РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2017Справа №910/22982/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «І.К. Ініціатива»

до Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України»

про стягнення 104 387,19 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - Малиновська В.Д. (дов. б/н від 28.11.2016);

від відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

14.12.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «І.К. Ініціатива» звернулось до господарського суду м. Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» про стягнення заборгованості у розмірі 86 714,03 грн. та 729,72 грн. пені.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору оренди №С КІЕ VDM0202 від 01.08.2009 в частині повної та своєчасної оплати, що призвело до виникнення заборгованості.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 16.12.2016 порушено провадження у справі № 910/22982/16 та призначено до розгляду на 10.01.2017.

Ухвалами господарського суду м. Києва від 10.01.2017 та від 24.01.2017, у зв'язку із неявкою представника відповідача, невиконанням ним вимог ухвали про порушення провадження у справі, а також необхідністю витребування доказів по справі, розгляд справи відкладено на 24.01.2017 та на 23.02.2017 відповідно.

14.02.2017 позивач через загальний відділ діловодства суду подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача заборгованість за договором у розмірі 100 535,19 грн. та пеню у розмірі 3 852,00 грн., а всього 104 387,19 грн.

Розглянувши в судовому засіданні 23.02.2017 заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Частина 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України визначає права, які належать лише позивачу. Так, відповідно до зазначеної норми права, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до абз. 1 п. 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Враховуючи те, що вищезазначені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приймає заяву про збільшення розміру позовних вимог до розгляду.

Отже, оскільки збільшення розміру позовних вимог, викладене позивачем у його письмовій заяві, прийняте господарським судом, то новою ціною позову, виходячи з якої розглядається спір є: стягнення заборгованості за договором у розмірі 100 535,19 грн. та пені у розмірі 3 852,00 грн., а всього 104 387,19 грн.

Представник позивача прибув у судове засідання 23.02.2017 та надав пояснення по суті справі.

Представник відповідача в судове засідання 23.02.2017 не з'явився, причин неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

При цьому, відповідно до п. 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 23.02.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

01.08.2009 між Товариством з обмеженою відповідальністю «І.К. Ініціатива» (далі - орендодавець, позивач) та Закритим акціонерним товариством «Телесистеми України, правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Телесистеми України» (далі -орендар, відповідач) було укладено договір оренди №С КІЕ VDM0202 (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування ділянки антенної вежі (далі - антеномісця), яка є власністю орендодавця у кількості 4-х для розміщення антенних пристроїв базової станції стільникового зв'язку орендаря з невід'ємним правом прокладення фідерів до зазначених антен по конструкціям вежі та розташування апаратного контейнеру в кількості 1-н (один) з обладнанням базової станції поруч із вежею, що прирівнюється до одного антеномісця. Вежа знаходиться за адресою: с. Залісся, Богданівської сільської ради, Броварського району Київської області.

Термін договору оренди встановлюється 35 місяців з 01.08.2009 по 30.06.2012 (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору орендна плата складається з плати за оренду антеномісць для встановлення антенних пристроїв базової станції стільникового зв'язку орендаря в кількості 4-х антен, плати за право встановити на своїй території 1-го металевого контейнера з обладнанням базової станції стільникового зв'язку, що прирівнюється до одного антеномісця.

За умовами п. 2.2 договору орендна плата за користування об'єктом оренди визначається згідно розрахунку орендної плати (додаток №1) і становить за перший місяць 2 500,00 грн., ПДВ 20% - 500,00 грн., разом з ПДВ - 3000,00 грн. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається орендодавцем шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за попередній місяць.

Згідно з п. 2.3 договору компенсація вартості спожитої обладнанням орендаря електроенергії проводиться окремо, згідно встановлених орендодавцем рахунків у відповідності з показниками електролічильника, встановленого орендарем, згідно діючих тарифів енергопостачальної організації. Крім того щомісячно орендар компенсує орендодавцю витрати, пов'язані з ремонтом та обслуговуванням трансформаторної підстанції та кабельної лінії КЛ-0,4 у розмірі 600,00 грн., ПДВ 20% - 120,00 грн., разом з ПДВ - 720,00 грн.

Відповідно до п. 2.4 договору щомісячно до 10 числа місяця, наступного за звітним, орендодавець надає орендарю рахунки на повний обсяг платежів, обумовлених цим договором.

Орендар здійснює оплату за цим договором згідно виставлених рахунків орендодавця протягом п'яти днів з моменту отримання рахунків, шляхом банківського переказу на поточний рахунок орендодавця. Якщо орендар отримав рахунок орендодавця пізніше строку, зазначеного у п. 2.4 договору, термін оплати продовжується на строк такої затримки (п. 2.5 договору).

