків на підставі платіжних доручень організацій та спільних протокольних рішень учасників розрахунків, жодним чином на формування заборгованості між учасниками взаєморозрахунків ГУ ДКС України у Івано-Франківській обл. не впливає.

Від третьої особи - ПАТ "НАК "Нафтогаз України пояснень по справі не надходило.

В процесі розгляду справи позивачем були подані заяви про збільшення розміру позовних вимог, а саме: заява № 12752/6 від 14.09.16 (вх.№9351/16, а.с.93-96), заява №14007/6 від 12.10.16 (вх. №10370/16, а.с.114-117), заява № 15303/16 від 08.11.16 (вх. № 11412/16, а.с.172-175), заява № 17019/6 від 14.12.16 (вх. №13298/16, а.с.211-214), з урахуванням яких позивач просив стягнути з відповідача 98377318 грн 49 коп заборгованості за надані в лютому, березні, травні, червні, липні, серпні, вересні та жовтні 2016 року послуги з балансування обсягів природного газу, а також 4029644 грн 52 коп пені, 2549434 грн 69 коп штрафу, 338120 грн 45 коп 3% річних та 552046 грн 56 коп інфляційних втрат за прострочення оплати наданих в лютому, березні, травні, червні 2016 послуг балансування, які прийнято судом до розгляду.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 08.02.17 розгляд справи відкладено та зобов'язано відповідача надати суду підписані у 2017 році спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, а також докази перерахування позивачу коштів на підставі цих протокольних рішень.

28.02.17 до господарського суду від ПАТ по газопостачанню та газифікації "ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ" надійшли клопотання № IF007-CK-1133-0217 від 27/02/17 (№ 3537/17) про долучення до матеріалів справи підписаних спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету відповідно до вимог постанови кабінету міністрів України від 11.01.05 № 20, а також клопотання № IF007-CK-1142-0217 від 28.02.17 (вх.№3539/17) про долучення до матеріалів справи платіжних доручень про перерахування коштів та акту звірки розрахунків станом на 30.09.16.

В судовому засіданні 28.02.17 оголошено перерву до 01.03.17.

01.03.17 до господарського суду надійшло клопотання ПАТ по газопостачанню та газифікації "ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ" № IF907-CK-1142-0217 від 28.02.17 (вх№ 3648/17) про долучення до матеріалів справи платіжних доручень про перерахування коштів.

Присутній в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з урахуванням заяв про їх збільшення підтримав, просив стягнути з відповідача 98377318 грн 49 коп боргу за надані послуги з балансування обсягів природного газу, а також 4029644 грн 52 коп пені, 2549434 грн 69 коп штрафу, 338120 грн 45 коп 3% річних та 552046 грн 56 коп інфляційних втрат за несвоєчасне здійснення розрахунків.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з посиланням на повне погашення боргу перед позивачем. Крім того зазначав, що підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету сторони тим самим змінили порядок розрахунків, а тому відповідач не вважається таким, що прострочив виконання своїх зобов'язань з оплати наданих послуг балансування природного газу, в зв'язку з чим підстави для стягнення з нього пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат відсутні.

Треті особи своїх представників в судове засідання не направили, про причини своєї неявки суду не повідомили.

Розглянувши матеріали справи, подані сторонами у справі та зібрані судом із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам у відповідності до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

17.12.1 між ПАТ "Укртрансгаз" (оператор) та ПАТ по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз" (замовник) укладено договір транспортування природного газу № НОМЕР_1, за умовами якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу (далі - послуги) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

Відповідно до п.17.1 договору він набирає чинності з дня його укладення і діє до 31.12.16, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.12.15.

Згідно п.2.2 договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.15 № 2493, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

В п.2.3 сторони погодили перелік послуг, які можуть бути надані за укладеним договором:

- послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності);

- послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування);

- послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

В п.4.1 договору зазначено, що замовник зобов'язаний, зокрема, вчасно врегульовувати небаланси.

