КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2017 р. Справа№ 910/16869/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Яковлєва М.Л.

Чорної Л.В.

секретар судового засідання Москаленко Г.М.

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Шевченко Т.Ю. (представник за довіреністю), Гайдаєнко Т.В. (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення господарського суду міста Києва від 08.11.2016

у справі №910/16869/16 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 65572,94 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" 65572,94 грн. суми збитків, які виникли у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезенні (нестачею вантажу).

Рішенням господарського суду міста Києва від 08.11.2016 у справі №910/16869/16 позов задоволено повністю. Стягнуто з публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" 65572 (шістдесят п'ять тисяч п'ятсот сімдесят дві) грн. 94 коп. збитків, які виникли у зв'язку із незбереженням вантажу та 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 08.11.2016 р. у справі №910/16869/16, прийняти нове рішення, яким відмовити в позові в повному обсязі.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому скаржник посилається на те, що залізнична накладна №53435210, в розумінні ст. 34 ГПК України, не може бути належним доказом підтвердження маси вантажу, завантаженого у вагон №53547162, оскільки залізниця не перевіряє відповідність маси вантажу, якщо вантаж завантажений вантажовідправником. Також скаржник зазначає, що маркування вантажу відповідає перевізному документу та доступу до вантажу не було, що свідчить про неправильне зазначення відправником маси та кількості вантажу у залізничній накладній. Скаржник посилається на відсутність вини регіональної філії "Одеська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" щодо несхоронності вантажу, оскільки відповідно до комерційного акту №032697, усі листи металу були перев'язані між собою пакувальними стрічками, які не були пошкоджені, а також не було пошкоджено маркування, що виключає можливість втрати вантажу під час перевезення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2017 прийнято до провадження апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"; розгляд апеляційної скарги призначено на 28.02.2017.

20.02.2017 через відділ забезпечення документообігу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити оскаржуване рішення суду без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення; позивач вказує на те, що комерційний акт засвідчує факт того, що одна з чотирьох пакувальних стрічок, якими були ув'язані між собою пачки верхнього та нижнього ярусів, обірвана та немає двох пачок сталі тонколистової з п'ятнадцяти, що вказує про доступ до вантажу та свідчить про незабезпечення перевізником збереження вантажу під час перевезення.

В судове засідання апеляційної інстанції представник позивача не з'явився.

Оскільки явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обов'язковою, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення сторін про місце, дату та час судового розгляду, апеляційний суд визнав можливим розглядати справу у відсутність представника позивача.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 28.02.2017 представники відповідача надали пояснення по суті спору.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

01.04.2014 публічним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", як продавцем, та компанією "Metinvest International S.A.", як покупцем, укладено контракт купівлі-продажу №12ЕХР/01-14 (далі - Контракт), за умовами якого продавець зобов'язується продати та поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію металургійного виробництва (далі - товар) на умовах, викладених у Контракті, специфікаціях та інших документах, які є невід'ємною частиною Контракту (пункт 1.1 Контракту).

Відповідно до пункту 4.3 Контракту, поставка товару здійснюється залізничним та/або автомобільним, морським транспортом.

Згідно із накладною №53435210 позивачем, як вантажовідправником, на станції відправлення "Маріуполь-Сортувальний" Донецької залізниці було відправлено на станцію "Одеса-Порт" Одеської залізниці для подальшого перевезення водним транспортом у Колумбію сталь тонколистову у піввагоні №53547162 у кількості 65,360 тон.