Згідно з п.2.6 договору в разі несвоєчасного перерахування плати нараховується пеня у розмірі 0,5% від суми боргу за кожен день несплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ. Затримка розрахунків більше 2-х місяців дає підставу орендодавцю розірвати договір в установленому порядку. Плата вноситься виключно в грошовій формі.

Додатковою угодою №1 від 01.07.2012 до договору сторони погодили подовжити термін договору оренди на 35 місяців з 01.07.2012 по 31.05.2015.

Згідно з розрахунком орендної плати від 01.08.2009 (додаток №1 до договору) вартість оренди одного антеномісця - 500,00 грн., ПДВ - 100,00 грн., разом - 600,00 грн. Орендна плата за перший місяць складає 2 500,00 грн., ПДВ 20% - 500,00 грн., разом з ПДВ - 3000,00 грн.

У судовому засіданні встановлено, що позивач на виконання умов зазначеного договору надав відповідачу в оренду ділянки антенної вежі у кількості 4-х для розміщення антенних пристроїв базової станції стільникового зв'язку орендаря з обладнанням базової станції поруч із вежею, що прирівнюється до одного антеномісця. Вежа знаходиться за адресою: с. Залісся, Богданівської сільської ради, Броварського району Київської області.

Як свідчать матеріали справи позивачем було виставлено відповідачу рахунки-фактури про нарахування за послуги оренди з урахуванням індексу інфляції та компенсації вартості спожитої обладнанням орендаря електроенергії та витрат, пов'язаних з ремонтом та обслуговуванням трансформаторної підстанції та кабельної лінії, а саме: №1-00000039 від 27.01.2015 на суму 4368,80 грн, №1-00000040 від 27.01.2015 на суму 1726,68 грн., №1-00000090 від 12.02.2015 на суму 1688,63 грн., №1-00000091 від 12.02.2015 на суму 4504,23 грн., №1-00000232 від 16.03.2015 на суму 4742,95 грн., №1-00000231 від 16.03.2015 на суму 1765,39 грн., №1-00000276 від 14.04.2015 на суму 5255,19 грн., №1-00000277 від 14.04.2015 на суму 2117,17 грн., №1-00000370 від 22.05.2015 на суму 5990,92 грн., №1-00000371 від 22.05.2015 на суму 1851,96 грн., №1-00000442 від 15.06.2015 на суму 6122,71 грн., №1-00000443 від 15.06.2015 на суму 2076,12 грн., №1-00000507 від 06.07.2015 на суму 6147,20 грн., №1-00000508 від 06.07.2015 на суму 2253,84 грн., №1-00000598 від 18.08.2015 на суму 6085,73 грн., №1-00000599 від 18.08.2015 на суму 2320,54 грн., №1-00000661 від 17.09.2015 на суму 6037,04 грн., №1-00000657 від 17.09.2015 на суму 2532,00 грн., №1-00000662 від 17.09.2015 на суму 2288,09 грн., №1-00000722 від 16.10.2015 на суму 6175,89 грн., №1-00000719 від 16.10.2015 на суму 2590,24 грн., №1-00000723 від 16.10.2015 на суму 2198,22 грн., №1-00000810 від 11.11.2015 на суму 6095,60 грн., №1-00000806 від 11.11.2015 на суму 2556,56 грн., №1-00000811 від 11.11.2015 на суму 1924,48 грн., №1-00000912 від 17.12.2015 на суму 6217,51 грн., №1-00000908 від 17.12.2015 на суму 2607,69 грн., №1-00000913 від 17.12.2015 на суму 1897,10 грн., №1-00000029 від 12.01.2016 на суму 2083,70 грн., №1-00000028 від 12.01.2016 на суму 6261,03 грн., №1-00000137 від 22.02.2016 на суму 6317,38 грн., №1-00000138 від 22.02.2016 на суму 1946,38 грн., №1-00000225 від 18.03.2016 на суму 6292,10 грн., №1-00000226 від 18.03.2016 на суму 1954,01 грн., №1-00000279 від 06.04.2016 на суму 6355,02 грн., №1-00000280 від 06.04.2016 на суму 2129,48 грн., №1-00000363 від 17.05.2016 на суму 6577,44 грн., №1-00000362 від 17.05.2016 на суму 2210,04 грн., №1-00000461 від 17.06.2016 на суму 6584,02 грн., №1-00000462 від 17.06.2016 на суму 2187,79 грн., №1-00000504 від 11.07.2016 на суму 6570,85 грн., №1-00000505 від 11.07.2016 на суму 2065,01 грн., №1-0000515 від 15.08.2016 на суму 6564,28 грн., №1-0000516 від 15.08.2016 на суму 1524,70 грн., №1-0000545 від 13.09.2016 на суму 1274,44 грн., №1-0000544 від 13.09.2016 на суму 6544,58 грн., №1-0000609 від 10.10.2016 на суму 6662,39 грн., №1-0000709 від 15.11.2016 на суму 6848,94 грн., №1-0000834 від 16.12.2016 на суму 6972,22 грн.

