РІШЕННЯ

"22" лютого 2017 р.Справа № 921/19/17-г/14
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Руденка О.В.

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Тернопільської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком" вул. Чорновола, 1, м. Тернопіль, 46001

до відповідача: Управління соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації вул. Шевченка, 13, м. Бережани, Бережанський район, Тернопільська область, 47501

про cтягнення заборгованості в сумі 66 249,09 грн.

За участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1, довіреність №1083 від 12.12.2016 р.

ОСОБА_2, паспорт серії МС 726334 від 02.02.2001 р.

відповідача: ОСОБА_3, довіреність №197/01-10 від 20.01.2017 р.

Суть справи.

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі його Тернопільської філії звернулось до Господарського суду Тернопільської області із позовною заявою до Управління соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації про cтягнення заборгованості в сумі 66 249,09 грн.

В обґрунтування заявлених вимог, підтриманих в судовому засіданні повноважним представником, господарське товариство посилається на невиконання відповідачем норм чинного законодавства щодо відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах окремим категоріям громадян.

Представник Управління у судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві №174/01-10 від 18.01.2017 р., зокрема, вважає, що ПАТ "Укртелеком" надавало телекомунікаційні послуги на пільгових умовах у 2016 році безпідставно.

Крім того, відповідач посилається на те, що відповідно до п.1.2. договору, який був укладений між Управлінням соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації та ПАТ "Укртелеком" 01.01.2010 р., позивач зобов'язувався надавати пільги відповідно до затвердженого Державного бюджету на відповідний рік. Пункт 2.2. цього ж договору свідчить про те, що Управління забезпечує оплату вартості наданих пільг та субсидій відповідно до кошторисних призначень, передбачених бюджетом на відповідний рік. 25.01.2016 р. Управлінням надіслано лист №265/01-03 до ПАТ "Укртелеком" про те, що у зв'язку з відсутністю відповідних видатків, субвенцій, передбачених Законом України "Про державний бюджет України на 2016 рік" на покриття витрат, пов'язаних із наданням пільг на послуги зв'язку, Управлінням не будуть погоджуватися акти звірки та прийматись відповідні фінансові зобов'язання.

Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що укладений у 2010 році договір є безстроковим і на час розгляду спору не втратив своєї чинності та підписаний повноважним представником ПАТ "Укртелеком" ОСОБА_2

У судове засідання 22.02.2017 р. з'явився начальник Центру електрозв'язку №1 Тернопільської філії ВАТ "Укртелеком" ОСОБА_2, який повідомив суду, що договір №б/н від 01.01.2010 р. ним не підписувався, оскільки він не мав на те належного обсягу повноважень.

Під час розгляду справи у судових засіданнях оголошувалась перерва з підстав, викладених у відповідних формулярах (протоколах) судових засідань.

Учасникам судового процесу роз'яснено їх процесуальні права та обов'язки, згідно ст.ст. 20,22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Технічна фіксація (звукозапис) не здійснювалась за відсутності передбачених чинним законодавством підстав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи представників сторін, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити , виходячи із наступних міркувань.

Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Як вказує позивач та підтверджується матеріалами справи, ПАТ "Укртелеком" в особі Тернопільської філії протягом січня - листопада 2016 року надавало телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам м. Бережан та Бережанського району Тернопільської області, на виконання законодавчих вказівок, що містяться у Законі України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", Законі України "Про жертви нацистських переслідувань", Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Законі України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус", Законі України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Законі України "Про охорону дитинства".

Відповідно до ч.3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації", телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

У п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012 р. (далі - Правила) визначено, що установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня предявлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Статтею 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", встановлено, що пільги щодо оплати послуг зв'язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України.

Так, згідно пп. б п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст.102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян, здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з Державного бюджету України (субвенцій з Державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок №256), яким встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Зокрема, п. 2 Постанови визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до п. 3 Порядку №256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Отже, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг міста Бережани та Бережанського району Тернопільської області є Управління соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації, а тому, на підставі вищезазначених норм законодавства та положень Постанови та Порядку №256, відшкодування витрат понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян має здійснюватись відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Згідно ч. 1 п. 8 Порядку №256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків. При цьому головні розпорядники коштів у пятиденний термін здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг (ч. 2 п.8 Порядку ).

Як вбачається з матеріалів справи, за період січень - листопад 2016 року Тернопільською філією Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" були надані послуги електрозв'язку на пільгових умовах населенню м. Бережани та Бережанського району Тернопільської області на суму 66 249,09 грн.

Факт надання цих послуг Тернопільською філією ПАТ "Укртелеком" та фактичне споживання їх відповідними категоріями населення, підтверджується Розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг громадянам м. Бережани та Бережанському району за період січень - листопад 2016 року всього на суму 66 249,09 грн. та Зведеним розрахунком витрат, пов'язаних з наданням пільг з оплати телекомунікаційних послуг, за період січень - листопад 2016 року.

Згідно п.10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України №117 від 29.01.2003 р., підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга".

