КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2017 р. Справа№ 42/299

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Баранця О.М.

Пашкіної С.А.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.,

представників

позивача Іващенко О.В.

відповідача не з'явився

розглядаючи апеляційну скаргу Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва

на рішення господарського суду міста Києва

від 23.06.2009 (суддя Паламар П.І.)

по справі №42/299

за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

до Комунального підприємства по утриманню житлового

господарства Дніпровського району міста Києва

про стягнення 111153,86 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 23.06.2009 по справі №42/299 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 23.06.2009 по справі №42/299 скасувати.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.11.2009 провадження по справі №42/299 зупинено до набрання законної сили рішення Окружного адміністративного суду міста Києва по справі №8/131 за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку „Престиж" до Київської міської державної адміністрації, третя особа - Акціонерна енергопостачальна компанія „Київенерго" про визнання протиправними та скасування розпоряджень.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2012 у складі колегії суддів: головуючий суддя: ОСОБА_4. судді: Зубець Л.П., Мартюк А.І. провадження по справі №42/299 поновлено з призначенням розгляду справи на 20.12.2012.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2012, у зв'язку із перебуванням судді ОСОБА_4 на лікарняному та перебуванням судді Зубець Л.П. у відпустці, змінено склад суду та визначено судову колегію у складі: головуючий суддя Чорна Л.В., судді: Іоннікова І.А., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2012 апеляційну скаргу, у визначеному складі, прийнято до провадження та призначено на 24.01.2013.

19 грудня 2012 року до відділу документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відповідачем подано клопотання про зупинення провадження по справі №42/299 до набрання законної сили рішенням Шевченківського районного суду міста Києва в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Київської міської державної адміністрації, про є визнання протиправними розпоряджень Київської міської державної адміністрації №1575 від 30.10.2006, №142 від 12.02.2007 та №643 від 30.05.2007, які застосовувались позивачем для визначення вартості наданих послуг за спірний період у даній справі.

20 грудня 2012 року, через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду, від позивача надійшла заява про зміну найменування Акціонерної енергопостачальної компанії „Київенерго" на Публічне акціонерне товариство „Київенерго", яке є правонаступником позивача, що підтверджується витягом зі статуту, копіями довідки з ЄДРПОУ та свідоцтва про державну реєстрацію ПАТ „Київенерго".

У зв'язку з виходом судді ОСОБА_4 з лікарняного, розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 24.01.2013, змінено склад суду та визначено судову колегію у складі: головуючий суддя ОСОБА_4., судді: Іоннікова І.А., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.01.2013 зупинено провадження по справі №42/299 до набрання законної сили рішення Шевченківського районного суду міста Києва у справі №2610/10996/2012 за позовом ОСОБА_3 до Київської міської державної адміністрації про визнання протиправними розпоряджень Київської міської державної адміністрації №1575 від 30.10.2006, №142 від 12.02.2007 та №643 від 30.05.2007 та здійснено процесуальне правонаступництво Акціонерної енергопостачальної компанії „Київенерго" на Публічне акціонерне товариство „Київенерго". Зобов'язано сторін надати докази набрання чинності рішенням Шевченківського районного суду міста Києва у справі №2610/10996/2012.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 № 09-52/1373/15 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 42/299, в зв'язку з припиненням повноважень головуючого судді (судді-доповідача) по справі ОСОБА_4

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи апеляційну скаргу Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва на рішення господарського суду міста Києва від 23.06.2009 по справі № 42/299 передано колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Сітайло Л.Г., судді: Баранець О.М., Пашкіна С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.11.2015 апеляційну скаргу, у визначеному складі, прийнято до свого провадження.

05 грудня 2016 року від Шевченківського районного суду міста Києва, через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів, на виконання запиту Київського апеляційного господарського суду від 03.11.16 надійшли копії постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 30.09.2014, ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2015, ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 16.04.2015, ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2015 та від 25.06.2015, ухвали Вищого адміністративного суду України від 23.09.2015.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2016 поновлено провадження по справі №42/299 та призначено розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2009 на 24.01.2017.

24 січня 2017 року, через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів, представником відповідача подано клопотання про витребування документів.

Судове засідання 24.01.2017 не відбулося з незалежних від суду обставин, через повідомлення про замінування Київського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.01.2017 розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2009 призначено на 13.02.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.02.2017 продовжено строк розгляду апеляційної скарги Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2009 по справі №42/299 на 15 днів.

