номер провадження справи 27/5/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2017 Справа № 908/51/17

За позовом: ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця (84404 м. Лиман, вул. Привокзальна, 22)

до відповідача: ОСОБА_1 акціонерного товариства Запоріжсталь (69008 м. Запоріжжя, Південне шосе, 72)

про стягнення 30 390 грн. 00 коп.

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_2, дов. № 20-52 від 29.11.2016р., ОСОБА_3, дов. № 20-88 від 26.12.2016р.

До господарського суду Запорізької області з позовною заявою звернулось Публічне акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Запоріжсталь про стягнення 30 390 грн. 00 коп. штрафу за невірно зазначену масу вантажу у перевізному документі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2017р., справу № 908/51/17 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 11.01.2017р. порушено провадження у справі № 908/51/17, присвоєно справі номер провадження 27/5/17 та призначено судове засідання на 13.02.2017р.

Розгляд справи по суті розпочато 13.02.2017р.

У судовому засіданні 13.02.2017р. оголошувалася перерва до 06.03.2017р. з метою надання сторонами додаткових доказів та документів, які необхідні для повного, всебічного та обєктивного розгляду справи по суті.

06.03.2017р. продовжено розгляд справи № 908/51/17.

06.03.2017р. до початку розгляду справи представник відповідача заявив письмове клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та розяснено представнику відповідача, який прибув в судове засідання, його права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

У судове засідання 06.03.2017р. представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином. У судовому засіданні 13.02.2017р. позивач підтримав позовні вимоги, на підставах, викладених у позовній заяві. Просив суд стягнути з відповідача 30 390 грн. 00 коп. штрафу за невірно зазначену масу вантажу у перевізному документі.

Представник відповідача у судовому засіданні, відкритому 06.03.2017р. усно зазначив, що проти позову не заперечує та відповідно до заяви про зменшення розміру штрафу (вх. 08-06/4621 від 08.02.2017р.) просить суд зменшити розмір штрафу до однієї величини провізної плати, що складає 6 078 грн. 00 коп. за два вагони.

Справу розглянуто в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, вислухавши представника відповідача, суд вважає, що позов є таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 13, ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 4-1 ГПК України господарські суди вирішують спори у порядку позовного провадження.

Позов це вимога позивача про захист порушеного або оспорюваного субєктивного права чи охоронюваного законом інтересу, яка здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Згідно з господарським процесуальним законодавством предмет позову це матеріально правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен винести рішення. Матеріальноправова вимога позивача повинна опиратися на певні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а саме на підставу позову.

Згідно з ст. 20 ГК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Господарським судом встановлено, що 11.09.2016р. згідно з накладною № 47837489, яка у відповідності з ст. 6 Статуту залізниць України є основним перевізним документом та обов'язковою двосторонньою формою угоди на перевезення вантажу з станції ОСОБА_4 Придніпровської залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці було відправлено вагон № 53607271 з вантажем шлак домений.

11.09.2016р. на станції Авдіївка на підставі заявки вантажоодержувача було здійснено комісійне переважування зазначеного вагону та складено комерційний акт БН № 696783/116. Цей акт засвідчує, що під час контрольного зважування на вагах вантажоодержувача вагона № 53607271 було встановлено розбіжності фактичної маси вантажу з зазначеною в накладній масою на 1300 кг. Результат переважування зафіксовано у відомостях зважування від 11.09.2016р.

13.09.2016р. згідно з накладною № 47837661, яка у відповідності з ст. 6 Статуту залізниць України є основним перевізним документом та обов'язковою двосторонньою формою угоди на перевезення вантажу з станції ОСОБА_4 Придніпровської залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці було відправлено вагон № 52970068 з вантажем шлак домений.

13.09.2016р. на станції Авдіївка на підставі заявки вантажоодержувача було здійснено комісійне переважування зазначеного вагону та складено комерційний акт БН № 696784/117. Цей акт засвідчує, що під час контрольного зважування на вагах вантажоодержувача вагона № 52970068 було встановлено розбіжності фактичної маси вантажу з зазначеною в накладній масою на 2900 кг. Результат переважування зафіксовано у відомостях зважування від 13.09.2016р.

Відповідно до вищезазначених накладних відправником вантажу є Публічне акціонерне товариство "Запоріжсталь". Маса вантажу визначена вантажовідправником без участі представників залізниці (підтверджується графою 24 перевізних документів), завантаження проводилося вантажовідправником. Зазначені відмітки є в перевізних документах.

Враховуючи різницю між масою вантажу, що вказана відправником у накладних (перевізному документі), та виявленою і засвідченою комерційними актами масою вантажу, позивач на підставі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України вбачає підстави для стягнення з відповідача штрафу за невірно зазначену у перевізному документі масу вантажу у пятикратному розмірі провізної плати за всю відстань перевезення, розмір якого становить:

- провізна плата по накладній № 47837489 за вагон № 53607271 складає

3 039 грн. 00 коп., штраф складає 3039 грн. х 5= 15 195 грн. 00 коп.

