ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2017 р. Справа №922/3753/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Пелипенко Н.М.,

при секретарі Довбиш А.Ю.,

за участю представників:

Прокуратури Харківської області - Ногіна О.М., посвідчення №032167 від 11.02.2015 року;

першого відповідача - Зубаренко М.Ю., за довіреністю б/н від 22.08.2016 року;

другого відповідача - Половинка А.А., за довіреністю №01-43/597 від 15.02.2017 року;

перша третя особа (Асіївська сільська рада Балаклійського району Харківської області) - не з'явився;

друга третя особа (Головне управління Держгеокадастру у Харківській області) - Ремінний В.І., за довіреністю №32-20-14-1938/0/19-17 від 26.01.2017 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Прокуратури Харківської області, м.Харків, (вх.№246Х/1-40) на рішення господарського суду Харківської області від 20.12.2016 року по справі №922/3753/16,

за позовом Заступника керівника Лозівської місцевої прокуратури Харківської області, м.Лозова, Харківська область,

до 1. Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Степове», с.Слобожанське, Балаклійський район, Харківська область,

2. Балаклійської районної державної адміністрації, м.Балаклія, Харківська область,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1. Асіївська сільська рада Балаклійського району Харківської області, с.Асіївка, Балаклійський район, Харківська область,

2. Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, м.Харків,

про визнання недійсним договору оренди земельних ділянок,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року Заступник керівника Лозівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просив суд визнати недійсним договір оренди землі від 27.06.2007 року, укладений між Балаклійською районною державною адміністрацією та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Степове».

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.12.2016 року по справі №922/3753/16 (суддя Байбак О.І.) у задоволені позову відмовлено.

Прокуратура Харківської області з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилася та звернулася до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 20.12.2016 року та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Крім того, скаржник просить суд відшкодувати йому судові витрати.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що в порушення ст. 4 Господарського процесуального кодексу України суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин ч. 1 ст. 15, ст. 21 Закону України «Про оренду землі», ст. 1, ч. 1 ст. 13 Закону України «Про оцінку земель», а отже дійшов помилкового висновку про відсутність обов'язку при укладенні договору оренди землі проводити нормативну грошову оцінку земельної ділянки та на її підставі визначати розмір орендної плати в процентному співвідношенні від зазначеної нормативної грошової оцінки.

Також скаржник вказує, що у порушення ст.ст. 32-34, 43 Господарського процесуального кодексу України місцевим господарським судом не взято до уваги надані прокурором докази відсутності проведеної СТОВ «Степове» нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.01.2017 року апеляційну скаргу Прокуратури Харківської області прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Асіївської сільської ради Балаклійського району Харківської області, надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№1291 від 06.02.2017 року), в якому заперечує проти доводів апеляційної скарги та вказує, що СТОВ «Степове» та Балаклійська райдержадміністрація, укладаючи договір оренди для визначення розміру орендної плати, використовували інформацію надану Балаклійським районним відділом земельних ресурсів у вигляді Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, що відповідає вимогам Закону України «Про оцінку земель», Закону України «Про оренду землі», які діяли станом на момент укладення договору, і такі дії не суперечать економічним та суспільним інтересам територіальної громади сільської ради.

20.02.2017 року від другого відповідача - Балаклійської районної державної адміністрації, надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№1898), в якому зазначає, що згоден з рішенням господарського суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим та законним, прийнятим при об'єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у зв'язку з чим просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

До початку судового засідання 28.02.2017 року представник Головного управління Держгеокадастру у Харківській області надав до суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№2225), в якому виклав порядок надання та отримання земельної ділянки в оренду з посиланням на норми права.

Ухвала суду про прийняття апеляційної скарги до провадження та призначення її до розгляду на 28.02.2017 року була направлена третій особі - Асіївській сільській раді Балаклійського району Харківської області рекомендованим листом 19.01.2017 року за адресою, зазначеною в апеляційній скарзі і отримана нею 24.01.2017 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке долучено до матеріалів справи. Однак, представник Асіївської сільської ради Балаклійського району Харківської області у судове засідання не з'явився, про причини не з'явлення суд не повідомив.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, зважаючи на те, що ухвала про прийняття апеляційної скарги до провадження направлялась рекомендованою кореспонденцією, а також на те, що явка третьої особи - Асіївської сільської ради Балаклійського району Харківської області у судове засідання не була визнана обов'язковою та нею надано відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності її представника.

У судовому засіданні 28.02.2017 року представник апелянта підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та наполягав на її задоволенні.

Представники першого та другого відповідачів проти позиції апелянта заперечували та просили оскаржуване рішення залишити без змін.

Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Харківській області підтримав позицію скаржника та зазначив, що на його думку має місце порушення при укладенні спірного договору оренди, які в силу приписів чинного законодавства України зумовлюють визнання такого правочину недійсним.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників судового процесу, повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Розпорядженням голови Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області від 21.05.2007 року №306 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок, які передаються в оренду СТОВ «Степове» (перший відповідач у справі) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель держаної власності державного резервного фонду, розташованих за межами населених пунктів на території Асіївської сільської ради Балаклійського району Харківської області. Другим пунктом цього розпорядження зазначені земельні ділянки передано в оренду СТОВ «Степове» терміном на 20 років. Загальна площа земельних ділянок складає 558,0333 га.

27.06.2007 року між Балаклійською районною державною адміністрацією (орендодавець, другий відповідач у справі) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Степове» (орендар, перший відповідач у справі) укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований 23.07.2007 року під №12 у Балаклійському районному відділі ХРФ ДП ЦДЗК.

Відповідно до умов зазначеного договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 558,0333 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Асіївської сільської ради, за рахунок земель державного резервного фонду (розділ «Предмет договору»).

Згідно з розділом «Об'єкт оренди» договору в оренду передаються земельні ділянки загальною площею 558,0333 га, у тому числі: рілля - 558,0333 га.

На земельних ділянках присутні сторонні користувачі (охоронна зона ВАТ «Харківгаз» та охоронна зона ЛЕМ).

Грошова нормативна оцінка земельних ділянок становить 6060022,38 грн.

Згідно з розділом «Строк дії договору», цей договір укладено на 20 років.

Розділом «Орендна плата» договору встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 0,5% від грошової нормативної оцінки земельних ділянок, і становить - 30300,11 грн. на рік, згідно розрахунку розміру орендної плати на земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації. Орендна плата вноситься у такі строки: щомісяця, рівними частками до п'ятого числа місяця наступного за звітним.

Розмір орендної плати переглядається один раз на три роки у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованих ділянок не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

Розділ договору «Умови використання земельних ділянок» передбачає, що земельні ділянки передаються в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Цільове призначення земельних ділянок: землі сільськогосподарського призначення.

Актом прийому-передачі земельної ділянки від 24.07.2007 року другий відповідач на виконання умов зазначеного договору передав першому відповідачу земельну ділянку загальною площею 558,0333 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих за межами населених пунктів на території Асіївської сільської ради Балаклійського району Харківської області.

У подальшому, трьома додатковими угодами від 25.12.2015 року сторонами та Головним Управлінням держгеокадастру у Харківській області вносилися зміни до зазначеного договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого за №12 від 23.07.2007 року. Зокрема, абзац перший розділу «Об'єкт оренди» доповнено найменуванням кадастрових номерів земельних ділянок, що є предметом оренди за договором (к.н. :04:000:0573 - 73,7268 га., к.н. :04:000:0572 - 204,2903 га., к.н. :04:000:0574 - 53,5063 га., к.н. :04:000:0575 - 67,3138 га., к.н. :01:000:0399 - 12,0836 га., к.н. :01:000:0352 - 116,3808 га., без кадастрового номеру - 30,7317 га.); абзац третій розділу «Об'єкт оренди» доповнено новою нормативною грошовою оцінкою кожної з земельних ділянок що є предметом оренди за договором, з урахуванням індексації; абзац третій розділу «Орендна плата» доповнено новим розміром орендної плати.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За приписами ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції станом на момент укладання спірного договору - 27.06.2007 року) істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Положеннями ст. 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України «Про плату за землю»).

Отже, нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка передається в оренду, не входить до вичерпного переліку істотних умов договору оренди землі, встановленого ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», а тому наявність чи відсутність нормативної грошової оцінки земельних ділянок у спірному договорі не породжує юридичних наслідків та не тягне за собою його недійсність.

Крім того, на момент укладання договору оренди чинне земельне законодавство не передбачало конкретний розмір орендної плати, зокрема, й у процентному співвідношенні до нормативної грошової оцінки, а норми ст. 21 Закону України «Про оренду землі» лише фіксують його граничні межі.

У пункті 2.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», зокрема зазначено, що за загальним правилом статті 217 Цивільного кодексу України правочин не може бути визнаний недійсним, якщо законові не відповідають лише окремі його частини і обставини справи свідчать про те, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної його частини. У такому разі господарський суд може визнати недійсною частину правочину. Недійсними частини правочину визнаються за загальними правилами визнання правочинів недійсними із застосуванням передбачених законом наслідків такого визнання. Якщо недійсна частина правочину виконана будь-якою із сторін, господарський суд визначає наслідки такої недійсності залежно від підстави, з якої вона визнана недійсною.

