ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2017р. Справа № 914/14/17

За позовом: Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Львів

про стягнення штрафу, пені та зобов'язання виконати рішення.

Суддя Манюк П.Т.

За участю секретаря Марінченко Р.І.

Представники:

від позивача: Оленюк С. Л. - представник;

від відповідача: не з'явився.

Зміст ст. 22 ГПК України представнику позивача роз'яснено.

Розглядається справа за позовом Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафу, пені та зобов'язання виконати рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.12.2015 р. № 87 р/к.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.01.2017 р. порушено провадження у справі та призначено її розгляд в судовому засіданні (з врахуванням ухвали суду від 16.01.2017 р.) на 07.02.2017 р.

Ухвалою суду від 07.02.2017 р. розгляд справи відкладено на 27.02.2017 р. з підстав наведених у даній ухвалі.

В судовому засіданні 27.02.2017 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав викладених в позовній заяві.

В судове засідання 27.02.2017 р. представник відповідача не з'явився. На адресу суду повернувся поштовий конверт з рекомендованим відправленням відповідачу ухвали про порушення провадження у справі та ухвали від 16.01.2017 р. про виправлення описки в ухвалі. Поштовий конверт надсилався відповідачу на адресу зазначену позивачем в позовній заяві, а саме: АДРЕСА_2.

Згідно з даними зі Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 27.02.2017р. № станом на 27.02.2017 р. місцем проживання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст. 75 ГПК України при відсутності представника відповідача, за наявними у ній матеріалами яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив таке.

Львівське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулося до господарського суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафу, пені та зобов'язання виконати рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.12.2015 р. № 87 р/к.

В обґрунтування своїх позовних вимог Львівське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (надалі - позивач) посилається на те, що рішенням адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.12.2015 року № 87 р/к (надалі - рішення) визнано, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - відповідач) вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене статтею 15-1 Закону України від 11.01.2001 р. № 2210-III "Про захист економічної конкуренції" у вигляді поширення інформації, що вводить в оману (пункт 1 резолютивної частини рішення). Даним рішенням на відповідача також було накладено штраф у розмірі 3 000 грн (пункт 2 резолютивної частини рішення) та зобов'язано фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції згідно з описово-мотивувальною частиною рішення та пунктом 1 резолютивної частини цього рішення в двомісячний строк (пункт 3 резолютивної частини рішення).

Рішення у справі було надіслане відповідачу поштовим відправленням Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" Львів Поштамт № 266 (рекомендоване) та поштовим відправленням Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" Львів Поштамт №258 (рекомендоване), які були повернуті позивачу у зв'язку з закінченням терміну зберігання.

У зв'язку із неможливістю вручити відповідачу рішення, на підставі частини 1 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", позивач оприлюднив в газеті "Урядовий кур'єр" від 16.07.2016 р. № 132 (5752) інформацію про прийняте рішення. Позивач зазначає, що рішення вважається таким, що вручене відповідачу з 26.07.2016 р., а останнім днем сплати відповідачем штрафу, який накладений рішенням та двомісячим строком оскарження відповідачем рішення до господарського суду було 26.09.2016 р.

Відповідач, протягом вищенаведених строків рішення до господарського суду не оскаржив, отже, на думку позивача останнє є чинним і обов'язковим до виконання відповідачем. Враховуючи вищенаведне, позивач просить стягнути з відповідача до Державного бюджету України штраф у розмірі 3 000 грн і пеню у розмірі 3 000 грн та зобов'язати виконати рішення.

Відповідач в судове засідання не зявився, відзив на позов не подав, позовні вимоги не заперечив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, виходячи з таких мотивів.

Частина 3 статті 42 Конституції України встановлює, що не допускається зловживання монопольним становищем на ринку.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно з ч. 6 ст. 40 ГК України, Антимонопольний комітет України та його територіальні відділення у встановленому законом порядку розглядають справи про недобросовісну конкуренцію та інші справи щодо порушення антимонопольно-конкурентного законодавства, передбачені законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (надалі - Закон), державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб'єктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюються органами Антимонопольного комітету України.

Приписами ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має, зокрема, повноваження розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами. Відповідно до ст. 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв'язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови скарги до суду, в тому числі про стягнення не сплачених у добровільному порядку штрафів та пені.