На виконання вищезазначених вимог позивач направляв відповідачу щомісячно, для здійснення розрахунку за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям споживачів, відповідні звіти, що підтверджується супровідними листами, які знаходяться в матеріалах справи.

При цьому суд зазначає, що за наведеним вище законодавством та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 р. № 117, Управління соціального захисту населення є не лише розпорядником бюджетних коштів, а й органом, що контролює відомості, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги

У спірних правовідносинах орган державної влади не заперечує факту надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян, не оспорює їхнього обсягу, підставності надання, правильності обчислення, тощо.

Натомість, заперечення відповідача щодо непідписання ним актів звірки ґрунтуються виключно на відсутності відповідного фінансування.

Як наслідок, витрати, понесені позивачем за надані телекомунікаційні послуги в сумі 66 249 грн. 09 коп. за період січень - листопад 2016 р. йому невідшкодовані.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Аналогічні положення містяться в ст. 193 ГК України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст. 599 ЦК України та ст. 202 ГК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", "Про жертви нацистських переслідувань", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та "Про охорону дитинства" передбачено надання пільг при оплаті за послуги зв'язку (телекомунікаційні послуги).

Листом №31-09010-16-16/24984 від 31.08.2016 р. Міністерство Фінансів України повідомило ПАТ "Укртелеком", що Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" не передбачено субвенції з надання пільг окремим категоріям громадян з оплати послуг зв'язку, отже, надання вказаних пільг може бути здійснено місцевими органами виконавчої влади за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів.

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Управління соціального захисту населення Бережанської РДА, яке є розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг населення м. Бережани та Бережанського району Тернопільської області, зобов'язане було здійснювати відшкодування витрат, понесених позивачем, внаслідок надання послуг зв'язку пільговим категоріям населення, які проживають на вищезазначеній території, за рахунок державних субвенцій.

Посилання відповідача на те, що у міському бюджеті не передбачені витрати, пов'язані із наданням пільг на послуги зв'язку пільговим категоріям громадян, суд оцінює критично. Адже законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах.

Відповідно до частини першої статті 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Зі змісту статті 617 Цивільного кодексу України вбачається, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

У п. 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013 р. зазначено, що, відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

За приписами ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України Про міжнародні договори України і ст. 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають керуватися нормами міжнародних договорів, ратифікованих законами України.

Згідно з вимогами статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі "ОСОБА_1 ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 р. та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004 р. зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду України від 15.05.2012 р. у справі № 11/446, від 15.05.2012 р. у справі № 3-28гс12 та Постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2012 р. у справі № 15/5027/715/2011.

За таких обставин, Управління соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації відповідає за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Згідно з ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України, бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень ч. 1-4 ст. 48 Бюджетного кодексу України.

У листі від 30.06.2011 р. № 31-07310-10-24/16584 Міністерство фінансів України роз'яснило, зокрема, що деякі програми, які відносяться до державних програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів).

Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Телекомунікаційні послуги на пільгових умовах позивачем надавались не за власною ініціативою, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього. Як наслідок, уповноважений на те державою орган - відповідач у справі, в силу закону, має ці витрати позивачу відшкодувати за рахунок бюджетних коштів.

Судом критично оцінюються посилання відповідача на те, що спірні правовідносини регулюються між учасниками спору укладеними між ними договором б/н від 01.01.2010 р., адже у даному правочині не визначено строку його дії.

Так, за частиною третьою статті 180 ГК України при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити, зокрема, строк дії договору. Статтею 251 Цивільного кодексу України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (стаття 252 ЦК України).

Відповідно до стаття 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення, в тому числі і щодо строку його дії.

З наведеного в сукупності, та з огляду на відсутність будь-яких посилань на договір б/н від 01.01.2010 р. у первинних, розрахункових, чи інших документах, що оформлялись обома учасниками спору у 2010-2016 роках, суд прийшов до висновку, що витрати, понесені акціонерним товариством у січні - листопаді 2016 року, внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах мають відшкодовуватись за законодавчими вказівками, а не на умовах договору, що не відбувся.

При цьому, судом враховуються приписи ст.ст.33,34 ГПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести належними та допустимими доказами обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог заперечень.

Проте, всупереч наведеним нормам, відповідачем належними засобами доказування позовні вимоги спростовані не були.

З огляду на наведене, станом на момент розгляду справи, борг Управління перед позивачем становить 66 249 грн. 09 коп. та підлягає до стягнення в повному обсязі.

У відповідності до ст.ст. 44,49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору відшкодовуються позивачу за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації (вул. Шевченка, 13, м. Бережани, Бережанський район, Тернопільська область, іден. код 03195524) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Тернопільської філії ПАТ "Укртелеком" (вул. В.Чорновола, 1, м. Тернопіль, іден. код 01188052) 66 249 (шістдесят шість тисяч двісті сорок дев'ять) грн. 09 коп. заборгованості по витратах, понесених у січні - листопаді 2016 року внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах та 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. сплаченого судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено 02.03. 2017 р.

Суддя О.В. Руденко