Відповідно до п.9.1 договору у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов'язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс відповідача визначається відповідно до Кодексу.

Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов'язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п'яти банківських днів. Розбіжності щодо вартості послуг балансування підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість послуг балансування, яку замовник зобов'язаний сплатити в строк, визначений п.9.4 цього договору, визначається за даними оператора. (п.п.9.4. 9.5 договору).

Згідно п.11.4 договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу газотранспортної системи та розділу ІХ цього договору.

Як визначено ст.174 Господарського кодексу Україну однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір.

Згідно ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.903 ЦК України).

В ч.1 глави 1 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи визначено, що замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов'язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення.

Згідно ч.7 глави 3 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок таких заходів: 1) при позитивному місячному небалансі - оператор надсилає оператору газосховища інформацію про замовника послуг транспортування, що має позитивний небаланс, та обсяг небалансу, а оператор газосховища проводить закачування природного газу (у тому числі шляхом заміщення) в обсязі небалансу та оформлення його в односторонньому порядку. У випадку відсутності у замовника послуг транспортування діючого договору зберігання природного газу замовник послуг транспортування зобовязаний в строк до 14-го числа наступного місяця укласти з оператором газосховища договір зберігання; 2) при негативному місячному небалансі - за рахунок надання послуг балансування.

Відповідно до ч.3 та ч.4. глави 4 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є дані, визначені у звіті про надані послуги з транспортування. Оператор газотранспортної системи до 14-го числа наступного місяця надає замовнику послуг транспортування звіт про надані послуги та рахунок на оплату. Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів.

Судом з'ясовано, що позивач на виконання умов укладеного між сторонами договору в лютому, березні, травні, червні, липні, серпні, вересні та жовтні 2016 року надав відповідачу послуги по балансуванню обсягів природного газу, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями актів надання послуг балансування обсягів природного газу за лютий 2016 на суму 14923761 грн 88 коп (з урахуванням коригуючого акту від 31.03.16), за березень 2016 на суму 14791133 грн 62 коп, за травень 2016 на суму 6705600 грн, за червень 2016 на суму 5182153 грн 37 коп, за липень 2016 на суму 5474162 грн 04 коп, за серпень 2016 на суму 6251689 грн 87 коп, за вересень 2016 на суму 37326215 грн 66 коп та за жовтень 2016 на суму 7722602 грн 05 коп., для оплати яких виставив рахунки на оплату.

Однак, відповідач оплати за надані відповідачем послуги з балансування обсягів природного газу у встановлений п.9.4 укладеного між сторонами договору строк у повному обсязі не здійснив. Платіжним дорученням № 1027 від 22.02.16 (копія якого міститься в матеріалах справи) позивач перерахував відповідачу лише 1510 грн 80 коп, що підтверджується також актом звірки розрахунків між сторонами.

Однак, як вбачається зі змісту позовної заяви, поданої позивачем у вересні 2016 року, при здійсненні розрахунку позовних вимог ним не враховано сплачену відповідачем суму в розмірі 1510 грн 80 коп, що була сплачена ще до подання позову у даній справі. Не враховано зазначену суму і в поданих ним згодом заявах про збільшення розміру позовних вимог.

З огляду на викладене, в задоволенні позову в частині стягнення 1510 грн 80 коп заборгованості слід відмовити.

Сума боргу за надані послуги балансування обсягів природного газу за лютий, березень, травень, червень, липень, серпень, вересень та жовтень 2016 року склала 98375807 грн 69 коп, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом та нарахування пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення здійснення розрахунків.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.12.16 між позивачем, відповідачем, Головним управлінням Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, Департаментом фінансів Івано-Франківської ОДА, ТОВ "Івано-Франківськгаз Збут" було підписано спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України на суму 7722602 грн 05 коп.

