РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2017Справа №910/22840/16

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення заборгованості у розмірі 168 795,48 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (далі - позивач) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 168 795,48 грн.

Позовні вимоги були обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди нежилого приміщення № 65/33 від 27.10.2011 (далі - договір).

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача заборгованість з оплати орендної плати в розмірі 4 851,02 грн та неустойку за порушення строку повернення об'єкта оренди в сумі 163 944,46 грн.

Провадження у справі № 910/22840/16 порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2016 та призначено її розгляд на 10.01.2017.

06.01.2017 через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав клопотання про долучення до матеріалів справи документів, витребуваних ухвалою суду від 15.12.2016, яке було задоволено судом.

10.01.2017 представники сторін у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, представник відповідача вимоги ухвали суду від 15.12.2016 не виконав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.01.2017 розгляд справи відкладено на 24.01.2017.

24.01.2017 через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав клопотання про долучення до матеріалів справи документів, витребуваних ухвалою суду від 10.01.2017, яке було задоволено судом, клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, а також клопотання про відкладення розгляду справи, обґрунтоване тим, що Одеською міською радою не затверджено кошторис Департаменту (позивача) на 2017 рік, у зв'язку з чим позивач не має можливості направити представника у відрядження до м. Києва для участі в судовому засіданні.

У судове засідання представники сторін не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник відповідача про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвал суду від 15.12.2016 та 10.01.2017 не виконав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2017 в задоволенні клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відео конференції було відмовлено, з підстав наведених у вказаній ухвалі, розгляд справи відкладено на 07.02.2017.

Судове засідання, призначена на 07.02.2017, не відбулось, у зв'язку з перебуванням судді на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2017 розгляд даної справи призначено на 21.02.2017.

21.02.2017 через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав клопотання про долучення до матеріалів справи документів, витребуваних ухвалою суду від 09.02.2017, яке було задоволено судом.

У судове засідання представники сторін не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник відповідача про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвал суду від 15.12.2016, 10.01.2017, 24.01.2017 та 09.02.2017 не виконав.

Ухвали у даній справі надсилались, зокрема й відповідачу на його адресу місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та були повернуті підприємством поштового зв'язку за закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, що підтверджується поштовими поверненнями, долученими до матеріалів справи.

Однак, в силу ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням роз'яснень, наведених у п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011, відповідач вважається повідомленим належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідач в жодне судове засідання свого повноважного представника не направив, обґрунтованих письмових пояснень із зазначенням поважних причин неявки його представника у судові засідання до суду не подав, правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, не скористався та відзиву на позов не надав, а тому, відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа була розглянута за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 21.02.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

27.10.2011 між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (далі - позивач або орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - відповідач або орендар) був укладений договір оренди нежилого приміщення № 65/33 (далі - договір), згідно з умовами якого позивач зобов'язувався передати у строкове платне користування нежитлове підвальне приміщення загальною площею 194,6 м.кв., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (далі - об'єкт оренди), а відповідач обов'язувався прийняти вказаний об'єкт та сплачувати орендну плату за користування ним вчасно та в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

На виконання умов вищевказаного договору позивач передав об'єкт оренди в користування відповідача за актом приймання-передачі нежитлового приміщення від 27.10.2011, що встановлено та зазначено в рішенні Господарського суду Одеської області від 05.11.2014 у справі № 916/2881/14 (яке набрало законної сили).

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Пунктом 2.4 договору встановлений обов'язок орендаря вносити орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності.

Частиною 1 ст. 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Положеннями ч. 1 ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та ч. 1 ст. 284 Господарського кодексу України закріплено, що істотними умовами договору оренди є, зокрема, орендна плата з урахуванням її індексації.

Згідно з п. 2.1 договору орендна плата визначається на підставі ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 зі змінами та доповненнями; рішень Одеської міської ради та виконкому Одеської міської ради.

Відповідно до п. 2.2 договору за орендоване приміщення орендар зобов'язується сплачувати орендну плату, що становить за перший, після підписання договору оренди, місяць 2 985,29 грн та є базовою ставкою орендної плати за місяць. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України. Податок на додану вартість розраховується відповідно до вимог чинного законодавства.

Сторони встановили термін дії договору оренди з 27.10.2011 до 27.09.2014 (п. 1.3 договору).

Пунктом 7.8 договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, що були передбачені договором.