У пункті 2.9 зазначеної постанови також зазначено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент, вчинення правочину. У разі коли після такого вчинення набрав чинності акт законодавства, норми якого інакше регулюють правовідносини, ніж ті, що діяли в момент вчинення правочину, то норми такого акту, якщо він не має зворотної сили, застосовуються до прав та обов'язків сторін, які виникли з моменту набрання ним чинності.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, наразі відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень Закону, які зобов'язують при укладанні договору оренди землі проводити нормативну грошову оцінку земельної ділянки та на її підставі визначати розмір орендної плати в процентному співвідношенні від зазначеної нормативної грошової оцінки, як на цьому наполягає прокурор.

Відповідно ст. 201 Земельного кодексу України (редакція якої з моменту укладання спірного договору оренди не змінилася) грошова оцінка земельних ділянок визначається на рентній основі. Залежно від призначення та порядку проведення грошова оцінка земельних ділянок може бути нормативною і експертною. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель тощо. Грошова оцінка земельних ділянок проводиться за методикою, яка затверджується Кабінетом Міністрів України.

Положеннями ст. 15 Закону України «Про оцінку земель» (в редакції, яка діяла на момент укладання спірного договору, тобто 20.12.2007 року) підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Матеріали справи не містять доказів прийняття такого рішення Балаклійською райдержадміністрацією.

Крім того, згідно із ст. 2 Закону України «Про плату за землю» (в редакції, яка діяла на момент укладання спірного договору, тобто 20.12.2007 року) використання землі в Україні є платним. За земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Статтею 23 вказано Закону (в редакції чинній на момент укладення спірного правочину) передбачалося, що грошова оцінка земельної ділянки проводиться Державним комітетом України по земельних ресурсах за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Грошова оцінка земельної ділянки щороку за станом на 1 січня уточнюється на коефіцієнт індексації, порядок проведення якої затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.1995 року №213 нормативна грошова оцінка земельних ділянок здійснюється з метою визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також під час розроблення показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Пунктом 2 вказаної Методики визначено, що інформаційною базою для нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення є матеріали державного земельного кадастру (кількісна і якісна характеристика земель, бонітування ґрунтів, економічна оцінка земель), матеріали внутрігосподарського землевпорядкування, а земель населених пунктів - їх генеральні плани та проекти планування і забудови населених пунктів, матеріали економічної оцінки території.

Пунктом 3 Методики передбачено, що нормативна грошова оцінка земель сільськогосподарського призначення (далі - земель) провадиться окремо по орних землях, землях під багаторічними насадженнями, природними сіножатями і пасовищами за рентним доходом, який формується залежно від якості, місцерозташування і економічної оцінки земель.

Згідно з п. 5 вказаної Методики в основу розрахунку нормативної грошової оцінки земель кладеться рентний доход, який створюється при виробництві зернових культур і визначається заданими економічної оцінки земель, проведеної в 1988 році.

Відповідно до Земельного кодексу України, Закону України «Про оцінку земель» та постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.1995 року №213 «Про Методику нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів» наказом Держкомзему України, Мінагрополітики України, Мінбудархітектури України. Української академії аграрних наук 27.01.2006 року №18/15/21/11, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.04.2006 року за №388/12262, затверджено Порядок нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, згідно із п.1.4 якого інформаційною базою для нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення є матеріали державного земельного кадастру (кількісна і якісна характеристика земель, бонітування ґрунтів, економічна оцінка земель), матеріали внутрігосподарського землевпорядкування.

Пунктом 1.5 цього Порядку визначено, що нормативна грошова оцінка земель сільськогосподарського призначення, на які відсутні матеріали економічної оцінки, визначається за аналогічними агровиробничими групами ґрунтів, які до них прилягають. На відносно гірших землях, на яких не створюється диференційований рентний дохід (з нульовим або від'ємним показником оцінки), нормативна грошова оцінка земель визначається величиною абсолютного рентного доходу - 1,6 ц зерна з гектара.

Таким чином, на час укладення спірного договору оренди від 20.12.2007 року та під час дії вище зазначених нормативних актів законодавством визначалася можливість укладення правочинів як за визначеною нормативною грошовою оцінкою земельної ділянки, так і без такої, оскільки нормативна грошова оцінка земель сільськогосподарського призначення, на які відсутні матеріали економічної оцінки, визначалася за аналогічними агровиробничими групами ґрунтів, які до них прилягають.

При цьому, мінімальний розмір орендної плати визначався виходячи із розміру земельного податку за землі (угіддя) сільськогосподарського призначення, відносно яких було проведена нормативна грошова оцінка станом на 01.07.1995 року, що була проведена по всій території України.