Також спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України були підписані між позивачем, відповідачем, Головним управлінням Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, Департаментом фінансів Івано-Франківської ОДА, ТОВ "Івано-Франківськгаз Збут" та НАК "Нафтогаз України", а саме: спільне протокольне рішення від 26.12.16 на суму 37326215 грн 66 коп, спільне протокольне рішення від 28.12.16 на суму 8719000 грн, спільне протокольне рішення від 28.12.16 на суму 20994384 грн 70 коп, спільне протокольне рішення від 28.12.16 на суму 5182153 грн 37 коп, спільне протокольне рішення від 28.12.16 на суму 6705600 грн, спільне протокольне рішення від 28.12.16 на суму 5474162 грн 04 коп, спільне протокольне рішення від 28.12.16 на суму 6251689 грн 87 коп.

Предметом зазначених спільних протокольних рішень є організація проведення взаєморозрахунку між сторонами, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.05 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

На виконання спільного протокольного рішення від 05.12.16 позивач перерахував відповідачу 7722602 грн 05 коп. за надані в 2016 році послуги згідно договору транспортування природного газу № НОМЕР_1 від 17.12.15, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 13.12.16, копія якого міститься в матеріалах справи.

В зв'язку з закінченням бюджетного року, в якому повинні здійснюватись розрахунки на підставі спільних протокольних рішень у відповідності до п.7-1 Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.05 № 20 та п.2.10 Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказам міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 493/688 від 03.08.2015, розрахунки на підставі підписаних спільних протокольних рішень від 26.12.16 та від 28.12.16 проведені не були.

Однак, в процесі розгляду справи, а саме: 08.02.17 між позивачем, відповідачем, Головним управлінням Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, Департаментом фінансів Івано-Франківської ОДА, ТОВ "Івано-Франківськгаз Збут" було підписано нові спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України на такі суми: 37326215 грн 66 коп, 8719000 грн, 20994384 грн 70 коп, 5182153 грн 37 коп, 6705600 грн, 5474162 грн 04 коп, 6251689 грн 87 коп.

На виконання підписаних спільних протокольних рішень від 08.02.17 позивач перерахував відповідачу 90653205 грн 64 коп за надані в 2016 році послуги згідно договору транспортування природного газу № НОМЕР_1 від 17.12.15, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями від 09.02.17 на суму 6251689 грн 87 коп, від 09.02.17 на суму 8719000 грн, від 28.02.17 на суму 6705600 грн, від 28.02.17 на суму 37326215 грн 66 коп, від 28.02.17 на суму 20994384 грн 70 коп, від 28.02.17 на суму 5182153 грн 37 коп, від 28.02.17 на суму від 5474162 грн 04 коп.

Отже, до прийняття рішення у справі позивач погасив наявну перед відповідачем заборгованість за надані послуги балансування обсягів природного газу згідно договору № від 17.12.15, укладеного між ними, у повному обсязі, а отже спір щодо основного боргу між сторонами відсутній.

Як визначено в п.п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, провадження у справі в частині стягнення 98375807 грн 69 коп заборгованості слід припинити.

Що стосується вимоги про стягнення 2549434 грн 69 коп штрафу, то відповідно до ч.2 ст.231 Господарського кодексу України, на яку посилається позивач як на підставу стягнення штрафу, у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Зі змісту наведеної норми випливає, що зазначені штрафні санкції можуть бути застосовані за наявності таких умов:

- якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачений договором або законом;

- якщо скоєно господарське правопорушення у відносинах, в яких хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту;

- якщо було допущено прострочення виконання негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу чи пені.

В п.2.2 постанови №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" Пленуму Вищого господарського суду України роз'яснив, що штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 Господарського кодексу України, застосовується за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Оскільки, в даному випадку штраф нараховано позивачем за прострочення виконання грошового зобов'язання, підстави для його стягнення відсутні.

Щодо вимог про стягнення 4029644 грн 52 коп пені, 338120 грн 45 коп 3% річних та 552046 грн 56 коп інфляційних втрат, то слід зазначити наступне.