Згідно з оборотно-сальдовою відомістю за період з 01.01.2015 по 17.01.2017 та карткою рахунку за період з 01.01.2015 по 17.01.2017 за договором оренди №С КІЕ VDM0202 від 01.08.2009, відповідач частково оплатив вказані рахунки-фактури, у зв'язку із чим його заборгованість за вказаним договором оренди становить 100 535,19 грн.

Матеріали справи містять претензію позивача №867 від 16.11.2016, направлену на адресу відповідача, що підтверджується копією фіскального чеку від 17.11.2016, про сплату заборгованості за договором №С КІЕ VDM0202 від 01.08.2009.

Доказів сплати вказаної заборгованості матеріали справи не містять.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідачем не належним чином виконувались зобов'язання зі сплати вказаних вище платежів, у зв'язку із чим у останнього виникла заборгованість у розмірі 100 535,19 грн. за період з 01.01.2015 по 17.01.2017, у зв'язку із чим ним було нараховано та заявлено до стягнення також пеню у розмірі 3 852,00 грн. за період з 28.11.2016 по 24.01.2017.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Спір між сторонами виник у зв'язку з несвоєчасною сплатою відповідачем платежів відповідно до договору оренди №С КІЕ VDM0202 від 01.08.2009.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 2.5 договору орендар здійснює оплату за цим договором згідно виставлених рахунків орендодавця протягом п'яти днів з моменту отримання рахунків, шляхом банківського переказу на поточний рахунок орендодавця. Якщо орендар отримав рахунок орендодавця пізніше строку, зазначеного у п. 2.4 договору, термін оплати продовжується на строк такої затримки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було виставлено відповідачу вказані вище рахунки-фактури за спірний період про нарахування за послуги оренди з урахуванням індексу інфляції та компенсації вартості спожитої обладнанням орендаря електроенергії та витрат, пов'язаних з ремонтом та обслуговуванням трансформаторної підстанції та кабельної лінії.

Згідно з оборотно-сальдовою відомістю за період з 01.01.2015 по 17.01.2017 та карткою рахунку за період з 01.01.2015 по 17.01.2017 за договором оренди №С КІЕ VDM0202 від 01.08.2009, відповідач частково оплатив вказані рахунки-фактури, у зв'язку із чим його заборгованість за вказаним договором оренди становить 100 535,19 грн.

Таким чином матеріали справи свідчать, що всупереч прийнятих на себе договірних зобов'язань відповідач належним чином не виконував своїх обов'язків в частинні відшкодування витрат, в результаті чого виникла заборгованість, що за неоспореними відповідачем розрахунками позивача становить 100 535,19 грн.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати орендної плати та за спожиту електроенергію у розмірі 100 535,19 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем не надав.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором оренди №С КІЕ VDM0202 від 01.08.2009, позивач просить суд стягнути з останнього на свою користь пеню у розмірі 3 852,00 грн. за період з 28.11.2016 по 24.01.2017.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Розмір штрафних санкцій передбачений ст. 231 Господарського кодексу України. Згідно ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Згідно з п.2.6 договору в разі несвоєчасного перерахування плати нараховується пеня у розмірі 0,5% від суми боргу за кожен день несплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ. Затримка розрахунків більше 2-х місяців дає підставу орендодавцю розірвати договір в установленому порядку. Плата вноситься виключно в грошовій формі.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

У зв'язку з тим, що взяті на себе зобов'язання по сплаті орендних платежів відповідач не виконав, він повинен сплатити позивачу, крім суми основного боргу, пеню відповідно до умов договору, розмір якої становить 3 852,00 грн.

За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі з покладенням на відповідача судових витрат у справі на підставі положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 7, код 22599262) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «І.К. Ініціатива» (04212, м. Київ, вул. Маршала Малиновського, буд. 15/3, офіс 111, код 22884353) суму основної заборгованості у розмірі 100 535 (сто тисяч п'ятсот тридцять п'ять) грн. 19 коп., пеню у розмірі 3 852 (три тисячі вісімсот п'ятдесят дві) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складене та підписане - 28.02.2017.

Суддя В.О. Демидов