ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року Справа № 906/735/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Гольцової Л.А. (доповідач)
суддівГубенко Н.М., Іванової Л.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес"
на рішення та на постановуГосподарського суду Житомирської області від 10.10.2016 Рівненського апеляційного господарського суду від 22.12.2016
у справі№ 906/735/16
Господарського судуЖитомирської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"
доПублічного акціонерного товариства "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес"
простягнення 6021722,88 грн
за участю представників:

позивача: Хуторянець О.В., дов. від 10.02.2017;

відповідача: Лук'янова М.Л., дов. від 29.11.2016;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 10.10.2016 у справі №906/735/16 (суддя - Кудряшова Ю.В.) позов задоволено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 22.12.2016 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Гудак А.В., судді - Олексюк Г.Є., Грязнов В.В.) рішення Господарського суду Житомирської області від 10.10.2016 у справі №906/735/16 залишено без змін.

Не погоджуючись з судовими рішеннями попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Обґрунтовуючи підстави звернення з касаційною скаргою, скаржник послався на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Позивач надав відзив на касаційну скаргу, в якому заперечує проти її задоволення, просить прийняті у даній справі судові рішення залишити без змін.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм судами попередніх інстанцій належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин справи, дотримання норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Місцевим та апеляційним господарськими судами під час розгляду справи встановлено, що між позивачем (Банк) та відповідачем (Позичальник) 20.02.2012 укладено договір про відновлювальну кредитну лінію №7-01-12, за умовами якого Позичальнику надано на умовах забезпеченості, зворотності, терміновості, платності та цільового використанні кредитні кошти в межах відновлювальної кредитної лінії з встановленим лімітом заборгованості у розмірі згідно п.1.1 кредитного договору 2000000,00грн, з кінцевим строком повернення кредитних коштів до 19.02.2013 із сплатою за користування кредитними коштами процентів відповідно до розділу 3 цього договору.

Пунктом 3.1 договору визначено, що Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитними коштами окремо за кожним траншем, виходячи з наступних процентних ставок:

- по кредиту в Національній валюті України гривні, який обліковується на рахунку №9002 - 30% процентів річних - з 07.12.2012 до терміну погашення кредиту вказаного в п. 2.5 цього договору;

- по кредиту в доларах, який обліковується на рахунку №9003 - 12,8 % процентів річних - з 07.12.2012 до терміну погашення кредиту вказаного в п. 2.5 цього договору.

Додатковою угодою від 17.03.2014 до договору внесено зміни в п. 1.1, 2.5 та 3.1 та викладено в новій редакції, згідно якої : Банк надає Позичальнику кредит в сумі 3500000,00грн, а Позичальник зобов'язується повернути отримані кредитні кошти 24.04.2014 включно, з оплатою за користування кредитними коштами процентів згідно розділу 3 цього договору.

Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитними коштами окремо за кожним траншем, виходячи з наступних процентних ставок:

а) по кредиту в Національній валюті України гривні, який обліковується на рахунку №9002 - 30% процентів річних - з 07.12.2012 видачі до терміну погашення кредиту вказаного в п. 2.5 цього договору;

- по кредиту в доларах, який обліковується на рахунку №9003 - 12,8 % процентів річних - з 07.12.2012 видачі до 16.03.2014;

- по кредиту в доларах, який обліковується на рахунку №9003 - 8,5 % процентів річних - з 17.03.2014 видачі до терміну погашення кредиту вказаного в п. 2.5 цього договору".

б) - за кредитом в Національній валюті України - гривні - 60% процентів річних за користування траншем в період з дня, наступного за терміном, що вказано в п. 2.5 цього договору, а також у випадку порушення строків повернення кредитних коштів, вказаних в п.п. 4.5, 6.1 цього договору, до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом;

- за кредитом в доларах СІЛА - 17% процентів річних за користування траншем в період з дня, наступного за терміном, що вказано в п. 2.5. цього Договору, а також у випадку порушення строків повернення кредитних коштів, вказаних в п.п. 4.5, 6.1 цього договору, до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом;

с) у разі порушення Позичальником строків погашення згідно графіка зниження ліміту кредитної лінії, встановленому в п. 2.5 цього договору:

- по кредиту в Національній валюті України - гривні - 60% процентів річних від суми своєчасно невиконаного зобов'язання по кредиту згідно вищевказаного графіка, за період з моменту непогашення суми кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї заборгованості за кредитом;

- по кредиту в доларах США - 17% процентів річних від суми своєчасно невиконаного зобов'язання по кредиту згідно вищевказаного графіка, за період з моменту непогашення суми кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї заборгованості за кредитом".