Як вбачається з матеріалів справи, Адміністративна колегія Львівського обласного територіального ділення Антимонопольного комітету України розглянувши справу № 1-15-1-260/2013 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції прийняла рішення від 18.12.2015 р. № 87 р/к щодо фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, яким визнано, що відповідач вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачене статтею 15-1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді поширення інформації, що вводить в оману (пункт 1 резолютивної частини рішення). Даним рішенням на відповідача було накладено штраф у розмірі 3 000 грн (пункт 2 резолютивної частини рішення) та зобов'язано фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції згідно з описово-мотивувальною частиною рішення та пунктом 1 резолютивної частини цього рішення в двомісячний строк (пункт 3 резолютивної частини рішення).

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону, рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Рішення у справі було надіслане відповідачу поштовими відправленнями Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" Львів Поштамт № 266 та № 258, які були повернуті позивачу за закінченням терміну зберігання.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону, у разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема, внаслідок відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб'єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, - рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України "Голос України", газета Кабінету Міністрів України "Урядовий кур'єр", "Офіційний вісник України", друкованому виданні відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

У зв'язку із неможливістю вручити відповідачу рішення, на підставі частини 1 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", позивач оприлюднив в газеті "Урядовий кур'єр" від 16.07.2016 р. № 132 (5752) інформацію про прийняте рішення. Таким чином, рішення вважається таким, що вручене відповідачу з 26.07.2016 р.

Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 56 Закону рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Частиною 8 ст. 56 Закону встановлено, що протягом п'яти днів з дня сплати штрафу суб'єкт господарювання зобов'язаний надіслати до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Закону, відповідачу необхідно було сплатити штраф, вказаний у п. 5 рішення у двомісячний строк з дня одержання (оприлюднення) вказаного рішення, тобто до 26.09.2016 року. Крім цього, згідно з пунктом 3 резолютивної частини рішення, відповідач був зобовязаний припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції згідно з описово-мотивувальною частиною рішення та пунктом 1 резолютивної частини цього рішення в двомісячний строк.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суду не подано доказів того, що відповідач у встановлений строк сплатив штраф за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, також відсутні докази вжиття заходів відповідачем щодо припинення порушення, зокрема шляхом припинення дій з поширення у своїй рекламі неправдивої інформації про умови надання дисконтних знижок постійним клієнтам.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону особи, які беруть (брали) участь у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, мають право оскаржувати рішення Антимонопольного комітету в порядку, визначеному законом. Суду не подано доказів того, що рішення було оскаржене та за результатами перегляду господарськими судами змінено або скасовано.

За таких обставин позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції та про стягнення з відповідача суми штрафу в розмірі 3 000, 00 грн за порушення законодавства про захист економічної конкуренції є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають до задоволення.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 3 000, 00 грн за прострочення сплати штрафу. Щодо зазначеної вимоги суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону, рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання. Вищенаведена норма закону є імперативною.

Підстави та правила нарахування пені визначаються ч.ч. 3, 5 ст. 56 Закону, якою встановлено обов'язковість нарахування пені в разі несплати штрафу, правила її обчислення, підстави зупинення та припинення нарахування пені. Зокрема, особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. За кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.

Частиною 7 ст. 56 Закону передбачено, що у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені, органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Відповідно до частини 9 ст. 56 Закону суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.

Таким чином, суд вважає також правомірною та такою що підлягає до задоволення позовну вимогу про стягнення з відповідача 3 000,00 грн пені.

Відповідно до п. 3.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", у разі коли господарським судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який з тих чи інших причин до прийняття рішення зі справи сплачено не було, а останнє прийнято на користь позивача, то стягнення суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у доход Державного бюджету України.

Оскільки, ухвалою суду від 07.02.2017 р. позивачу було відстрочено сплату судового збору і станом на момент прийняття рішення у справі позивачем не сплачено, то судовий збір слід стягнути у Державний бюджет України з відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків: НОМЕР_2) в дохід Державного бюджету України штраф у розмірі 3 000, 00 грн та пеню у розмірі 3 000, 00 грн.

Стягувач: Львівське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (адреса: вулиця І. Франка, будинок 61, місто Львів, 79005; ідентифікаційний код 20812013).

3. Зобов'язати фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків: НОМЕР_2) виконати рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (79005, м. Львів, вул. І. Франка, 61, ) від 18.12.2015 р. № 87 р/к, а саме: припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції згідно з описово-мотивувальною частиною рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.12.2015 р. № 87 р/к та пунктом 1 резолютивної частини рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.12.2015 р. № 87 р/к.

4. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків: НОМЕР_2) в дохід Державного бюджету України 3 200, 00 грн судового збору.

5. Накази видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення складено 03.03.2017 року.

Суддя Манюк П.Т.