Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "28" лютого 2017 р. Справа № 906/53/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 29.09.2015;

від відповідача: не прибув.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Державної екологічної інспекції у Житомирській області

до Коростишівського міського комунального підприємства "Водоканал"

про стягнення 379592,50 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 379592,50 грн. завданої шкоди навколишньому природному середовищу.

28.02.2017 на електронну адресу суду надійшло клопотання відповідача (вх.. №2786/17) про відкладення розгляду справи у звязку з тим, що представник підприємства перебуває на стаціонарному лікуванні.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові. Додатково представник позивача пояснив, що строк позовної давності не пропущено, оскільки вчинене відповідачем правопорушення є довго триваючим.

Відповідач в судове засідання уповноваженого представника не направив.

28.02.2017 на електронну адресу суду надійшло клопотання позивача (вх. №2796/17) про відкладення розгляду справи у звязку з проведенням 28.02.2017 перевірки Держекоінспекції у Житомирській області, у звязку з чим немає можливості направити представника в судове засідання.

Відповідно до п.п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 8 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32-34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

За наведених обставин, суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, враховуючи той факт, що відповідач не був позбавлений можливості направити будь-якого іншого представника.

Тому, беручи до уваги те, що неявка в засідання суду відповідача або його представника, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами згідно із ст. 75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Державною екологічною інспекцією у Житомирській області було проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства у період з 24.07.2012 по 13.08.2012, за результатами якої встановлено, що відповідач здійснював скид зворотних вод по випуску №2 в річку Тетерів з перевищенням встановлених нормативів ГДС. Внаслідок чого відповідно до довідки відповідача № 509 від 07.11.2012 року було відведено в річку Тетерів 537557 м куб.

Також актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства 13.06.2014 року Державною екологічною інспекцією у Житомирській області встановлено, що Коростишівське МКП Водоконал було відведено в річку Тетерів в 2013 році, згідно з форми 2-ТП (водгосп) 388700 м куб. недостатньо очищених стоків.

Відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 20.07.2009р. №389 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 №767/16783), спеціалістами Державної екологічної інспекції в Житомирській області розраховано загальний розмір збитків, заподіяної державі за результатами перевірки 2012 та 2014 років, що становить 311624,76 грн. та 67967,74 грн. відповідно, а також направлено відповідачу претензії №16-8/8 та №13-3/4 (а.с. 24, 28).

Загальна сума збитків, заданих відповідачем державі порушенням природоохоронного законодавства, по результатам двох перевірок склала 379592,50 грн.

За результатами вищевказаних перевірок було притягнуто до адміністративної відповідальності начальника Коростишівського міського комунального підприємства "Водоканал" за ст. 188-5 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафів. Зазначені штрафи було сплачено, на підтвердження чого в матеріалах справи містяться відповідні платіжні доручення (а.с. 79, 82,85, 88, 91, 94).

Також відповідач дії держекоінспекторів в суді не оскаржував. Постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності начальника Коростишівського міського комунального підприємства "Водоканал" в судовому порядку не оскаржено.

Відповідачем в добровільному порядку збитки не відшкодовано, тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 1 Водного кодексу України водокористуванням є водокористування - використання вод (водних об'єктів) для задоволення потреб населення, промисловості, сільського господарства, транспорту та інших галузей господарства, включаючи право на забір води, скидання стічних вод та інші види використання вод (водних об'єктів).

В силу приписів ст.ст. 46, 48 Водного кодексу України водокористування може бути двох видів - загальне та спеціальне. Спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб.

Відповідно до ч.ч. 1, 9 ст. 49 Водного кодексу України спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу. У дозволі на спеціальне водокористування встановлюються ліміт забору води, ліміт використання води та ліміт скидання забруднюючих речовин. У разі настання маловоддя ці ліміти можуть бути зменшені спеціально уповноваженими державними органами без коригування дозволу на спеціальне водокористування.