В судовому засіданні 13.02.2017 оголошено перерву до 27.02.2015.

22 лютого 2017 року, через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів, представником позивача подано довідку про стан розрахунків, згідно з якою у відповідача відсутня заборгованість.

24 лютого 2017 року, через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів, представником відповідача подано доповнення до апеляційної скарги.

В судове засідання 27.02.2017 з'явився представник позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно зі ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Беручи до уваги, що представник відповідача повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представника позивача.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2009.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

2 листопада 2005 року між сторонами укладено договір № 620563 на постачання теплової енергії у гарячій воді (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору позивач зобов'язався постачати відповідачу теплову енергію у вигляді гарячої води для потреб опалення та гарячого водопостачання, а відповідач - забезпечувати, не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, сплату коштів від населення за фактично спожиту теплову енергію на транзитний рахунок ГІОЦ КМДА, до 25 числа поточного місяця оплачувати вартість теплової енергії, спожитої орендарями.

Строк дії договору, відповідно до умов розділу 4 договору, встановлений з часу його підписання до 31 грудня 2006 та вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до його закінчення про припинення договору не буде письмово заявлено однією із сторін. Доказів припинення договору в установленому порядку суду не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивач, в період з квітня 2006 по березень 2009 років поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 189521,85 грн. Відповідач свої зобов'язання за договором, в частині оплати належним чином не виконав, внаслідок чого, за твердженням позивача виникла заборгованість в розмірі 85307,94 грн. боргу.

Як передбачено ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 526 ЦК України.

Згідно зі ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

За приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Колегія суддів звертає увагу, що належних та допустимих доказів оплати(банківські виписки, платіжні доручення тощо) за поставлену теплову енергію за спірний період відповідачем не надано, а матеріали справи не містять.

В той же час, колегія суддів зазначає наступне.

Частинами 6, 7 ст. 276 ГК України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Згідно зі ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, крім тарифів на виробництво теплової енергії для суб'єктів господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, затверджуються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законодавством.

Відповідно до п.1 додатку №2 до договору розрахунки зі споживачем за теплову енергію проводяться згідно з тарифами, встановленими постачальнику Управлінням цінової політики Київської міської державної адміністрації (далі - КМДА), затвердженими розпорядженнями КМДА №2249 від 10.12.2004, якими встановлювався тариф житловими організаціями 54,42 грн. за 1 Гкал. без ПДВ, госпрозрахунковими організаціями (інші споживачі) - 80,00 грн. за 1 Гкал. без ПДВ.

Як вбачається з даних особових карток (табуляграм) споживання теплової енергії позивач в період з квітня 2006 по листопад 2006 року нараховував вартість теплової енергії по зазначених тарифах.

В той же час, за грудень 2006 та січень 2007 року позивач нараховував відповідачу вартість теплової енергії по тарифах: для житлових організацій - 119,17 грн. за 1 Гкал. без ПДВ та госпрозрахункових організацій (інші споживачі) - 141,23 грн. за 1 Гкал. без ПДВ.

В подальшому, з лютого 2007 по березень 2009 року позивач нараховував вартість теплової енергії по тарифах: для житлових організацій - 94,64 грн. за 1 Гкал. без ПДВ та госпрозрахункових організацій (інші споживачі) - 171,62 грн. за 1 Гкал. без ПДВ.

Поряд з цим, пояснень щодо підвищення тарифів з грудня 2006 із зазначенням, відповідного нормативно-правового акту про затвердження тарифів матеріали справи не містять, а позивачем не надано.

Відповідно до Закону України "Про теплопостачання" постачання теплової енергії є господарською діяльністю, яка полягає у надані теплової енергії споживачам за допомогою технічних засобів транспортування з обов'язком останніх щомісячно оплачувати теплопостачальній організації фактично отриману теплову енергію.

При цьому вартість теплової енергії, яка є грошовим виразом витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал), з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, визначається тарифом, що забезпечує відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Тариф повинен враховувати повну собівартість теплової енергії з забезпеченням рівня рентабельності не нижче граничного або порядок компенсації теплопостачальній організації її витрат у разі встановлення тарифів нижче собівартості теплової енергії та граничного рівня рентабельності (ст. 20 Закону України "Про теплопостачання").

