ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.03.2017 Справа № 905/192/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Кащеєві А.О.

розглянув у відкритому засіданні господарського суду матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця", м.Дніпро

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "УКРМЕТАСПЛАВ", м.Тернопіль

про стягнення 66955,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Суть спору: Позивач, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця", м.Дніпро звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВА ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "УКРАЗОВМЕТСПЛАВ", м.Маріуполь про стягнення 66955,00грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у серпні 2016 року зі станції Сартана Донецької залізниці відповідач згідно залізничної накладної №50435288 у вагоні №65292278 відправив вантаж лом чорних металів на станцію Нижньодніпровськ Вузол ОСОБА_1 залізниці, на станції ОСОБА_1 залізниці було проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі вказаній відправником у накладній, у зв'язку з чим позивачем нарахований штраф у розмірі 66955,00 грн, який він просить стягнути з відповідача.

В судових засіданнях позивач наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач в судові засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав.

За висновками суду відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, виходячи з наступного:

За змістом наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням відповідача на час порушення провадження по справі (12.01.2017) було: 87551, Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Знаменський, буд. 1/29, а також відповідач мав найменування ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Промислова фінансова компанія УКРАЗОВМЕТСПЛАВ.

За змістом витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 21.02.2017 відповідач має наступне найменування ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю УКРМЕТАСПЛАВ та зареєстрований за адресою: 46001, Тернопільська обл., м.Тернопіль, вул.А.Живова, буд.15А.

Згідно з розділом Дані про реєстраційні дії вказаного витягу державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи, що були повязані зі зміною найменування, місцезнаходження, відбулась 30.01.2017.

Відтак, враховуючи зазначене, судом розглядається позов Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі Регіональної філії ОСОБА_1 залізниця, м.Дніпро до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю УКРМЕТАСПЛАВ, м.Тернопіль про стягнення штрафу в сумі 66955,00 грн.

При цьому, судом враховано, що державна реєстрація змін в частині місцезнаходження відповідача відбулась 30.01.2017. Водночас, згідно з наявним у матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №426 та № 648, ухвала про порушення провадження від 12.01.2017 та ухвала про відкладення розгляду справи від 31.01.2017, які надсилались у м.Маріуполь, Проїзд Знаменський, 1/29, були вручені представнику ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Промислова фінансова компанія Укразовметсплав 24.01.2017 та 07.02.2017 відповідно.

Враховуючи зміну місцезнаходження та найменування відповідача, ухвалу про відкладення розгляду справи від 21.01.2017 було надіслано на обидві адреси у м. Маріуполь та у м.Тернопіль.

За таких обставин, при прийнятті цього рішення, суд виходить з того, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи №905/192/17, а наявність обставин зміни найменування та місцезнаходження в процесі розгляду справи не є такими, що зумовлюють передання справи за підсудністю або відкладення розгляду справи на іншу дату.

Крім іншого, судом враховано, що позовна заява з додатками надсилалась відповідачу 28.12.2016 за адресою: 87551, Донецька обл., м.Маріуполь, Проїзд Знаменський, буд.1/29.

Приймаючи до уваги направлення господарським судом поштової кореспонденції за юридичною адресою відповідача, яка наявна в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи.

Враховуючи викладене, справа розглядається відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами

Розгляд справи відкладався на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Перед початком розгляду справи по суті представника позивача було ознайомлено з правами та обовязками відповідно до ст.ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Вивчивши матеріали справи, господарський суд встановив:

23.08.2016 зі станції Сартана Донецької залізниці на станцію Нижньодніпровськ Вузол ОСОБА_1 залізниці ТОВ ПФК"УКРАЗОВМЕТСПЛАВ " (вантажовідправник) відправлено Відкритому акціонерному товариству Дніпропетровський Втормет (вантажоодержувач) згідно накладної №50435288 у вагоні №65292278 вантаж лом чорних металів не пойменований в алфавіті.

При оформленні залізничної накладної №50435288 у вагоні №65292278 відповідачем вказано масу вантажу: нетто 63900кг.

Як свідчить розділ 26 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена відправником на автомобільних вагах.

Правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

На станції відправлення вантаж прийнятий до перевезення без зауважень.

Як встановлено ч.3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Зазначена залізнична накладна оформлена у встановленому законом порядку та за своєю правовою природою є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу і підтверджує укладення договору перевезення вантажу залізничним транспортом.

З огляду на положення статей 11 ЦК України та 174 ГК України вона є підставою для виникнення у сторін цієї угоди визначених в ній прав та обовязків.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до ч.1 ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Пунктом а) ч. 2 ст. 129 Статуту встановлено, що для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

За наслідками контрольної перевірки станцією ОСОБА_1 залізниці складений акт загальної форми №867, в якому визначено, що при прибуттю потягу виявлено погрузку в вагоні №65292278 нижче бортів на 15-20 см. Вкритий листом, маркований вапном. Відповідно до повідомлення ДСП ОСОБА_3 вагон поданий на переважування. При переваженні вага брутто 86160кг, нетто - 62160кг, тара - 24000кг, що менше даних вказаних у документі на 1740кг. Перекосів кузову не має, люка зачинені.

