ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року Справа № 903/616/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Бакуліної С.В. (доповідач),
суддів :Корсака В.А., Поляк О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скаргиДержавного підприємства "Вугілля України"
на постановуРівненського апеляційного господарського суду від 05.12.2016
у справі№ 903/616/16
Господарського суду Волинської області
за позовомДержавного підприємства "Вугілля України"
доПриватного підприємства "Сам Моторс"
простягнення 40732,86грн

в судовому засіданні взяли участь представники :
від позивача: від відповідача:Андрусенко Ю.С., Царенко Є.П. Остапук І.І., Мельничук О.В.
В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду Волинської області (суддя Костюк С.В.) від 04.10.2016, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду (головуючий суддя - Коломис В.В., судді - Мамченко Ю.А., Огороднік К.М.) від 05.12.2016 у справі №903/616/16 в позові відмовлено.

В касаційній скарзі Державне підприємство "Вугілля України" просить повністю скасувати ухвалені по справі судові акти та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст.655, 712 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст.265 Господарського кодексу України (далі ГК України), ст.ст.4-2, 43 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

Відзиву на касаційну скаргу не надійшло.

Заслухавши пояснення по касаційній скарзі представників позивача, які підтримали викладені в ній доводи, заперечення на касаційну скаргу представників відповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що касаційну скаргу належить частково задовольнити з огляду на таке.

Державне підприємство "Вугілля України" звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з Приватного підприємства "Сам Моторс" заборгованості в розмірі 40732,86грн, з яких 25492,30грн - основного боргу, 1252,94грн - процентів річних та 13987,62грн - інфляційних втрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору позивачем 09.12.2012 було поставлено відповідачу вугілля на загальну суму 113492,30грн, тоді як відповідач розрахувався за поставлене вугілля частково на загальну суму 88000,00грн.

Судами встановлено таке.

14.10.2014 між ДП "Вугілля України" (постачальник/позивач) та ПП "Сам-Моторс" (покупець/відповідач) був укладено договір поставки вугілля №47-14/КПП (далі - договір, а.с.7-8), згідно п.1.1. якого постачальник зобов'язувався поставити вугілля, а покупець прийняти його і оплатити його вартість.

Відповідно до п.2.1. договору поставці підлягає вугілля марки Г/Ж СШ (0-13), ДГ (0-200) орієнтовно в кількості 2000 тон. Фактичні щомісячні обсяги постачання сторони узгоджують у Додатках (Специфікаціях) до договору.

Поставка відбувається на підставі заявки покупця на умовах FCA (місце відправлення) у редакції Інкотермс - 2000 року. В разі якщо сторони погодять оплату вищезазначених послуг по перевезенню вугілля постачальником, покупець компенсує постачальникові його затрати на підставі відповідного рахунку та підтверджуючих документів (п.2.2. договору).

Відповідно до п.2.8. договору, на кожну партію вугілля постачальник повинен передати покупцеві наступні документи:

- рахунок-фактуру на оплату;

- акт приймання-передачі товару;

- податкову накладну на поставлений товар або зведену податкову накладну із реєстром відвантажень. Податкова накладна, що виписується постачальником та передається покупцю, має відповідати вимогам встановленим Податковим кодексом України, іншим нормативним документам, а також документам, які видаються податковими органами в якості податкової консультації;

- завірену копію залізничної або товарно-транспортної накладної;

- документ, який підтверджує якість товару (посвідчення якості).

Загальна сума договору (без врахування вартості перевезення) становить суму всіх додатків до договору (п.3.1. договору).

Згідно п.3.4. договору розрахунки за вугілля проводяться на умовах 100% передоплати. Дату внесення передоплати покупець зобов'язаний додатково погодити з постачальником. При наявності згоди постачальника можливі інші терміни розрахунків.

14.10.2014 між сторонами підписано додаток (специфікація) №1, в якому вказано загальну вартість товару 515100,00грн, період поставки жовтень 2014 року (а.с.10).

02.12.2014 ПП "Сам Моторс" перерахувало ДП "Вугілля України" 88000грн за вугілля згідно договору №47-14/КПП від 14.10.2014.

Позивач, посилаючись на те, що на виконання умов договору ним 09.12.2012 було поставлено відповідачу вугілля на загальну суму 113492,30грн, тоді як відповідач розрахувався за поставлене вугілля частково на загальну суму 88000,00грн, звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з останнього заборгованості в розмірі 40732,86грн, з яких 25492,30грн - основного боргу, 1 252,94грн - процентів річних та 13987,62грн - інфляційних втрат.

Вирішуючи спір у справі, попередні судові інстанції зазначивши, що факт отримання відповідачем товару за наданими позивачем доказами є недоведеним, відмовили в позові.

Проте погодитись із такими висновками не можна з огляду на таке.

Згідно з частиною 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 цієї ж норми ЦК України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно норм ст.664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Частиною четвертою ст.265 ГК України передбачено, що сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

Відповідно до п.2.2. Договору поставка відбувається на підставі заявки покупця на умовах FCA (місце відправлення) у редакції інкотермс - 2000 року.