Укладений сторонами договір оренди нежилого приміщення № 65/33 від 27.10.2011 був розірваний за рішенням Господарського суду Одеської області від 05.11.2014 у справі № 916/2881/14. Крім того, зазначеним рішенням суду відповідача (ФОП ОСОБА_1) виселено з об'єкта оренди та стягнуто з нього на користь позивача (Департаменту комунальної власності Одеської міськради), зокрема, заборгованість з оплати орендної плати за період з 01.06.2013 по 30.10.2014 в сумі 56 617,41 грн.

Вищевказане рішення Господарського суду Одеської області, повний текст якого був складений 10.11.2014, не оскаржувалось та набрало законної сили - 21.11.2014. У той же день на виконання зазначеного рішення судом були видані відповідні накази.

Згідно з ч. 5 ст. 188 Господарського кодексу України якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Пунктом 4.7 договору встановлений обов'язок орендаря після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання у 15-денний термін передати орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент його передачі в оренду.

Таким чином, оскільки договір оренди № 65/33 від 27.10.2011 є розірваним з 21.11.2014, відповідач, з огляду на положення п. 4.7 вказаного договору, зобов'язувався передати об'єкт оренди позивачу в строк до 06.12.2014 включно, однак вказаного обов'язку не виконав. Доказів протилежного сторони спору суду не надали.

09.07.2015 державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (далі - Другий Приморський ВДВС Одеського МУЮ) винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 48184623 на підставі наказу № 916/2881/14 від 21.11.2014, виданого Господарським судом Одеської області, про виселення відповідача з об'єкта оренди, якою відповідачу надано 7-ми денний термін з дня винесення постанови для самостійного виконання рішення суду.

Враховуючи, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена державним виконавцем 09.07.2015, 7-ми денний строк для добровільного виконання рішення суду та виселення з об'єкта оренди сплив - 16.07.2015.

09.02.2016 старшим державним виконавцем Другого Приморського ВДВС Одеського МУЮ при примусовому виконанні наказу № 916/2881/14 від 21.11.2014 про виселення відповідача з об'єкта оренди встановлено, що вимоги виконавчого документа виконано в повному обсязі в добровільний строк, майно належне боржнику (відповідачу) відсутнє, про що зазначено в акті державного виконавця, копія якого долучена до матеріалів справи.

Того ж дня, 09.02.2016, державним виконавцем Приморського ВДВС Одеського МУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, в зв'язку з виконанням вимог виконавчого документу в повному обсязі.

Одночасно, на підтвердження допущеного відповідачем порушення строку повернення об'єкта оренди, позивач долучив до матеріалів справи листи Приморського ВДВС Одеського МУЮ № 8937 від 23.12.2015 та № 1922 від 29.01.2016, якими державним виконавцем призначено примусове виконання за адресою: АДРЕСА_2, на 18.01.2016 та 09.02.2016 відповідно, оскільки відповідачем рішення суду в частині вимог про виселення добровільно протягом встановленого строку не виконано.

Суд не приймає до уваги вищевказані листи Приморського ВДВС Одеського МУЮ, оскільки до них не додані відповідні акти встановленої форми, складені за результатами виходу державного виконавця на місце (нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2), а самі лише листи не являються належними та допустимими в розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України доказами, що підтверджують перебування відповідача в орендованому приміщення на дату їх складення.

Предметом розгляду даного спору є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з оплати орендної плати в розмірі 4 851,02 грн за період з 01.11.2014 по 04.12.2014 та неустойки за порушення строку повернення об'єкта оренди в сумі 163 944,46 грн за період з 05.12.2014 по 09.02.2016.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 7 вказаної статті, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

З позовної заяви, а також розрахунку розміру позовних вимог, вбачається, що позивач нараховує орендну плату за період з 01.11.2014 по 04.12.2014, тобто до моменту коли відповідач, на думку позивача, зобов'язаний був повернути об'єкт оренди (з урахуванням положень п. 4.7 договору).

Разом з тим, судом встановлено, що свій обов'язок повернути об'єкт оренди відповідач повинен був виконати до 06.12.2014 включно. Відтак, правомірним є нарахування орендної плати за період з 01.11.2014 по 06.12.2014. Нарахування ж позивачем орендної плати протягом меншого періоду - по 04.12.2014, не суперечить вимогам чинного законодавства України та умовам укладеного сторонами договору і є правом позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач документів, які підтверджували б оплату ним заборгованості з оплати орендної плати перед позивачем або спростовували доводи останнього, суду не надав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості з оплати орендної плати в розмірі 4 851,02 грн за період з 01.11.2014 по 04.12.2014, є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі. При цьому, судом враховано, що на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 05.11.2014 у справі № 916/2881/14 з відповідача стягнуто заборгованість з оплати орендної плати за період з 01.06.2013 по 30.10.2014.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача неустойку за порушення строку повернення об'єкта оренди в сумі 163 944,46 грн.