На підставі акту загальної форми складено комерційний акт НА №001891/174 від 29.08.2016, відповідно до якого за результатами контрольного переважування вагону №65292278 на справних 150-тонних електронних вагонних вагах станції виявилось: за документом вага нетто 63900кг, тара 24000кг, навантаження навалом, вантаж промаркований, фактично виявилось: вага брутто 86160кг, нетто - 62160кг, тара по документу - 24000кг, що менше даних вказаних у документі на 1740кг.

У комерційному акті НА №001891/174 від 29.08.2016 - розділ Д- також містяться відомості про те, що у комерційному відношенні навантаження навалом, нижче рівня бортів вагону 15-20см, вкритий листами, вантаж маркований вапном, виїмок та заглиблень немає, обриси навантаження не порушені. Вагон справний, люки, двері зачинені. У розділі А вказаного акту зазначено, що перевезення здійснювалось у супроводі охорони.

Згідно технічного паспорту засобу вагоновимірювальної техніки №89 станції ОСОБА_1 залізниці, якими було здійснено переважування, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 26.10.2007, міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 12 місяців, інтервал між оглядами-перевірками - 6 місяців, відміткою у паспорті підтверджено, що остання державна повірка ваг здійснена 18.05.2016.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 N 334, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційний акт НА №001891/174 від 29.08.2016 підписаний належними особами у відповідності до п. 10 Правил складання актів.

Відповідно до ч.1 ст. 909 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2 ст. 908 Цивільного кодексу України та ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №863/5084, а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, визначається відправником.

Так, статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно із ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 за №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 №863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Наведений комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає положенням Статуту залізниць України і Правилам складання актів ( стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 року № 334, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 8 липня 2002 р. за № 567/6855.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним та допустимим доказом актом загальної форми №867 та комерційним актом НА №001891/174 від 29.08.2016, який є підставою для покладання відповідальності на відправника, передбаченої ст.122 Статуту.

Суд відзначає, що спірний вантаж прибув у завантаженому засобами відправника вагоні, поглиблень вантажу не виявлено. Викладені обставини підтверджують факт неправильного зазначення маси вантажу відправником в накладній. В матеріалах справи відсутні та сторонами не надано жодних доказів, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційному акті. Наразі, вантажоотримувач прийняв спірний вантаж з комерційним актом без будь-яких заперечень, інше не доведено матеріалами справи.

Провізна плата за перевезення вантажу у спірному вагоні складає 13391,00грн, що виходить з розрахунку провізної плати відповідно до Схеми і Збірника тарифів (Тарифне керівництво №1), належний розрахунок здійснено позивачем письмово та надано суду.

Відповідно згідно приписів ст.ст.118,122 Статуту залізниць до стягнення заявлений штраф у розмірі 66955грн - у п'ятикратному розмірі вказаної плати.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів встановлено, що при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 0,5% маси, оскільки вантаж, що перевозився, відноситься до категорії інших вантажів. Отже, норма розходження маси становить 319,5кг, виявлено розходження -1740кг.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно із ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами ч.4 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту п.3.17.4 постанови №18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.43 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За приписами п.6 розяснення №04-5/601 від 29.05.2002 Вищого господарського суду України Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею суди мають право при прийнятті рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи. Підстави та розмір зменшення стягуваного штрафу повинні бути мотивовані та обґрунтовані в рішенні суду.

З урахуванням вищенаведеного, з огляду на всі фактичні обставини справи, приймаючи до уваги відсутність доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків в результаті дій відповідача, з урахуванням того, що завантаження відправником вагону №65292278 не перевищувало його вантажопідйомність та не загрожувало безпеці руху на залізниці, суд дійшов висновку про наявність підстав для реалізації права, що передбачено ст.83 Господарського процесуального кодексу України, та зменшення штрафу на 50%, а саме до 33477,50 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір при задоволенні позову покладається на відповідача.

На підставі ст.ст. 908, 909 Цивільного кодексу України, ст.ст. 24, 118, 122,129 Статуту залізниць України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 25, 43, 44, 49, 75, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "УКРМЕТАСПЛАВ", м.Тернопіль про стягнення штрафу в сумі 66955,00 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "УКРМЕТАСПЛАВ", м.Тернопіль (46001, Тернопільська обл., м.Тернопіль, вул.А.Живова, буд.15А, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ) в особі регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" (49602, м.Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд.108, ) суму штрафу у розмірі 33477,50 грн., витрати на оплату судового збору в розмірі 1378,00грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 06.03.2017 оголошено повний текст рішення.

Суддя Г.Є. Курило