Згідно із статтею А 4 базису поставки FCA продавець зобов'язаний надати товар перевізнику або іншій особі, призначеній покупцем або обраній продавцем у відповідності зі статтею А.3 "а", у названому місці у день чи в межах періоду, що узгоджені сторонами для здійснення поставки.

Поставка вважається здійсненою,

а) якщо названим місцем поставки є площі продавця: коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий перевізником, що призначений покупцем, чи іншою особою, що діє від імені останнього;

б) якщо назване місце перебуває за межами площ продавця: коли товар наданий у розпорядження перевізника чи іншої особи, призначеної покупцем або обраної продавцем відповідно до статті А.3 "а", нерозвантаженим з транспортного засобу продавця.

Таким чином, відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгових термінів в редакції ІНКОТЕРМС-2010 за умовами поставки FCA ("Free Carrier"/Франко перевізник) судам належало враховувати, що зобов'язання позивача з поставки слід вважати виконаним, коли товар було завантажено в транспорт.

Відповідно до ст.334 ЦК України право власності у набувача за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором чи законом. Передання майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові для відправлення, відчуженого без зобов'язання доставки.

Судами встановлено, що позивач здійснив у грудні 2014 року поставку відповідачу вугілля, втім зазначає про поставку товару на меншу суму, ніж зазначає позивач, посилаючись на додані до позовної заяви документи на пітдвердження цього.

Відтак, спір у справі, фактично, існує щодо обсягу поставки, адже визначена специфікацією ціна тонни вугілля, свідчить, що різні ціни спірної партії (зазначені позивачем та відповідачем) могли утворитися внаслідок поставки іншого обсягу вугілля ніж зазначає позивач.

Відповідно до ст.662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Пунктом 2.8 договору сторони узгодили, що на кожну партію вугілля постачальник повинен передати покупцеві наступні документи: рахунок-фактуру на оплату; акт приймання-передачі товару; податкову накладну на поставлений товар або зведену податкову накладну із реєстром відвантажень. Податкова накладна, що виписується постачальником та передається покупцю, має відповідати вимогам встановленим Податковим кодексом України, іншим нормативним документам, а також документам, які видаються податковими органами в якості податкової консультації; завірену копію залізничної або товарно-транспортної накладної; документ, який підтверджує якість товару (посвідчення якості).

Згідно ст.666 ЦК України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Відповідно до ст.670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Якщо продавець передав покупцеві більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець зобов'язаний повідомити про це продавця. Якщо в розумний строк після одержання такого повідомлення продавець не розпорядиться товаром, покупець має право прийняти весь товар, якщо інше не встановлено договором.

Якщо покупець прийняв більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, він зобов'язаний оплатити додатково прийнятий товар за ціною, встановленою для товару, прийнятого відповідно до договору, якщо інша ціна не встановлена за домовленістю сторін.

Обставини поставки позивачем відповідачу у грудні 2014 року вугілля на суму 88000,00грн суд встановив, оцінивши надані відповідачем докази: податкову накладну, та картку-рахунок 631, оскільки інших доказів фактичної поставки на суму 88000,00грн (залізнична накладна, товарно-транспортна накладна, акт приймання-передачі товару) сторони не надали.

З огляду на зазначені вище приписи законодавства, умови договору та той факт, що відповідач не заперечує поставку товару, попередні судові інстанції мали б врахувати, що для спростування доводів позивача про поставку спірного обсягу вугілля, відповідач мав довести за допомогою наявних в нього документів про поставку іншої кількості товару, ніж та, що вказана позивачем.

Однак, такі докази, як зазначено вище у цій постанові, відповідачем не надавались і судом не витребовувались та не досліджувались, у зв'язку з чим, висновок попередніх судових інстанцій про відмову в позові з підстав недоведеності позивачем факту отримання товару відповідачем, при тому, що останній цього не заперечує, а зазначає лише про поставку товару на іншу суму, не надаючи на підтвердження таких заперечень жодного доказу, який би був складений не ним особисто або ж доказів, що мають бути наявні у відповідача згідно пункту 2.8. договору, які безпосередньо доводять обсяг поставленого вугілля, суд вважає таким, що не відповідає приписам ст.ст.42, 43, 47 ГПК України.

Отже, як місцевий, так і апеляційний господарські суди припустились порушення приписів ч.1 ст.43 ГПК України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, що відповідно до ч.1 ст.11110 ГПК України є підставою для скасування судових рішень у справі та направлення справи на новий розгляд до Господарського суду Волинської області.

Згідно з п.3 ч.1 ст.1119 ГПК України порушення судами процесуальних норм, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору у справі, та нез'ясування обставин, від яких залежить законність рішення, є підставою для скасування оскаржуваних судових актів та направлення справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

При новому розгляді справи судам необхідно врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін і, в залежності від встановлених обставин, вирішити спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Вугілля України" задовольнити частково.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 05.12.2016 та рішення Господарського суду Волинської області від 11.10.2016 у справі №903/616/16 скасувати.

Справу №903/616/16 направити на новий розгляд до Господарського суду Волинської області.

Головуючий-суддя С.Бакуліна

Судді В.Корсак

О.Поляк