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приймає до уваги наступне.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2009 р. було визнано дії Київської міської державної адміністрації при зміні тарифів на комунальні послуги з 01.12.2006 р. такими, що порушують ст. 6 п.п. 1,6; ст. 20 п. 2; ст. 30 п.п. 3,4,5,7; ст. 31 п.п.2,3; ст. 32 п. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та скасовано розпорядження Київської міської державної адміністрації від 30.05.2007 р. № 640, 642, 643, на підставі яких було нараховано спірну заборгованість.

Вказану постанову залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.03.2011 р.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 21.03.2014 по справі № 2-а-118/11 (Провадження № 2-а/761/4/2014), залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2014 р., визнано незаконними і нечинними з моменту прийняття Розпорядження Київської міської державної адміністрації: № 978 від 31 серпня 2009 року "Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій"; № 979 від 31 серпня 2009 року "Про погодження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій"; № 980 від 31 серпня 2009 року "Про встановлення та погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення холодної та гарячої води для населення"; № 981 від 31 серпня 2009 року "Про затвердження тарифів на теплову енергію, встановлення та погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для населення"; № 1141 від 30 вересня 2009 року "Про продовження дії розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31 серпня 2009 року № 978, № 979, № 980 та №981"; № 1192 від 15 жовтня 2009 року "Про затвердження тарифів на теплову енергію, встановлення та погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для населення"; № 1193 від 15 жовтня 2009 року "Про продовження дії розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31 серпня 2009 року № 978, № 979, № 980"; № 1292 від 17 листопада 2009 року "Про погодження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій"; № 1332 від 30 листопада 2009 року "Про встановлення та погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення холодної та гарячої води для населення"; № 1333 від 30 листопада 2009 року "Про затвердження тарифів на теплову енергію, встановлення та погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для населення"; № 1334 від 30 листопада 2009 року "Про погодження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій"; № 1335 від 30 листопада 2009 року "Про продовження дії розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31 серпня 2009 року № 978, № 979"; № 191 "Про подовження дії розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31 серпня 2009 року N 978, N 979"; № 392 від 31 травня 2010 року "Про затвердження тарифів на теплову енергію, встановлення та погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для населення"; № 1164 від 24 грудня 2010 року "Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та їх структури і внесення змін до розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31 серпня 2009 року №978, № 979, від 14 серпня 2009 року №902, від 02 березня 2010 року №114"; № 1221 від 29 грудня 2010 року "Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та їх структури"; № 1222 від 29 грудня 2010 року "Про встановлення тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води виконавцям цих послуг усіх форм власності для здійснення розрахунків з населенням, згідно з тарифами на теплову енергію, затвердженими Національною комісією регулювання електроенергетики України"; № 1241 від 30 грудня 2010 року "Про подовження дії розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31 серпня 2009 року №978 та від 31 серпня 2009 року №979"; № 75 від 25 січня 2011 року "Про внесення змін до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 29 грудня 2010 року № 1221"; № 80 від 25 січня 2011 року "Про внесення змін та доповнень до розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.06.2009 №758 та від 29.12.2010 №1220"; № 99 від 27 січня 2011 року "Про встановлення тарифів на теплову енергію та встановлення тарифів на комунальні послуги з централізованого постачання гарячої води виконавцям цих послуг усіх форм власності для здійснення розрахунків з населенням"; № 101 від 27 січня 2011 року "Про встановлення тарифів на комунальні послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення холодної та гарячої води для населення та тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що надаються Київським квартирно-експлуатаційним управлінням Міністерства оборони України" (із змінами і доповненнями, внесеними розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 22 лютого 2011 року № 234); № 857 від 31 травня 2011 року "Про встановлення тарифів на теплову енергію та встановлення тарифів на комунальні послуги з централізованого постачання гарячої води виконавцям цих послуг усіх форм власності для здійснення розрахунків з населенням"; № 858 від 31 травня 2011 року "Про встановлення тарифів на комунальні послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення холодної та гарячої води для населення та тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення"; № 859 від 31 травня 2011 року "Про встановлення тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води виконавцям цих послуг усім форм власності для здійснення розрахунків з бюджетними та іншими споживачами".

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України № 493/92 від 03.10.1992 "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" державна реєстрація нормативно-правових актів проводиться в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Міністерство юстиції України та управління юстиції складають державні реєстри зареєстрованих ними нормативно-правових актів.

