ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.02.2017 Справа № 904/9669/16

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю "ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ-3", м. Дніпро

до Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

про припинення договору оренди земельної ділянки

Головуючий колегії ОСОБА_1

Суддя Петренко І.В.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2, дов. від 01.01.2017 року, представник; ОСОБА_3, дов. № 2 від 03.01.2017 року, зам. директора;

від відповідача: ОСОБА_4М, дов. № 7/10-2587 від 28.12.2016 року, представник;

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з додатковою відповідальністю "ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ-3", м. Дніпро звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро про припинення договору оренди земельної ділянки від 19.08.2003 року, укладений між Товариством з додатковою відповідальністю "ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ-3" та Дніпропетровською міською радою з 01.09.2010 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що договір оренди земельної ділянки від 19.08.2003 року, який укладений між Товариством з додатковою відповідальністю "ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ-3" та Дніпропетровською міською радою припинено договорами на відчуження нерухомого майна підприємства з 01.09.2010 року по відношенню до прав та обов'язків набувачів майна, а відтак має бути припинений і по відношенню до нього як відчужувача майна. Саме з моменту продажу будівель та споруд він не повинен сплачувати орендну плату за частину спірної ділянки, площею 1,3945 га. Крім того, позивач зазначає, що спірний договір розірвано за рішенням суду.

Відповідач надав відзив на позов, в задоволенні позовних вимог просить відмовити, оскільки вимоги позивача суперечать п. 3ст.653 ЦК України.

06.01.2017 року відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності.

10.01.2017 року позивач надав заперечення на відзив відповідача.

Ухвалою господарського суду від 20.12.2016 року строк розгляду вирішення спору продовжено до 10.01.2017 року.

Ухвалою господарського суду від 10.01.2017 року суд ухвалив призначити розгляд справи № 9049669/16 у колегіальному складі суду.

Відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл справи, на підставі якого справу передано для розгляду головуючому судді Мартинюку С.В., суддям Петренко І.В. та Рудь І.А.

Ухвалою господарського суду від 16.01.2017 року справу прийнято до розгляду в колегіальному складі суддів.

02.02.2017 року позивач надав додаткові пояснення, з яких останній посилається на те, що строк позовної давності ним не порушено, оскільки про порушене право дізнався лише в лютому 2014 року коли отримав ухвалу Вищого господарського суду України про відмову у роз'ясненні постави ВГСУ від 25.12.2012року по справі №18/5005/12936/2011.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 20.12.2016 року до 10.01.2017 року.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

У порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 22.02.2017року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

19.08.2003 року між Дніпропетровською міською радою (орендодавець) та ВАТ "Електропівденмоннтаж-3" (орендар), правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Електропівденмонтаж-3", було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 2,2533га, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. 20-річчя Перемоги,77 для фактичного розміщення виробничої бази, строком на 15 років.

Згідно договорів купівліпродажу, укладених з різними фізичними особами позивачем було продано частину приміщень, що входили до складу виробничої бази та розташовані на земельній ділянці, переданої позивачу за договором оренди від 19.08.2003р.

Фактична площа земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні позивача складає 0,8568га.

Предметом спору у даній справі є вимога ПАТ "Електропівденмоннтаж-3" про припинення договору оренди земельної ділянки від 19.08.2003 р., з 01.09.2010 року.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду від 24.11.2011 року по справі №18/5005/12936/2011 за позовом Публічне акціонерне товариство "Електропівденмонтаж-3" до Дніпропетровської міської ради про розірвання договору оренди земельної ділянки та зобов'язання відповідача прийняти орендовану земельну ділянку, позовні вимоги задоволено, вирішено розірвати договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер :09:089:0009) від 19.08.2003 року, укладений між Дніпропетровською міською радою (49000, м. Дніпропетровськ, проспект К.Маркса,75) та ВАТ "Електропівденмоннтаж-3" (49127, м. Дніпропетровськ, вул.20-річчя Перемоги буд.77). Зобов'язано Дніпропетровську міську раду у місячний термін після набрання судовим рішенням законної сили прийняти орендовану земельну ділянку кадастровий номер :09:089:0009, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, Самарський район, вул. 20-річчя Перемоги,77.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.04.2012 року рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2011 р. у справі № 18/5005/12936/2011 скасовано. Прийнято нове рішення, про відмову в задоволенні позову.