провізна плата по накладній № 47837661 за вагон № 52970068 складає

3 039 грн. 00 коп., штраф складає 3039 грн. х 5 = 15195 грн. 00 коп.

Загальна сума штрафу складає 30 390 грн. 00 коп.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 ГПК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч. 5 ст. 307 ГПК України, які кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 908, ст. 920 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. № 457, з подальшими змінами, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем (ст. 23 Статуту залізниць України).

Відповідно до п. 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником.

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (ч. 4 ст. 52 Статуту залізниць України).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 52 Статуту залізниць на станціях призначення залізниця зобовязана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення обставин, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобовязана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу.

Пунктом 5.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644(у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 №138, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за №765/19503), передбачено, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача, з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до пункту 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Суд зазначає, що за вимогою вантажоотримувача на підставі ст. 52 Статуту залізниць України було здійснено переважування вантажу на 100-т електронних вагах вантажоодержувача. По накладній № 47837489 значиться вага: т. 24 000 кг, н. 68 700 кг. Під час зважування: брутто 91 400 кг, тара 24 000 кг, нетто 67 400 кг, що менше на 1 300 кг. По накладній № 47837661 значиться вага: т. 23 400 кг, н. 69 700 кг. Під час зважування: брутто 90 200 кг, тара 23 400 кг, нетто 66 800 кг, що менше на 2 900 кг.

Отже, в даному випадку розходження визначення маси нетто, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній № 47837489 у вагоні № 53607271 68 700 кг та масою, визначеною на станції призначення Авдіївка Донецької залізниці 67 400, в даному випадку перевищує норму природної втрати та граничного розходження на 1300 кг, тобто перевищує норму, яка передбачена для вантажів такого типу - 2%; у вагоні № 52970068 - 69700 кг та масою, визначеною на станції призначення Авдіївка Донецької залізниці - 66800, в даному випадку перевищує норму природної втрати та граничного розходження на 2900 кг.

Пунктом 5.5. розділу 4 Правил перевезення вантажів встановлено, що якщо під час перевезення або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно до ст. 122 Статуту залізниць України. Відповідно до ст. 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей зазначених у накладній.

Відповідно до ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Якщо через порушення відправником Правил перевезення небезпечних вантажів сталася аварія, збитки відшкодовуються відправником.

З комерційних актів № 696787/117 від 13.09.2016р., № 696783/116 від 11.09.2016р. та наведеного в позовній заяві розрахунку вбачається, що розмір провізної плати за вагони № 53607221 та № 52970068 становить по 3 039 грн. 00 коп., відповідно, пятикратний розмір провізної плати за вагони № 53607221 та № 52970068 складає 30 390 грн. 00 коп.

Пунктом 5 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. № 644, передбачено, що загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. До розрахункових способів визначення маси вантажу належать: за трафаретом (підсумовування маси вантажу, зазначеної на кожному вантажному місці), за стандартом (множення суми стандартної маси вантажного місця на кількість місць вантажу), за заміром висоти наливу (з подальшим визначенням густини та обєму вантажу за таблицею калібрування цистерн, розробленою заводом-виробником цистерни). За домовленістю відправника, залізниці та одержувача вантажу можуть бути встановлені інші способи визначення маси вантажу. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобовязаний зазначити в накладній. Усі засоби вимірювальної техніки, які використовуються для визначення маси вантажів, мають бути повірені відповідно до вимог чинного законодавства. Засоби ваговимірювальної техніки повинні бути взяті на облік залізницею та відповідати вимогам Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31 липня 2012 року № 442, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 жовтня 2012 року за № 1716/22028, та інших нормативно-правових актів.

Згідно з п. 7 Правил приймання вантажів до перевезення маса вантажів, які перевозяться навалом, насипом, наливом, визначається зважуванням на вагонних вагах. Допускається використання інших типів ваг, крім вагонних, за умови їх відповідності вимогам законодавства про метрологію.

Водночас, пп. 3.18 п. 3 Розяснення президії Вищого господарського суду України № 04-5/601 від 29.05.2002р. Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею передбачено, що стаття 23 Статуту надає право під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених пунктом 6.1 Правил оформлення перевізних документів, оформлення однієї накладної на маршрут або групу вагонів, на зворотному боці якої зазначаються для кожного вагона маса вантажу і кількість місць. Отже, у разі виявлення недостачі в окремому вагоні норму природної втрати та граничне розходження визначення маси нетто слід застосовувати саме щодо цього вагона, а не до загальної маси всього маршруту або групи вагонів. Якщо у пункті відвантаження масу вантажу визначено шляхом зважування, а у пункті одержання - за обміром або навпаки, то у вирішенні спорів, повязаних з недостачею вантажу, слід виходити з того, що зважування є більш точним способом визначення маси вантажу. Пункт 22 Правил видачі вантажів передбачає, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. При цьому зважування вагону з вантажем на станції відправлення на 200-тонних електронних вагах, а при видачі на станції призначення на 100-150-тонних вагонних вагах або навпаки не є порушенням способу визначення маси вантажу.