17.04.2016 станцією Знам'янка Одеської залізниці складено комерційний акт АА№032697/98/231, в якому зазначено наступне: згідно актів загальної форми станції Знам'янка від 16.04.2016 № 75708, від 17.04.2016 №51143 вагон відчеплений на перевірку; в документі зазначено кількість місць 15 пачок, вага: тара 22000 кг, нетто 65360 кг, пачки верхнього ярусу марковані по 1 смузі світлою фарбою; спосіб визначення маси по трафарету; при перевірці виявлено в вагоні 13 пачок в кожухах, що менше кількості вказаних місць в перевізному документів на 2 пачки; пачки ув'язані по 5 повздовжніх та 8 поперечних пакувальних стрічок, навантажені в 2 яруси; в нижньому ярусі 11 пачок (по 4 пачки вздовж вагона в головній і хвостовій частині; 3 пачки посередині поперек вагона); верхній ярус 2 пачки (по 1 пачці біля правого борта над 1 та 7 люками); пачки верхнього та нижнього ярусів між собою ув'язані пакувальними стрічками, в головній частині 2-ма, в хвостовій частині 4-ма (1-на стрічка обірвана, 3 цілі); на всіх пачках пакувальні стрічки (маркування на пачках верхнього ярусу одна смуга жовтою фарбою) не пошкоджені; доступу до вантажу нема; на пачках верхнього та нижнього ярусів маються пакувальні ярлики, де вказано: марка сталі DC01; партія №61760; номер та вага пачок: №1644-4340 кг, №1634-4330кг, №1638-4280кг, №1646-4410кг, №1645-4400кг, №1636-4350кг, №1655-4560кг, №1653-4410кг, №1641-4390кг, №1640-4380кг, №1639-4320кг, №1648-4330кг, №1637-4310 кг; при перерахуванні вага брутто згідно пакувальних ярликів 56810 кг, що складає різницю ваги проти перевізного документа в сторону зменшення на 8550кг.

Отримувачем вантажу є Одеська філія державного підприємства "Адміністрація морських портів України", яка відповідно до статті 133 Статуту передала право на пред'явлення позову товариству "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча".

Розрахунок шкоди, спричиненої внаслідок недостачі вантажу у вказаному вагоні, становить 65572,94 грн. (8,550 х 7669,35 грн. (вартість однієї тони вантажу)).

Частиною 2 статті 908 ЦК України, що кореспондується з вимогами ч. 5 ст. 307 ГК України, передбачено, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 2 Статуту залізниць України, статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Статтею 6 Статуту залізниць України встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст. 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Статтею 24 Статуту залізниць України встановлено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Враховуючи те, що матеріалами справи не спростовано обставину визначення вантажовідправником маси вантажу у відповідності з Правилами приймання вантажів до перевезення із внесенням до перевізного документа №53435210 правильної маси вантажу та за обставин відсутності доказів на спростування вжиття вантажовідправником всіх заходів для збереження вантажу під час здійснення його перевезення, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про недоведеність залізницею обставини відсутності її вини у нестачі вантажу, а доводи залізниці щодо наявності законних підстав для звільнення залізниці від матеріальної відповідальності за нестачу вантажу, відповідно до положень ст. 111 Статуту залізниць України, визнані судом недоведеними та безпідставними.

Згідно із статтею 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (статті 114 Статуту).

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про доведеність документальними доказами та наявність законних підстав для покладання матеріальної відповідальності, в порядку ст. 129 Статуту залізниць України, саме на перевізника.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок вартості недостачі вантажу та визнано його вірним.

Твердження скаржника, викладені в апеляційній скарзі про те, що залізнична накладна №53435210, в розумінні ст. 34 ГПК України, не може бути належним доказом підтвердження маси вантажу, завантаженого у вагон №53547162, оскільки залізниця не перевіряє відповідність маси вантажу, якщо вантаж завантажений вантажовідправником є необґрунтованими, оскільки суду не надано доказів на підтвердження неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених вантажовідправником у накладній.

Посилання скаржника на відсутність вини регіональної філії "Одеська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" щодо несхоронності вантажу, оскільки відповідно до комерційного акту №032697, усі листи металу були перев'язані між собою пакувальними стрічками, які не були пошкоджені, а також не було пошкоджено маркування, що виключає можливість втрати вантажу під час перевезення спростовуються наявними в комерційному акті відомостями про те, що одна з чотирьох пакувальних стрічок, якими були ув'язані між собою пачки верхнього та нижнього ярусів, обірвана та про відсутність двох пачок з п'ятнадцяти, вказаних в перевізному документі.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування рішення суду, а тому відхиляються судом.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 08.11.2016 у справі №910/16869/16 - без змін.

2. Матеріали справи №910/16869/16 повернути до господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді М.Л. Яковлєв

Л.В. Чорна