ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

09.03.2017 Справа № 920/167/17
Суддя господарського суду Сумської області Заєць С.В., розглянувши матеріали (вх. № 606 від 06.03.2017 року):

за позовом: Релігійної організації Свято Харлампієвської Єпархії Української Православної церкви, с. Гамаліївка, Шосткинський район, Сумська область,

до відповідача: Гамаліївської сільської ради Шосткинського району Сумської

області, с. Гамаліївка, Шосткинський район, Сумська область,

про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Під час вирішення питання про прийняття позовної заяви до розгляду судом було встановлено, що позивачем не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому законодавством порядку.

При зверненні до суду позивачем порушені норми Господарського процесуального кодексу України, а саме:

Частиною 3 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України передбачено обов'язок позивача надавати суду, як документи, що додаються до позовної заяви, докази сплати судового збору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Позивач повинен обґрунтувати факт сплати судового збору за даним позовом (б/н від 06.03.2017) належними та допустимими доказами.

Позивачем не подані докази сплати судового збору у встановленому порядку.

Порядок сплати та розміри ставок судового збору встановлено Законом України Про судовий збір.

Перерахування судового збору здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Постановою правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, якою встановлено загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Нормами інструкції встановлені вимоги щодо заповнення розрахункових документів, у тому числі платіжних доручень, квитанцій.

Відповідно до пункту 3.8. вказаної Інструкції, реквізит Призначення платежу платіжного доручення, квитанції заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення, квитанції Призначення платежу.

Вищезазначене положення, а саме Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором, міститься також і в п. 2.20, п. 2.21 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України.

Як доказ сплати судового збору позивач надає квитанцію № 1 від 09.02.2017 про сплату 1 600 грн. 00 коп., в якому призначення платежу зазначено: Судовий збір, за позовом ОСОБА_1, Господарський суд Сумської області.

Вищезазначена квитанція не містить доказів на підтвердження того що судовий збір сплачено саме позивачем Релігійною організацією Свято Харлампієвської Єпархії Української Православної церкви та саме за даним позовом. Такий висновок суд робить виходячи з того, що в долученій до позовної заяви квитанції платником зазначено ОСОБА_2, та призначення платежу визначено «Судовий збір, за позовом ОСОБА_1, Господарський суд Сумської області», проте в позовній заяві позивачем визначено - Релігійну організацію Свято Харлампієвської Єпархії Української Православної церкви, а судовий збір сплачено ОСОБА_2 про, що зазначено в квитанції.

З врахуванням вищенаведеного, долучена до позовної заяви квитанція не є належним та допустимим доказом сплати судового збору у встановленому порядку по поданій позовній заяві.

Якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі або (за необхідності) документів, то заява повертається господарським судом з підстав передбачених пунктом 4 частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Суд при цьому враховує, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням.

З урахуванням викладеного, позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню позивачу без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п. 4, ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовні матеріали повернути позивачу.

Додаток на адресу позивача : супровідний лист б/н від 3 березня 2017 року на одному аркуші, з додатками на 74 ( сімдесяти чотирьох ) аркушах, в тому

числі: позовна заява (вх. № 606 від 06.03.2017) на 3 аркушах з додатками на 71 аркуші, фіскальний чек ПН 55 від 10.02.2017 на 1 аркуші, квитанція № 1 від 09.02.2017 про сплату судового збору в сумі 1 600 грн. 00 коп. на 1 аркуші; опис вкладення у цінний лист б/н від 02.02.2017 на 1 аркуші; опис вкладення у цінний лист б/н від 11.02.2017 на 1 аркуші; поштовий конверт.

Суддя С.В. Заєць