Постановою Вищого господарського суду від 25.12.2012 року Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.04.2012 р. у справі № 18/5005/12936/2011 господарського суду Дніпропетровської області скасовано, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2011 р. залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 20.08.2013 року по справі №18/5005/12936/2011 у задоволенні заяви Дніпропетровської міської ради про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від-25 грудня 2012 року в справі № 18/5005/12936/2011 за позовом відкритого акціонерного товариства «Електропівденмонтаж-3» до Дніпропетровської міської ради про розірвання договору оренди земельної ділянки та зобов'язання відповідача прийняти орендовану земельну ділянку відмовлено та зазначено, що постанова є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій п. 2 ч. 1 ст. 111 -16 ГПК України.

Ухвалою Вищого господарського суду від 28.01.2014 року по справі №18/5005/12936/2011 відмовлено Товариству з додатковою відповідальністю "Електропівденмонтаж-3" у задоволенні заяви про роз'яснення постанови Вищого господарського суду України від 25.12.2012 р. у справі № 18/5005/12936/2011 господарського суду Дніпропетровської області, оскільки вказані питання врегульовані приписами діючого законодавства, й не потребують додаткових розяснень.

Також, рішенням господарського Дніпропетровської області від 24.02.2011 року по справі №6/528-10 за позовом Відкритого акціонерного товариства "Електропівденмонтаж-3" до Дніпропетровської міської ради про визнання Договору оренди земельної ділянки від 19.08.2003р. припиненим з 01.01.2010року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суді від 05.05.2011 року, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2011 року у справі № 6/528-10 залишено без змін.

За приписами ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з п.31 рішення Європейського суду з прав людини від 31.05.2007 року справа "Лізанець проти України" (заява 6725/03) право на справедливий розгляд справи у суді, як це гарантує п. 1 статті 6 Конвенції (995 004), має тлумачитись у світлі преамбули Конвенції, яка проголошує, окрім іншого, принцип верховенства права частиною спільної спадщини Договірних держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який полягає, inter alia, у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі таке рішення не може бути піддано сумніву (див. рішення у справі Brumaresku v Romania №28342/95, п. 61, ЄСПЛ-VII).

Верховним Судом України 20.08.2013 року винесено остаточне рішення у справі №18/5005/12936/2011 (3-15гс13) за позовом Відкритого акціонерного товариства "Електропівденмонтаж-3" до Дніпропетровської міської ради, яким залишено в силі постанову ВГСУ про розірвання спірного договору оренди земельної ділянки.

Частиною 3 ст. 653 ЦК України передбачено, що у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Частиною 5 ст. 188 ГП України передбачено, що якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Таким чином спірний договір був припинений шляхом розірвання з 25.12.2012 року з моменту винесення Постанови ВГСУ по справі №18/5005/12936/2011.

Приймаючи рішення по вищевказаній справі суди (в тому числі і Верховний Суд України) виходили з того, що спірний договір є діючим на момент розгляду спору і дійшли висновку про наявність відповідних підстав для його припинення шляхом дострокового розірвання за рішенням суду.

Суд не може погодитись з позицією позивача про те, що спірний договір припинив свою дію автоматично з моменту переходу права власності на частину нерухомого майна, що знаходиться на спірній земельній ділянці, оскільки таким чином при розгляді даної справи колегія суддів поставила би під сумнів Постанову ВСУ №3-15гс13 від 20.08.2013 року, чим би допустила порушення принципу правової визначеності в тому розумінні, в якому його було застосовано Європейським судом з прав людини в рішенні від 31.05.2007 року по справі "Лізанець проти України" (заява 6752/03).

Враховуючи викладене, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Водночас, колегія суддів не вбачає підстав для застосування позовної давності, про яку заявлено відповідачем, оскільки справу розглянуто по суті, а правила про позовну давність, відповідно до ст. 267 ЦК України мають застосовуватися лише тоді, коли буде доведено порушення суб'єктивного права. У випадках відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв'язку з необґрунтованістю самої вимоги.

Про наведене зазначає Вищий господарський суд України у постанові Пленуму від 29.05.2013 №10 Про деякі питання практики застосування практики позовної давності у вирішенні господарських спорів вказуючи, що за містом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення прав особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові за підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її порушення (п. 2.2 Постанови).

В порядку ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 45, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову -відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 27.02.2017

Головуючий колегії ОСОБА_1

Суддя І.В.Петренко

Суддя І.А. Рудь