КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" березня 2017 р. Справа№ 916/3204/16
Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Сітайло Л.Г.
суддів: Пашкіної С.А.
Жук Г.А.
за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.
представників
Позивача не з`явився
Відповідача Антонов Є.Г.
розглянувши матеріали апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Одеса)
на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2017 по справі №916/3204/16 (суддя Спичак О.М.)
за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Одеса)
до Товариства з обмеженою відповідальністю ІБІС
про стягнення 19 997,76 грн, -

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.01.2017 по справі №916/3204/16 в задоволенні позовних вимог Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Одеса) відмовлено в повному обсязі.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Одеса) звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2017 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.
Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 колегією суддів у складі: головуючий суддя Сітайло Л.Г., судді Жук Г.А., Пашкіна С.А. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду 06.03.2017.
01 березня 2017 року представником відповідача, через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів, подано відзив на апеляційну скаргу.
В судове засідання 06.03.2017 з`явився представник відповідача.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Згідно зі ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.
Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 року N 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції у випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.
Беручи до уваги, що представник позивача повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представника позивача.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2017.
Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв`язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.
Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.
Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.
23 грудня 2014 року між Військовою частиною НОМЕР_1 (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю ІБІС (постачальник) укладено договір №24СО (далі Договір).
Відповідно до умов Договору постачальник зобов`язався протягом 2014 року поставити замовнику товар, зазначений в специфікації (додаток №1) до договору, а замовник прийняти та оплатити товар.
Згідно з п.1.2 Договору найменування (номенклатура, асортимент) товару: Окуляри STS-1 - 96 одиниць, ДК016-2010 32.50.4..
Відповідно до п.3.1 Договору загальна вартість товару за цим договором встановлюється в національній валюті України і обумовлюється у специфікації (додаток №1), що є невід`ємною частиною даного договору і становить 119986,56 грн., в тому числі, податок на додану вартість 19997,76 грн.
Пунктом 3.2 Договору сторони погодили, що ціна договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін, шляхом укладання відповідної додаткової угоди.
Замовник, в межах бюджетних призначень на 2014р., визначає загальну суму поставки за цим договором в межах кошторисних призначень (п.3.3 Договору).
Згідно з п.4.1 Договору платником та одержувачем товару є замовник. Розрахунки здійснюються шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника.
Відповідно до п. 4.2 Договору розрахунки проводяться шляхом попередньої оплати в розмірі 100% від ціни договору, згідно з виставленим рахунком фактурою (з позначкою попередня оплата). Попередня оплата здійснюється в розмірі 100% від загальної суми договору на підставі рішення розпорядника бюджетних коштів (УДЗ МВС України) №56929 від 22.12.2014р., Постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014р. №117 Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуги, що закуповуються за бюджетні кошти протягом п`ятнадцяти банківських днів з дати укладання договору.
Пунктами 5.10, 5.11 Договору встановлено, що право власності на товар переходить до замовника в момент його передачі постачальником в пункті передачі та підписання повноважними представниками постачальника та замовника акту приймання-передачі товару. Сторони домовились, що фактом перерахування коштів, на умовах п.4.2 договору, замовник підтверджує остаточність ціни за одиницю, кількість та номенклатуру товару.
Договір набирає чинності з дня підписання та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання зобов`язань (п.12.1 Договору).
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору відповідач поставив, а позивач прийняв та оплатив товар.
Місцевим господарським судом встановлено, що Державною фінансовою інспекцією в Одеській області проведено ревізію окремих напрямків фінансово-господарської діяльності, в тому числі, щодо використання коштів, виділених з резервного фонду Державного бюджету, в зв`язку з оголошеною мобілізацією Військової частини НОМЕР_1 за період з 01.09.2013 по 31.01.2015.
Згідно з актом №08-11/23 від 21.04.2015, складеним за наслідками проведення ревізії, позивачем, в порушення приписів п.32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, за Договором зайво сплачено суму податку на додану вартість в розмірі 19997,76 грн.
В зв`язку із зазначеним порушенням, позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю ІБІС з претензіями №1003 від 03.11.2015р., №724 від 22.06.2016р., №989 від 08.08.2016р., в яких вимагав повернути грошові кошти в сумі 19997,76 грн.
Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору є господарськими зобов`язаннями, в зв`язку з чим, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України, з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.
Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Водночас, приписами ч. 3 ст. 632 ЦК України встановлено недопустимість зміни ціни договору після його виконання.
Колегія суддів звертає увагу, що ціна товару в Договорі визначена сторонами з урахуванням ПДВ. Станом на день звернення з даним позовом Договір виконаний сторонами в повному обсязі - продукція поставлена відповідачем та оплачена позивачем.
При цьому, така ціна визначена спільною волею сторін, а не самостійно відповідачем.
Згідно з п. 32 Прикінцевих положень Податкового кодексу України тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України: продукції оборонного призначення, визначеної такою згідно з пунктом 9 статті 1 Закону України Про державне оборонне замовлення, що класифікується за такими групами, товарними позиціями та підкатегоріями УКТ ЗЕД: групи 90 (тільки для біноклів, приладів нічного бачення, тепловізорів, захисних окулярів та аналогічних оптичних виробів, телескопічних прицілів та інших оптичних пристроїв для військової зброї, якщо вони не поставлені разом із військовою зброєю, для якої вони призначені, інші оптичні, навігаційні та топографічні прилади та інструменти, що використовуються в оборонних цілях).
Для застосування пільгового режиму оподаткування ПДВ, відповідно до п. 32. підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, в договорі на поставку продукції оборонного призначення необхідно зазначити, що вказана продукція постачається для використання в оборонних цілях при проведенні антитерористичної операції та/або при запровадженні воєнного стану. Якщо немає такої описки, повинен бути інший підтверджуючій документ про використання цього товару в оборонних цілях при проведенні антитерористичної операції та/або при запровадженні воєнного стану.
В той же час, укладений між сторонами Договір не містить посилань на те, що зазначений товар постачається Позивачу для використання в оборонних цілях при проведенні антитерористичної операції.
Крім того, як вірно зазначив місцевий господарський суд зазначеною нормою врегульовано оподаткування саме операцій з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України відповідних товарів оборонного призначення, тоді як правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем, не стосуються ввезення Окулярів STS-1 на митну територію України та постачання на митній території України.
Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2017 по справі №916/3204/16.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2017 по справі №916/3204/16 залишити без змін.
2.Матеріали справи №916/3204/16 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.А. Пашкіна

Г.А. Жук