Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

Р І Ш Е Н Н Я

02 березня 2017р. справа №927/130/17

За позовом: Чернігівського міського центру зайнятості,

вул. Попудренка 14, м. Чернігів, 14017

До відповідача: Державної установи «Чернігівський обласний лабораторний центр

Міністерства охорони здоров'я України»,

вул. Любецька, 11 А, м. Чернігів,14000

про стягнення 8850грн.57коп.

Суддя Книш Н.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача: 16.02.2017 та 02.03.2017 ОСОБА_1 провідний юрисконсульт, довіреність №01/25 від 03.01.2017

Від відповідача: 16.02.2017 та 02.03.2017 ОСОБА_2 юрисконсульт, довіреність №01-00/179 від 14.02.2017

Рішення приймається після оголошеної в судовому засіданні з 16.02.2017 по 02.03.2017 перерви на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача коштів в сумі 8850,57грн., які були виплачені як допомога по безробіттю.

Представники позивача, відповідача в судовому засіданні 16.02.2017 надали клопотання про нездійснення технічної фіксації судового процесу, які задоволені судом.

Представник позивача в судовому засіданні 16.02.2017 надав клопотання про залучення документів до матеріалів справи, яке задоволено судом, документи долучені до матеріалів справи.

Представник відповідача в судовому засіданні 16.02.2017 надав заперечення на позовну заяву №01-00/156 від 09.02.2017, в якому зазначив, що у звязку з тим, що Чернігівський міський центр зайнятості вже виплатив матеріальну допомогу по безробіттю в сумі 8805,57грн. гр.ОСОБА_3, то сплата Центром допомоги по безробіттю буде подвійною оплатою праці, що не передбачено чинним законодавством. Також відповідач повідомив, що є бюджетною установою, з жовтня місяця 2016 знаходиться в стадії реорганізації, кошти на проплату зазначеної суми в кошторисі не передбачені.

Представник позивача в судовому засіданні 02.03.2017 надав заяву про долучення додаткових документів до матеріалів справи, в т.ч. пояснення до заперечення відповідача проти позову. Заява представника позивача судом задоволена, документи долучені до матеріалів справи.

У поясненні позивач зазначив, що Державна установа «Чернігівський обласний лабораторний центр» по відношенню до гр.ОСОБА_3 виступає роботодавцем, а отже саме на нього згідно з ч.4 ст.35 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» покладено обовязок відшкодувати суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду, що відсутність відповідного фінансування в кошторисі відповідача не позбавляє його від обовязку відшкодувати виплачене позивачем забезпечення безробітному у разі поновлення його на роботі.

Розглянувши подані матеріали, вислухавши пояснення представників позивача, відповідача, зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Відповідно до наданого позивачем витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 15.02.2017 в реєстрі значиться Державна установа «Чернігівський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоровя України», ідентифікаційний код 38509742, місцезнаходження: м. Чернігів, вул. Любецька, 11А. Окрім того, у вказаному витягу в розділі «Дані про реєстраційні дії» міститься інформація про державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи 26.07.2016 №7009403 про зміну повного та скороченого найменування.

Як свідчать матеріали справи, згідно з наказом Державної установи «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» від 18.11.2015 №339к, ОСОБА_3 було звільнено із займаної посади за п.6. ст.36 КЗпП України.

25.11.2015 гр. ОСОБА_3 звернулася до Чернігівського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного.

На підставі особистої заяви гр.ОСОБА_3 та відповідно до ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення», останній було надано статус безробітної (наказ від 01.12.2015 №НТ151201) та призначено допомогу по безробіттю (наказ від 02.12.2015 №НТ151202).

Відповідно до даних персональної картки №00004 Чернігівського міського центру зайнятості останній вид зайнятості гр.ОСОБА_3 - Державна установа «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України», ідентифікаційний код 38509742, дата припинення зайнятості - 18.11.2015, причина припинення ст.36 п.6 КЗпП України.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова по справі №751/5275/16-ц від 21.06.2016, гр.ОСОБА_3 поновлено на посаді помічника лікаря-епідеміолога відділення організації епідеміологічних досліджень Чернігівського міського відділу лабораторних досліджень Державної установи «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» з 19.11.2015. Вказане рішення набрало законної сили 02.07.2016 (дана інформація є загальнодоступною в Єдиному державному реєстрі судових рішень на підставі Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Згідно з наказом Державної установи «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» №306-к від 24.06.2016 ОСОБА_3 поновлена на 0,5 посади помічника лікаря-епідеміолога відділення організації епідеміологічних досліджень (спец фонд) Чернігівського міського відділу лабораторних досліджень Державної установи «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» з 19.11.2015.