У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов'язані дотримувати встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території.

Скидання стічних вод у водні об'єкти допускається лише за умови наявності нормативів гранично допустимих концентрацій та встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин (ст. 70 Водного Кодексу України).

Усі води (водні об'єкти) підлягають охороні від забруднення, засмічення, вичерпання та інших дій, які можуть погіршити умови водопостачання, завдавати шкоди здоров'ю людей, спричинити зменшення рибних запасів та інших об'єктів водного промислу, погіршення умов існування диких тварин, зниження родючості земель та інші несприятливі явища внаслідок зміни фізичних і хімічних властивостей вод, зниження їх здатності до природного очищення, порушення гідрологічного і гідрогеологічного режиму вод (ст. 95 Водного Кодексу України).

Згідно п. з) ч. 2 ст. 68 ЗУ "Про охорону навколишнього природного середовища", відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів.

Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України (ч. 4 ст. 68 ЗУ "Про охорону навколишнього природного середовища").

Стаття 69 ЗУ "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачає, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, ч.3 (п.6) ст. 110 Водного кодексу України, відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні у недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування. Порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України.

За приписами ст. 111 Водного Кодексу України, підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Відшкодування збитків, завданих внаслідок порушень водного законодавства, не звільняє винних від збору за спеціальне водокористування, а також від необхідності здійснення заходів щодо ліквідації шкідливих наслідків.

Притягнення винних у порушенні водного законодавства до відповідальності не звільняє їх від обов'язку відшкодування збитків, завданих ними внаслідок порушення водного законодавства.

Відповідно до ст. 16 Конституції України, забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов'язком держави.

З викладеного господарський суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим.

Відповідачем у відзиві на позов заявлено клопотання про застосування до вимог позивача позовної давності.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановлених статтями 253 - 255 цього Кодексу.

Виходячи з доказів, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що в даному випадку має місце триваюче порушення природоохоронного законодавства України.

Водночас судом прийнято до уваги, що до 2010 року відповідач своєчасно сплачував в добровільному порядку накладені санкції, що нараховувались в значно меншому розмірі.

Як зазначалося раніше, штрафні санкції накладені в ході розгляду правопорушень, передбачених ст. 188-5 КпАП України сплачені, вину керівник Коростишівського міського комунального підприємства "Водоканал" визнав в повному обсязі.

Тому беручи до уваги те, що порушення природоохоронного законодавства відповідачем продовжується тривалий час, суд вважає за необхідне відхилити доводи відповідача щодо пропуску строку позовної давності.

Заперечення відповідача щодо відсутності фіксації факту перевищення гранично допустимого скиду судом не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи (а.с. 23).

Як визначає ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України oбставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Oбов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Відповідач не подав до суду достатніх доказів на спростування позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

При розподілі судових витрат. судом взято до уваги, що ухвалою господарського суду від 10.0.12017 позивачу відстрочено сплату судового збору у розмірі 2453,10 грн. до ухвалення судового рішення у справі.

Враховуючи, що позивачем не подано доказів сплати судового збору станом на день розгляду справи, суд вважає за необхідне стягнути 2453,10 грн. недоплаченого судового збору з відповідача на користь Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 33,43,44,49,75,82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Коростишівського міського комунального підприємства "Водоканал" (12501, Житомирська область, м. Коростишів, вул. Назаренко, 6, ід. код 20417222)

- на користь Державної екологічної інспекції у Житомирській області (10014, м. Житомир, вул. Леха Качинського, 12а, ід. код 38035679) 379592,50 грн. шкоди, завданої навколишньому природному середовищу, а також 5693,89 грн. судового збору.

3. Стягнути з Коростишівського міського комунального підприємства "Водоканал" (12501, Житомирська область, м. Коростишів, вул. Назаренко, 6, ід. код 20417222)

- на користь Державного бюджету України 2453,10 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 03.03.17

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2 - відповідачу (рек. з повід.)