Як визначено в ст.7 Господарського кодексу України відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Згідно ст.12 Господарського кодексу України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Зокрема, засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб'єктів господарювання є регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб'єктів господарювання здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

З огляду на це, запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначений Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій (постанова КМУ № 20 від 11.01.05), держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов'язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Фактично, визнаючи неможливість розрахунків у цій частині підприємствами паливно-енергетичного комплексу, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює цим самим характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині зазнають імперативного регулюючого впливу держави, шляхом прийняття, зокрема, Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Закону про державний бюджет на відповідний рік, нормами яких передбачено виділення субвенцій на фінансування пільг та субсидій, та інших законодавчих актів, на виконання яких, у свою чергу, було прийнято підзаконні нормативні акти і, зокрема, згадану вище Постанову КМУ № 20 від 11.01.05.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов'язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного) застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови, чи навпаки.

Тому, при визначенні обсягу грошових зобов'язань, до яких слід застосовувати норми того чи іншого законодавства, суд повинен виходити з величини компенсації, яку буде перераховано за рахунок державного бюджету.

Таким чином, оформлення та підписання документів, зокрема, таких як протоколи взаєморозрахунків, а в даному випадку - спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, слід вважати лише елементами оформлення розрахунків за рахунок коштів субвенцій з державного бюджету, процедурою реалізації права, дотримання якої є передумовою безпосереднього виділення коштів та фактичних розрахунків за рахунок бюджетних коштів. Дані документи є вторинними та похідними від факту надання відповідних пільг та субсидій певним категоріям юридичних та фізичних осіб, оскільки правовідносини, що регулюються нормами відповідного законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), виникають саме з моменту надання відповідних пільг та субсидій і з цього ж моменту виникає формальне право на отримання бюджетного відшкодування.

З огляду на особливості здійснення господарської діяльності підприємствами паливно-енергетичного комплексу та законодавчо-обумовлену специфіку взаємовідносин між суб'єктами, що проводять господарську діяльність в енергетичній галузі, вбачається, що відповідача було позбавлено можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків за послуги з транспортування природного газу, що в свою чергу свідчить про відсутність вини відповідача у простроченні платежів, а відтак в силу ст.218 Господарського кодексу України, ст.614 Цивільного кодексу України, виключається можливість нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання.

Крім того, підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, якими передбачено не тільки надання державою коштів на погашення заборгованості, але й змінено строк виконання грошових зобов'язань відповідача перед позивачем, які виникли на підставі договору транспортування природного газу № НОМЕР_1 від 17.12.15, сторони тим самим змінили порядок і строки проведення розрахунків за надані послуги балансування обсягів природного газу, а отже, враховуючи, що розрахунок за надані послуги відбувся в порядку та строки, передбачені підписаними спільними протокольними рішеннями, підстав для задоволення позову в цій частині не вбачається.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постановах від 26.07.16 (справа № 924/13/16), від 03.08.16 (справа № 906/210/16) та Верховний Суд України у постановах від 07.10.15 (справа № 3-883гс15 ) та від 23.09.15 (справа № 3-501гс15).

З огляду на викладене, в задоволенні позовних вимог про стягнення 4029644 грн 52 коп пені, 338120 грн 45 коп 3% річних та 552046 грн 56 коп інфляційних втрат слід відмовити.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий збір в частині відмови позивачу у позові покладається на позивача.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору, у передбачених Законом випадках, повертається за ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Керуючись ст.ст.7, 12, 174, 193, 218, 231 Господарського кодексу України, ст.ст.901, 903, 614 Цивільного кодексу України, ст. 49, п.п.1-1 п.1 ч.1 ст.80, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

припинити провадження у справі в частині стягнення 98375807 грн 69 коп заборгованості.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Головуючий суддя Рочняк О.В.

Суддя Грица Ю. І.

Суддя Цюх Г.З.

Повне рішення складено 06.03.17