Частиною 2 ст. 785 Цивільного кодексу України встановлено, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Дослідивши розрахунок неустойки, поданий позивачем, суд встановив, що ним не вірно визначений період нарахування вказаної штрафної санкції.

Так, судом встановлено, що відповідач повинен був повернути об'єкт оренди позивачу до 06.12.2014 включно, відповідно порушення строку виконання вказаного зобов'язання почалось з 07.12.2014, отже нарахування неустойки буде правомірним також починаючи з 07.12.2014.

Також, з позовної заяви та розрахунку розміру позовних вимог, вбачається, що позивач нараховує неустойку по 09.02.2016, обґрунтовуючи такий розрахунок тим, що відповідача було виселено з об'єкта оренди в примусовому порядку, та посилаючись на акт державного виконавця від 09.02.2016.

Однак, судом встановлено, що актом державного виконавця від 09.02.2016 засвідчено факт виконання відповідачем обов'язку звільнити об'єкт оренди протягом строку, наданого для добровільного виконання відповідного рішення суду. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що правомірним буде нарахування неустойки до дня початку перебігу строку на добровільне виконання, тобто до 09.07.2015 включно (09.07.2015 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 48184623 та, відповідно, розпочався строк для добровільного виконання рішення суду).

Отже, суд дійшов висновку про те, що нарахування неустойки, передбаченої ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, буде правомірним протягом періоду з 07.12.2014 по 09.07.2015, а її розмір за розрахунком суду становить:

- за грудень 2014 (25 днів - з 07.12.2014 по 31.12.2014) - 7 046,40 грн = 3 523,20 (орендна плата за 25 днів) * 2; 3 523,20 = 4 368,77 грн (орендна плата за грудень 2014) / 31 * 25;

- за січень 2015 - 8 999,66 грн = 4 499,83 * 2;

- за лютий 2015 - 9 278,65 грн = 4 639,32 * 2;

- за березень 2015 - 9 770,42 грн = 4 885,21 * 2;

- за квітень 2015 - 10 825,62 грн = 5 412,81 * 2;

- за травень 2015 - 12 341,21 грн = 6 170,61 * 2;

- за червень 2015 - 12 612,72 грн = 6 306,36 * 2;

- за липень 2015 (9 днів - з 01.07.2015 по 09.07.2015) - 3 676,40 грн = 1 838,20 (орендна плата за 9 днів) * 2; 1 838,20 = 6 331,58 грн (орендна плата за липень 2015) / 31 * 9, а всього 74 551,08 грн.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача неустойки за порушення строку повернення об'єкта оренди є правомірною, проте з огляду на здійснений судом перерахунок підлягає частковому задоволенню в розмірі 74 551,08 грн.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Положеннями ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову.

Оскільки ціна позову в даній справі становить 168 795,48 грн, розмір судового збору, що підлягає стягненню за розгляд даного спору, складає 2 531,93 грн. Проте, позивач, сплатив судовий збір у розмірі більшому ніж встановлено Законом, а саме - 2 561,83 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 602 від 08.11.2016, долученим до матеріалів справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, надмірно сплачений судовий збір може бути повернутий позивачу за його клопотанням, а розподілу між сторонами підлягає судовий збір у розмірі 2 531,93 грн.

Частиною 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що вимоги позивача задоволені судом частково, на відповідача покладається судовий збір у розмірі 1 191,03 грн.

Керуючись статтями 33-34, 43-44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В :

1. Позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (01004, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, будинок 1, ідентифікаційний код 26302595) заборгованість з оплати орендної плати в розмірі 4 851,02 грн (чотири тисячі вісімсот п'ятдесят одна грн 02 коп.); неустойку в сумі 74 551,08 грн (сімдесят чотири тисячі п'ятсот п'ятдесят одна грн 08 коп.); 1 191,03 грн (одну тисячу сто дев'яносто одну грн 03 коп.) витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09 березня 2017 року.

Суддя Я.А. Карабань