Положенням про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року № 731 (далі-Положення), надано право Міністерству юстиції України та іншим органам, що здійснюють державну реєстрацію відомчих нормативно-правових актів, перевіряти у міністерствах, інших органах виконавчої влади, органах господарського управління та контролю додержання законодавства про державну реєстрацію нормативно-правових актів, у разі потреби вимагати подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію та вносити пропозиції про усунення виявлених порушень і недоліків та притягнення до відповідальності посадових осіб, винних у допущених порушеннях.

Згідно з пунктом 1 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади, державна реєстрація нормативно-правового акта полягає у проведенні правової експертизи на відповідність його Конституції та законодавству України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколам до неї, міжнародним договорам України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, прийнятті рішення про державну реєстрацію цього акта, присвоєнні йому реєстраційного номера та занесені до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Відповідно до пункту 2 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер.

Згідно з частиною другою статті 4 ГПК України господарський суд не застосовує акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України.

Постановою Верховного Суду України від 28.11.2011 підтверджено обов'язковість реєстрації нормативно-правових актів, які видаються органами виконавчої влади, зокрема КМДА, та які зачіпають права, свободи і законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляд інших справ, у яких беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як зазначалось вище, позивачем не обґрунтовано на підставі яких тарифів останнім визначено вартість теплової енергії починаючи з грудня 2006 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що вартість теплової енергії поставленої відповідачу в період з квітня 2006 року по березень 2009 року необхідно визначати на підставі тарифів встановлених розпорядженнями КМДА №2249 від 10.12.2004 зареєстрованому в Київському міському управлінні юстиції 28.12.2004 за №63641, згідно з якими встановлювався тариф 54,42 грн. за 1 Гкал. без ПДВ для житлових організацій та 80,00 грн. за 1 Гкал. без ПДВ - для госпрозрахункових організацій (інші споживачі).

При цьому, при розрахунку суми боргу, на підставі зазначених тарифів, колегія суддів враховує загальний обсяг теплової енергії поставленої відповідачу на суму 189521,85 грн., оскільки, як зазначалось вище, належних доказів оплат за спірний період матеріали справи не містять.

Довідка надана позивачем про сплату відповідних сум, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки остання складена позивачем в односторонньому порядку.

Контррозрахунку щодо наявної заборгованості та/або кількості отриманої теплової енергії відповідачем не надано.

Так, здійснивши перерахунок вартості загальної кількості теплової енергії поставленої відповідачу, згідно з наявними в матеріалах справи обліковими картками, в період з квітня 2006 року по березень 2009 року по тарифах 54,42 грн. за 1 Гкал. без ПДВ для житлових організацій та 80,00 грн. за 1 Гкал. без ПДВ - для госпрозрахункових організацій (інші споживачі), колегія суддів прийшла до висновку, що останній не перевищує визначену позивачем суму заборгованості в розмірі 85307,94 грн. (враховуючи відсутність доказів оплати).

Поряд з цим, позивачем в ході апеляційного перегляду рішення подано довідку про сплату відповідачем суми боргу, згідно з якою до ухвалення рішення місцевого господарського суду відповідачем оплачено 4304,35 грн. в квітні 2009 року та 4297,69 в травні 2009 року.

Згідно з п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

В той же час, колегія суддів критично оцінює зазначену довідку, оскільки остання не є належним доказом сплати боргу. Крім того, позивачем не обґрунтовано неможливість надати останню до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем, на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано до стягнення з відповідача три проценти річних за період з квітня 2006 року по квітень 2009 року розмірі 3443,40 грн. та інфляційні втрати в розмірі 22402,52 грн.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, який відповідає нормам чинного законодавства, прийшла до висновку про його обґрунтованість.

При цьому при перевірці зазначених сум, колегія суддів не враховує часткові оплати (з огляду на відсутність належних доказів оплати) та приймає до уваги суму основного боргу обчисленого за тарифами 54,42 грн. за 1 Гкал. без ПДВ та 80,00 грн. за 1 Гкал. без ПДВ.

Відповідно до ст.104 ГПК України порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2009 по справі №42/299.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2009 по справі №42/299 залишити без змін.

2.Матеріали справи №42/299 повернути до Господарського суду міста Києва.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді О.М. Баранець

С.А. Пашкіна