Тобто, законом була встановлена можливість та порядок визначення земельного податку, а відповідно також мінімального розміру орендної плати за земельні ділянки нормативну грошову оцінку яких не проведено.

У розділі спірного договору «Об'єкт оренди» зазначено що грошова нормативна оцінка земельних ділянок становить 6060022,38 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що нормативна грошова оцінка земель сільськогосподарського призначення проведена станом на 01.07.1995 року відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995 року №213. Результати зазначеної нормативної грошової оцінки були базою для розрахунку орендної плати за земельні ділянки державної власності.

Розпорядженням виконавчого комітету Балаклійської районної ради народних депутатів від 22.06.1995 року №330 були затверджені матеріали грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення по господарствах району (в тому числі по СТОВ «Степове»).

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України «Про оцінку земель» (в редакції станом на 27.06.2007 року) дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Матеріали справи свідчать про те, що підставою для визначення розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що передавались 27.06.2007 року в оренду СТОВ «Степове», був саме витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок за рахунок земель сільськогосподарського призначення (землі державного земельного фонду), розташовані за межами населених пунктів на території Асіївської сільської ради від 25.06.2007 року, виданий Балаклійським районним відділом земельних ресурсів 27.06.2007 року вих.№15.

Розмір орендної плати в договорі був визначений у розмірі 0,5% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з законодавством на день укладання договору розрахунок розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності, грошова оцінка яких не проведена, і за земельні ділянки державної або комунальної власності, грошова оцінка яких проведена, повинен був робиться за формами, що були затверджені постановою Кабінету Міністрів від 13.12.2006 року №1724 «Деякі питання оренди земель».

Вказана постанова Кабінету Міністрів України також вносить зміни до типового договору оренди землі затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року №220, в якому зазначає, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.

Розрахунок розміру орендної плати, що є додатком до договору, здійснений за формою встановленою додатком №2 до постанови КМУ від 13.12.2006 року та відповідає абз. 1 розділу «Орендна плата» укладеного договору оренди землі від 27.06.2007 року.

Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» в редакції чинній на момент укладання договору передбачено, що розмір орендної плати за землі державної та комунальної власності не може бути меншою для земель сільськогосподарського, призначення - розміру земельного податку, що встановлюється Законом України «Про плату за землю».

Однак, визначений в умовах договору розмір орендної плати в 10 разів більше ніж земельний податок.

Суд першої інстанції з яким погоджується колегія суддів апеляційної інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку, що розрахунок орендної плати за земельні ділянки за спірним договором повністю відповідає порядку, ставкам та встановленим обмеженням, та здійснений у відповідності до вимог законодавства України, діючого на момент укладання договору.

Колегія суддів відхиляє доводи прокуратури, які викладені як у позовній заяві так і в апеляційній скарзі (є тотожною за змістом до позовної заяви), оскільки вони побудовані на вільному тлумаченні норм права, без урахування сфери застосування, та можливості застосування до спірних правовідносин в контексті інших законодавчих актів, які регулювали порядок встановлення та розмір орендної плати за землю на час укладання між сторонами спірного договору.

Крім того, відповідно до ст. 27 Закону України «Про плату за землю» контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку, а також, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності здійснюється органами державної податкової служби. При цьому, матеріали справи не містять доказів з приводу того, що з боку вказаних органів на протязі строку оренди земельної ділянки заявлялися будь-які претензії щодо порядку обчислення та розміру орендної плати.

Слід також зазначити, що рішенням Балаклійської районної ради від 18.11.2016 року №208-VII «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що знаходяться в оренді у сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Степове» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (КВЦПЗ-01.01) на території Асіївської сільської ради (за межами населених пунктів) Балаклійського району Харківської області» затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що знаходяться в оренді у Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Степове» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (КВЦПЗ-01.01) на території Асіївської сільської ради (за межами населених пунктів) Балаклійського району Харківської області, розроблену ФОП ОСОБА_5, та затверджено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок (рілля) загальною площею 612,5597 га станом на 01.01.2016 року становить 22083344,46 грн.

Тобто, зазначені обставини можуть бути підставами для подальшого внесення змін до спірного договору оренди, та приведенні його до вимог діючого Податкового та Земельного законодавства України, що прямо передбачено чинним законодавством та умовами спірного правочину.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України визначає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв'язку з чим апеляційна скарга Прокуратури Харківської області не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення господарського суду Харківської області від 20.12.2016 року по справі №922/3753/16 має бути залишене без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 99, 101, п.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Прокуратури Харківської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 20.12.2016 року по справі №922/3753/16 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 06 березня 2017 року.

Головуючий суддя Хачатрян В.С.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Пелипенко Н.М.