Додатковою угодою від 23.04.2015 до договору внесено зміни в п. 1.1.1 та 3.1:

"1.1.1. Надання кредитних коштів буде здійснюватись окремими частинами (надалі по тексту - "траншами") на умовах, визначених цим договором в межах відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості 7600000,00 грн та з урахуванням його зменшення згідно графіка зниження ліміту, додаток 9 цього договору, з оплатою за користування кредитними ресурсами процентів в розмірі, вказаному в розділі 3 цього договору".

"3.1. Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитними коштами окремо за кожним траншем, виходячи з наступних процентних ставок:

а)- по кредиту в Національній валюті України гривні, який обліковується на рахунку №9002 - 28% річних - з 23.04.2015 видачі до терміну погашення кредиту вказаного в п. 2.5 цього Договору;

- по кредиту в Національній валюті України гривні, який обліковується на рахунку №9004 - 28% річних - з 23.04.2015 року видачі до терміну погашення кредиту вказаного в п. 2.5 цього договору;

- по кредиту в Національній валюті України гривні, який обліковується на рахунку №9006 - 26% річних - з 24.04.2014 до 22.04.2015 включно;

- по кредиту в Національній валюті України гривні, який обліковується на рахунку №9006 - 28% річних - з 23.04.2015 до терміну погашення кредиту вказаного в п.2.5 цього договору;

- по кредиту в доларах, який обліковується на рахунку №9003 - 8,5 % річних - з 17.03.2014 видачі до терміну погашення кредиту вказаного в п. 2.5 цього договору".

б) - за кредитом в Національній валюті України - гривні - 56% річних за користування траншем в період з дня, наступного за терміном, що вказано в п. 2.5. цього договору, а також у випадку порушення строків повернення кредитних коштів, вказаних в п.п. 4.5, 6.1 цього договору, до дня фактичного погашення позичкової заборгованості.

- за кредитом в доларах США - 17% річних за користування траншем в період з дня, наступного за терміном, що вказано в п. 2.5. цього договору, а також у випадку порушення строків повернення кредитних коштів, вказаних в п.п. 4.5, 6.1 цього договору, до дня фактичного погашення позичкової заборгованості.

с) у разі порушення Позичальником строків погашення згідно Графіка зниження ліміту кредитної лінії, встановленому в п. 2.5 цього договору:

- по кредиту в Національній валюті України - гривні - 56% річних від суми своєчасно невиконаного зобов'язання по кредиту згідно вищевказаного графіка, за період з моменту непогашення суми кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї заборгованості за кредитом;

- по кредиту в доларах США - 17% річних від суми своєчасно невиконаного зобов'язання по кредиту згідно вищевказаного графіка, за період з моменту непогашення суми кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї заборгованості за кредитом".

Відповідно до п. 2.5 договору та додаткових угод до нього (додаткова угода від 23.04.2015), Позичальник зобов'язується повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти відповідно графіку погашення кредитної лінії (додаток №9 до цього договору) з кінцевим строком погашення до 20.04.2016, шляхом перерахунку грошових коштів на відповідні строкові рахунки. Погашення по кожному траншу здійснюється в тій же валюті, в якій було надано кредитні кошти.

Нарахування та погашення процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Позичальник оплачує проценти в строк з 26 числа кожного місяця та не пізніше за один останній робочий день кожного місяця. У вказаний строк сплачуються проценти за користування кредитними коштами з 26 числа попереднього місяця до 25 числа поточного місяця (включно). Позичальник сплачує проценти за користування кредитними коштами, які нараховані по 20.04.2015 включно, в строк до 30.04.2015 (п. 3.4 договору).

Згідно з п. 4.1 договору, Позичальник зобов'язується використовувати кредитні кошти, отримані за цим договором, на поповнення оборотних коштів.

За прострочення повернення кредитних коштів та/або погашення процентів та/або комісійних витрат Позичальник сплачує Банку пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України від простроченої суми за кожен день прострочення. Вказана пеня оплачується у випадку порушення Позичальником строків платежів, передбачених п.п.2.1.6, 2.5, 2.6, З.4, З.6, 4.5, 6.1, 8.3 цього договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Погашення пені на звільняє Позичальника від зобов'язання погасити відсотки за весь час фактичного користування кредитними коштами (п. 7.1 договору).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконання умов договору позивачем надавався відповідачу кредит, проте відповідачем свої зобов'язання виконувались неналежним чином, внаслідок чого в останнього перед Банком виникла заборгованість за період з 20.02.2012 по 06.06.2016, яка складається з основного боргу в сумі 216344,29 доларів США (5409055,52 грн в гривневому еквіваленті) та 12422,78 доларів США (310595,24 грн в гривневому еквіваленті) простроченої заборгованості по процентам.

Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд виходили з положень ЦК України, ГК України, Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та надавши оцінку всім матеріалам справи в сукупності дійшли висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Касаційна інстанція перевіряє юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду та постанові апеляційного господарського суду (ч. 2 ст. 1115 ГПК України).