Таким чином, переважування позивачем вагонів № 53607271 та № 52970068 на 100-тонних електронних вагах здійснено у відповідності до вимог Статуту залізниць України та Правил видачі вантажів.

Враховуючи викладені приписи законодавства та обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача штрафу.

Відносно заяви відповідача про зменшення розміру штрафу господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Приписами статті 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У пп. 3.17.4 п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 Про деякі питання застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції визначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен обєктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобовязання, причин неналежного виконання або невиконання зобовязання, незначності прострочення виконання або невиконання зобовязання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобовязання невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобовязання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Підпунктом 6.4 п. 6 Розяснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 №04-5/601 Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею передбачено, що відповідно до статті 551 ЦК України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Стаття 233 ГК України також встановлює, що у разі якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Пункт 3 статті 83 ГПК надає суду право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання. Виходячи з цього, суди мають право при прийнятті рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір з рахуванням усіх конкретних обставин справи. Підстави та розмір зменшення стягуваного штрафу повинні бути мотивовані та обґрунтовані в рішенні суду.

В обґрунтування вказаної заяви відповідач посилається на те, що розмір штрафу, що відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України розраховується у кратному відношенні до вартості основного обов'язку, не відповідає правовій природі штрафної санкції, яка згідно з ч.2 ст. 549 ЦК України обчислюється у відсотках від суми неналежно виконаного зобов'язання та порушує принцип рівного захисту державою усіх суб'єктів господарювання (ст. 6 ГК України). Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар та джерело невиправданих додаткових прибутків кредитора. Як вбачається з відомостей залізничних накладних №№ 47837661, 47837489 розмір залізничного тарифу (плати) за перевезення вантажів залізничним транспортом склав 3 039, 00 грн. (графа 31) по кожному вагону, а разом вартість послуги за перевезення становила 6 078, 00 грн. Вартість шлаку доменного, який перевозився у вагонах №№ 52970068, 53607271 на адресу ПрАТ «АКХЗ», становила 3 786, 62 грн. з ПДВ. Штраф, заявлений залізницею, за неправильно зазначені у залізничних накладних відомості щодо ваги вантажу, складає 30 390, 00 грн., що у п'ять разів перевищує вартість послуг з перевезення вантажу, та у десять разів перевищує власне вартість вантажу, який перевозився.

Розмір заявленого штрафу є неспіврозмірним наслідкам порушення зобов'язання. Зі змісту позовної заяви, а також доданих до неї доказів не вбачається, що неправильно зазначені у залізничних накладних №№ 47837661, 47837489 відомості про масу вантажу призвели до негативних для залізниці наслідків, зокрема у вигляді збитків. Отже, наслідки допущенного відповідачем порушення, відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 232 ГК України, вимогу щодо сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення може заявити учасник господарських відносин, права чи законні інтереси якого порушено. У позовній заяві відсутнє обґрунтування порушення прав та інтересів позивача, що свідчить про відсутність такого.

З огляду на викладене, враховуючи наявність судової практики щодо зменшення розміру штрафу за невірно зазначену у залізничних накладних масу вантажу (№ 927/454/16, № 904/8682/16), відповідач просить суд прийняти доводи як поважні причини, що мають істотне значення при вирішенні питання щодо зменшення розміру штрафу.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, приймаючи до уваги ступінь виконання зобовязання відповідачем, відсутність завдання зазначеним правопорушенням позивачу збитків, викликаних невідповідністю маси вантажу у вагонах № 53607271 та № 52970068, та подібні вимоги позивачем не заявлялися, та настання негативних наслідків, суд керуючись приписами ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.233 Господарського кодексу України, п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України реалізує своє право на зменшення розміру штрафу, застосованого позивачем відповідно до ст. 118, 122 Статуту залізниць України, до розміру двох провізних плат за 2 вагони: 3 039 грн. 00 коп. х 2 = 6 078 грн. 00 коп. та 3 039 грн. 00 коп. х 2 = 6 078 грн. 00 коп., що разом складає 12 156 грн. 00 коп.

Таким чином позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні 06.03.2017р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Як передбачено абз. 4 п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. Про деякі питання застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, у резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Судовий збір покладається на відповідача, згідно ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ в особі регіональної філії Донецька залізниця ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця, м. Лиман, Донецька область до ОСОБА_1 акціонерного товариства Запоріжсталь, м. Запоріжжя задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства Запоріжсталь (69008 м. Запоріжжя, Південне шосе, 72, ) на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця (03680 м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії Донецька залізниця ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця (84404 Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, ) 12 156 (дванадцять тисяч сто пятдесят шість) грн. 00 коп. штрафу за невірно зазначену масу вантажу у перевізному документі, 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відмовити у задоволенні позовних в частині стягнення з відповідача 18 234 грн. 00 коп. штрафу за невірно зазначену масу вантажу у перевізному документі.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення оформлено та підписано 09.03.2017р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.