ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.02.2017 Справа № 904/11673/16

За позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ", м. Дніпро в особі Нікопольського управління з експлуатації газового господарства, м. Нікополь, Дніпропетровськ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Зеленодольськ, Апостолівський район, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: Гордєєва А.В. - представник за дов. № 196 від 22.12.2016

від відповідача: ОСОБА_1 - паспорт НОМЕР_1 від 26.06.1996

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" в особі Нікопольського управління з експлуатації газового господарства звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 5443, 03 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором на постачання природного газу за регульованим тарифом для потреб промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання від 31.12.2012 № 2013/ТП-ПР-012092 в частині повної та своєчасної оплати поставленого природного газу, яка нарахована споживачу в результаті пропущення строків повірки ЗВТ.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2016 порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 23.01.2017.

17.01.2017 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечив проти задоволення позову, оскільки борг за поставлений йому газ, який був нарахований у зв'язку із простроченням державної повірки лічильника газу, стався не з його вини. Як зазначає відповідач лічильник газу йому було встановлено 10.11.2010, до вказаної дати даний лічильник не використовувався, на штампі лабораторії контролю та перевірки побутових лічильників Апостолівського УЕГГ стоїть дата 26.10.2010, яка неодноразово підтверджувалась як дата повірки у актах перевірки дотримання правил споживання природного газу та достовірності його обліку стороною постачальника газу.

В судовому засіданні 23.01.2017, відповідно до ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) оголошено перерву до 06.02.2017. Після перерви розгляд справи продовжено.

06.02.2017 від представників сторін до суду надійшло клопотання про продовження строку розгляду спору на п'ятнадцять днів.

Представник позивача у судовому засіданні надав додаткові пояснення у справі, в яких зазначає, що засоби вимірювальної техніки, які перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через встановлені міжповірочні інтервали. Так, останній посилається в даних поясненнях на п.п. 3.1, 4.2, 4.2.1, 4.1.1, 4.2.2, 4.2.3, 5.1.1, 5.3.1, 5.4.1, 5.4.2 ДСТУ 2708:2006.

Ухвалою суду від 06.02.2017 строк розгляду справи продовжено на п'ятнадцять днів та у судовому засіданні 06.02.2017 оголошено перерву до 27.02.2017. Після перерви розгляд справи продовжено.

У судовому засіданні 27.02.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

30.12.2013 між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" в особі Апостолівського управління по експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" (далі - позивач, постачальник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - відповідач, споживач) було укладено договір № 2013/ТП-ПР-012092 (далі - договір) та Технічну угоду на здійснення контролю за обліком газу, яка є додатком № 3 до договору (арк. с. 15-17).

Відповідно до п. 1.1 договору, постачальник здійснює споживачу постачання природного газу (далі - газ) в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Згідно з п. 10. 1 договору, цей договір набуває чинності з дати підписання та, відповідно до ст. 631 ЦК України, поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01.01.2013 та діє до 31.12.2013, а частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Пунктом 10.1.1 договору встановлено, що договір вважається продовженим на аналогічний період, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Послуги з постачання газу документально оформлюються підписаним сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється згідно з даними вузлів обліку, визначених у додатку 1 до договору (п. 2.6 договору).

Пунктом 3.4 договору встановлено, що постачальник має право перевіряти роботу вузлів обліку, установлених у споживача, у тому числі за допомогою еталонних пересувних вимірювальних комплексів, газопроводи та газоспоживне обладнання, які розташовані на території об'єктів споживача, а також вимагати позачергової перевірки вузлів спеціального уповноваженим органом у сфері метрології. Порядок та строки повірок вузлів обліку передбачений Технічною угодою, що є додатком 3 до договору.

Пунктом 2.3 Технічної угоди (додаток 3 до договору) встановлено, що засоби вимірювальної техніки (далі - ЗВТ), що перебувають в експлуатації, повинні бути повірені (атестовані) у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері метрології та у встановлені відповідними нормативно-технічними документами строки (проміжки часу). Споживач несе відповідальність за забезпечення своєчасної повірки ЗВТ вузла обліку газу, збереження комплекту технічної та метрологічної документації (свідоцтва про повірку, державну метрологічну атестацію ЗВТ, паспортів ЗВТ) та за відповідність вузла обліку газу і встановленого газового обладнання погодженій проектній документації та чинним нормативним документам.

Відповідно до п. 2.9 Технічної угоди (додаток 3 до договору), визначений за допомогою вузла обліку об'єм поданого споживачу газу вважається не дійсним та перерахунки об'єму поданого газу проводяться постачальником у наступних випадках та за таких умов:

2.9.1 За проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача. Нарахування згідно вказаного пункту проводиться у випадках, зокрема, якщо:

2.9.1.4 Вичерпано термін дії свідоцтва про повірку або атестацію лічильника газу, коректора (обчислювача), звужуючого пристрою, перетворювачів тиску, різниці тиску та температури.