Відповідно до абз. 2 п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення", рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору (п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (ст. 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (ст.526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням вищенаведеного законодавства та положень п.п. 1.1, 3.4 договору, суди дійшли вірного висновку, що строк виконання відповідачем грошового зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитним коштами на момент розгляду справи настав, а оскільки матеріалами справи підтверджено наявність у відповідача заборгованість за період з 20.02.2012 по 06.06.2016, яка складається з основного боргу в сумі 216344,29 доларів США (5409055,52 грн в гривневому еквіваленті) та 12422,78 доларів США (310595,24 грн в гривневому еквіваленті) простроченої заборгованості по процентам, то суди мотивовано задовольнили позовні вимоги в даній частині позову.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення пеню за період 06.12.2015 по 06.06.2016 в сумі 302072,12 грн за прострочення виконання грошового зобов'язання і оскільки відповідач у встановлений строк свого обов'язку по поверненню кредиту та перерахуванню процентів за користування кредитом не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому, враховуючи норми ст. 610-612 ЦК України, суди обґрунтовано визначились про наявність підстав для застосування встановленої законом відповідальності.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 ЦК України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст. 546, 549 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Попередні судові інстанції, врахувавши наведені положення законодавства, а також п.7.1 договору, перевіривши наданий позивачем розрахунок, дійшли вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 302072,12 грн (в тому числі, пеня за прострочення повернення суми кредиту в сумі 278591,03 грн та прострочення сплати процентів у розмірі 23481,09 грн) за період 06.12.2015 по 06.06.2016.

Статтею 34 ГПК України обумовлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Здійснюючи розгляд справи, як суд першої так і суд апеляційної інстанції мотивовано відхилили посилання відповідача на те, що з моменту відкликання банківської ліцензії у позивача, дія договору №7-01-12 в частині нарахування та отримання відсотків за користування цим кредитом припинилася. Суди виходили з того, що ні Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ні іншими законодавчими актами не передбачено припинення зобов'язання сторін за кредитним договором у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання ліцензії та відкриття ліквідаційної процедури стосовно банку.

Також відповідач, заперечуючи позовних вимог звертав увагу судів попередніх інстанцій на наявність договору застави майнових прав від 20.11.2014 №3568ИП/1114, укладений між ПАТ "Фінанси та Кредит" та ТОВ "ПрогресГруп" з метою забезпечення повернення кредиту, виданого ПАТ "БМЗ "Прогрес" за договором №7-01-12.

Як встановили суди, на думку відповідача, саме за рахунок договору застави майнових прав №3568ИП/1114, позивачу слід провести дії, спрямовані на стягнення заборгованості за договором №7-01-12.

Попередні судові інстанції, проаналізувавши зміст вищенаведеного договору застави майнових прав з'ясували, що, у відповідності до п. 7 договору, право звернення стягнення на предмет застави Заставодержатель набуває, зокрема, якщо Заставодержатель відповідно до умов Основного зобов'язання заявить Позичальнику вимогу повернути кредит та сплатити проценти, комісійну винагороду до настання строків зазначених в п. 2 цього договору, а Позичальник не виконає зазначене зобов'язання.

Також п.п. 11 договору застави передбачено, що згідно з положеннями цього договору Заставодержатель має право на свій розсуд використовувати для звернення стягнення на предмет застави будь-який порядок і будь-які права і процедури, дозволені чинним законодавством України, в тому числі, але не обмежуючись нижчезазначеним. Реалізація предмету застави за цим договором відбувається шляхом відступлення майнових прав. Майнові права вважаються відступленими Заставодавцем на суму невиконаного зобов'язання на дату звернення стягнення та такими, що перейшли до Заставодержателя у день, коли Заставодержатель направить відповідну заяву Заставодавцю.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 33 ГПК України).

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Місцевим господарським судом досліджено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що матеріалами справи не доведено наявність відступлення майнових прав, що, в свою чергу, не дає підстав вважати необхідними першочерговими діями Банку звернення стягнення на заставні майнові права ТОВ "ПрогресГруп".

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази (ст. 1117 ГПК України).

Доводи скаржника, викладені в касаційній скарзі, були предметом дослідження судів попередніх інстанцій, їм дана належна оцінка, тому відхиляються як необґрунтовані та такі, що не спростовують зроблених судами висновків. При цьому, в частині встановлення фактичних обставин справи та переоцінки наявних доказів, касаційна скарга не відповідає вимогам ст. 1117 ГПК України стосовно меж перегляду справи в касаційній інстанції.

Керуючись статтями 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 10.10.2016 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 22.12.2016 у справі №906/735/16 - без змін.

Головуючий суддя Л.А. ГОЛЬЦОВА

Судді Н.М. ГУБЕНКО

Л.Б. ІВАНОВА