Відповідачеві було встановлено газовий лічильник G-4 ВК 4Т, заводський номер 4388419, номер пломби 56403139 (технічний паспорт арк. с. 92-93).

Згідно п 4.7 технічного паспорту вищевказаного лічильника, лічильник газу підлягає періодичній державній метрологічній повірці у терміни, встановлені Держспоживстандартом (міжповірочний інтервал становить 5 років).

У розділі 7 технічного паспорту лічильника зазначена дата державної повірки: 24.03.2010.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач зазначає, що відповідач мав здійснити планову повірку засобу обліку газу до 24.03.2015.

02.04.2015 відповідач звернувся до відповідача із заявою про зняття засобу обліку для повірки та термінового припинення газопостачання за адресою: Апостолівський район, м. Зеленодольськ, Енергетична, 18/3 (арк. с. 39-40).

У зв'язку із пропущенням строків повірки ЗВТ, за період з 25.03.2015 по 02.04.2015 позивачем було нараховано відповідачу вартість спожитого природного газу згідно з п. 2.9.1 Технічної угоди, з урахуванням кількості обладнання, що використовується, номінальну потужність газового обладнання згідно технічних характеристик кількості годин роботи газоспоживного неопломбованого газового обладнання, що склала 6656, 58 грн., згідно актів № НІК00002197 від 31.03.2015 та № НІК00002531, які не були підписані відповідачем, у зв'язку із незгодою щодо об'єму використаного за вказаний період об'єму газу (арк. с. 45-46).

З урахуванням того, що на рахунку відповідача станом на 01.03.2015 існувала переплата в сумі 1213, 55 грн., позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за поставлений природний газ у розмірі 5443, 03 грн. (6656, 58 грн. - 1213, 55 грн.), посилаючись на ДСТУ 2708:2006 "Мерологія. Повірка засобів вимірювальної техніки. Організація та порядок проведення".

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Частинами 1-2 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Звертаючись із позовом до суду, постачальник посилається на статтю 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" в редакції від 05.06.2016 № 1314-VІІ, якою передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Не підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що застосовуються: органами з оцінки відповідності (у тому числі випробувальними та калібрувальними лабораторіями), акредитованими національним органом України з акредитації чи національними органами з акредитації інших держав, для провадження діяльності, стосовно якої їх було акредитовано; науковими метрологічними центрами, метрологічними центрами та калібрувальними лабораторіями, які проводять калібрування засобів вимірювальної техніки відповідно до частини другої статті 27 цього Закону, стосовно засобів вимірювальної техніки, що використовуються ними при калібруванні.

Стосовно законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, може також проводитися позачергова, експертна та інспекційна повірка.

Перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.

Порядок встановлення міжповірочних інтервалів визначається Кабінетом Міністрів України.

Суб'єкти господарювання зобов'язані своєчасно з дотриманням встановлених міжповірочних інтервалів подавати законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, на періодичну повірку.

Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, покладається на суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Повірка законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, проводиться: науковими метрологічними центрами, які мають міжнародно визнані калібрувальні та вимірювальні можливості за відповідними видами та підвидами вимірювань, та/або із застосуванням національних еталонів; науковими метрологічними центрами, метрологічними центрами та повірочними лабораторіями, уповноваженими на проведення повірки відповідних засобів.

Порядок проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, а також норми часу, необхідного для проведення повірки таких засобів, встановлюються нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.

Повірка засобів вимірювальної техніки, які не застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології та перебувають в експлуатації, проводиться на добровільних засадах.

Господарський суд зазначає, що Закон України "Про метрологію та метрологічну діяльність" в редакції від 05.06.2016 № 1314-VІІ набрав чинності з 01.01.2016, спірні правовідносини, а саме пропущення строків повірки ЗВТ виникли у березні 2015 року.

Отже, до даних правовідносин слід застосовувати Закон України Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" в редакції від 11.02.1998 № 113/98-ВР (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон).

Частинами 1-2 статті 11 Закону встановлено, що засоби вимірювальної техніки можуть застосовуватися, якщо вони відповідають вимогам щодо точності, встановленим для цих засобів, у певних умовах їх експлуатації. Засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і видавати напрокат лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію.

Статтею 28 Закону встановлено, що засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, випускаються з серійного виробництва, ремонту та у продаж, видаються напрокат, на які поширюється державний метрологічний нагляд, підлягають повірці.

Повірці також підлягають: вихідні і робочі еталони метрологічних центрів та територіальних органів; вихідні еталони підприємств і організацій; засоби вимірювальної техніки, що застосовуються під час державних випробувань, державної метрологічної атестації та повірки засобів вимірювальної техніки, а також під час калібрування засобів вимірювальної техніки для інших підприємств, організацій та для фізичних осіб.

Засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом ЦОВМ.

Підприємства, організації та фізичні особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку.

Переліки засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації та підлягають повірці, складаються їх користувачами (за винятком фізичних осіб, що не є суб'єктами підприємницької діяльності) і подаються на погодження до відповідного територіального органу.

Порядок складання цих переліків установлюється нормативно-правовим актом ЦОВМ.

Повірка засобів вимірювальної техніки проводиться територіальними органами, уповноваженими на її проведення. У разі якщо територіальні органи через відсутність відповідних еталонів не можуть провести повірку окремих типів засобів вимірювальної техніки, повірка цих засобів проводиться метрологічними центрами, уповноваженими на її проведення.

Повірка здійснюється посадовими особами територіальних органів і метрологічних центрів - державними повірниками, атестованими у порядку, встановленому нормативно-правовим актом ЦОВМ.

Повірка засобів вимірювальної техніки з використанням первинних і вторинних еталонів проводиться метрологічними центрами та територіальними органами, в яких зберігаються відповідні еталони. Повірка здійснюється вченими зберігачами цих еталонів.

Повірку засобів вимірювальної техніки під час експлуатації та випуску з виробництва і ремонту можуть виконувати повірочні лабораторії підприємств і організацій, уповноважені на її проведення.

Повірка проводиться працівниками цих лабораторій, атестованими як повірники у порядку, встановленому нормативно-правовим актом ЦОВМ.

За порушення умов і правил проведення повірки засобів вимірювальної техніки керівники та посадові особи відповідних підприємств і організацій несуть відповідальність згідно із законом.

Повірка та оформлення її результатів проводяться у порядку, встановленому нормативними документами з метрології ЦОВМ.

Місцеві органи виконавчої влади повинні сприяти проведенню повірки засобів вимірювальної техніки на місці їх експлуатації, у тому числі: надавати відповідні приміщення; забезпечувати допоміжним персоналом і транспортом; повідомляти власників і користувачів засобів вимірювальної техніки про час і місце проведення повірки.

Таким чином, з аналізу вищезазначених норм законодавства, положень договору та Технічної угоди вбачається, що засоби вимірювальної техніки підлягають обов'язковій періодичній повірці.

Отже, зі змісту вищевказаних норм, періодична повірка засобів обліку здійснюється і оформлюється у порядку, встановленому нормативними документами з метрології ЦОВМ.

Однак, позивачем не надано суду визначеного порядку проведення періодичної повірки лічильників.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем, за період дії між сторонами договірних відносин щодо постачання газу та підставі даних договірних відносин експлуатації лічильника газу G-4 ВК 4Т, заводський номер 4388419, номер пломби 56403139, здійснювались переіодичні перевірки дотримання правил споживання природного газу та достовірності його обліку, за результатами проведення яких сторонами складались та підписувались відповідні акти (арк. с. 82-91).

Так, позивачем 19.03.2015, тобто за 5 (п'ять) днів до встановленої дати проведення повірки ЗВТ (25.03.2015), було здійснено планову перевірку дотримання правил споживання природного газу споживачем та достовірність його обліку (арк. с. 83).

Однак, жодних попереджень споживача щодо необхідності проведення планової повірки лічильника газу G-4 ВК 4Т, заводський номер 4388419, номер пломби 56403139, позивачем здійснено не було.

Крім того, в актах перевірки дотримання споживання природного газу та достовірності його обліку від 12.06.2014 та від 09.07.2014, позивачем у якості дати повірки лічильника зазначалась дата - 26.10.2010 (арк. с. 87-88), а не 24.03.2010, як-то встановлено у технічному паспорті лічильника (арк. с. 37).

Також, позивачем до суду не надано доказів повідомлення відповідача про час і місце проведення повірки Місцевими органами виконавчої влади, як-то передбачено пунктом 10 статті 28 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Отже, позивачем суду не доведено вини відповідача у порушенні норм законодавства в частині проведення періодичної повірки лічильника, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин, не було встановлено порядку здійснення такої повірки. Також, позивачем не надано до суду доказів повідомлення відповідача ані органами виконавчої влади, ані позивачем про необхідність здійсненні повірки лічильника.

З урахуванням наведеного, господарський суд вважає, що порушення споживачем обов'язку здійснення повірки лічильника у даному випадку не призводить до настання відповідальності останнього за його не виконання.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 2 листопада 2004 № 15-рп/2004 встановив, що верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

У відповідності до ст. 124, п. п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ст. ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обов'язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства. Тобто, вказана норма Господарського процесуального кодексу України зобов'язує доводити свою правову позицію саме ту сторону, яка на неї посилається.

Відповідно до ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 22, 44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 06.03.2017

Суддя В.І. Ярошенко