Відповідно до даних персональної картки №00004 Чернігівського міського центру зайнятості та наказу від 01.12.2015 №НТ151201 гр.ОСОБА_3 надано статус безробітного 25.11.2015.

Відповідно до наказу позивача №НТ160704 від 04.07.2016 гр.ОСОБА_3 припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію безробітної у звязку з поновленням зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду.

Згідно з даними персональної картки №00004 Чернігівського міського центру зайнятості гр.ОСОБА_3 знята з обліку безробітного 25.11.2015 на підставі наказу №НТ160704 від 04.07.2016.

За час перебування на обліку в Чернігівському міському центру зайнятості гр.ОСОБА_3 Чернігівським міським центром зайнятості було виплачено допомогу по безробіттю у сумі 8850,57грн., що підтверджується довідкою-розрахунком матеріального забезпечення №06/2347 від 05.07.2016, додатками до персональної картки №0004 ОСОБА_3

05.07.2016 наказом заступника директора Чернігівського міського центру зайнятості за №210 прийнято рішення про повернення Державною установою «Чернігівський обласний лабораторний центр Дерсанепідслужби України» виплаченої ОСОБА_3 8850,57грн. допомоги по безробіттю за період з 20.12.2015 по 12.06.2016.

Позивач звернувся до відповідача з претензією №05/2354 від 05.07.2016 з вимогою сплатити 8850,57грн. виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_3 в період її перебування на обліку як безробітної за період з 20.12.2015 по 12.06.2016.

Зазначена претензія позивача залишена відповідачем без задоволення.

Вказані обставини спонукали позивача вдатися до судового захисту порушеного права, шляхом звернення до Господарського суду Чернігівської області з відповідним позовом.

При винесенні рішення суд входить з наступного:

Згідно преамбули Закону України «Про загальнообовязкове соціальне страхування на випадок безробіття», цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Відповідно до пункту 8 статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», страховий випадок - це подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

Втратою роботи з незалежних від застрахованих осіб обставин, відповідно до пункту 9 статті 1 вказаного Закону України, є припинення трудового договору відповідно до статті 36 (пункти 1, 2, 3), статті 38 (у разі неможливості продовження роботи, а також невиконання роботодавцем законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору), статті 39, статті 40 (пункти 1, 2, 5, 6) Кодексу законів про працю України, а для військовослужбовців - звільнення зі служби з поважних причин без права на пенсію (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, за станом здоров'я, у зв'язку із закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, через сімейні обставини або з інших поважних причин відповідно до законодавства про військовий обов'язок і військову службу).

Статтею 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття передбачено такий вид забезпечення безробітного як допомога по безробіттю. При цьому, загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 360 календарних днів протягом двох років.

Права, обов'язки та відповідальність у сфері страхування на випадок безробіття визначено розділом VII Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Частиною четвертою статті 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що із роботодавця утримуються, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

У відповідності до пункту 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 № 198, центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Таким чином, обов'язок з відшкодування виплаченої допомоги по безробіттю в разі поновлення безробітного на посаді на підставі рішення суду покладається на роботодавця.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що терміни «застрахована особа», «страхувальники» та «роботодавці» вживаються у цьому Законі у значенні, наведеному у Законі України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»

Відповідно до ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» роботодавці це підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

З огляду на викладене, враховуючи наведені вище визначення роботодавця, закріплені у законодавстві України, суд доходить висновку, що Державна установа «Чернігівський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоровя України», по відношенню до ОСОБА_3С виступає роботодавцем , а отже саме на нього згідно з ч.4 ст.35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» покладено обовязок відшкодувати суми виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_3 у сумі 8850,57гр за період з 20.12.2015 по 12.06.2016.

На час розгляду справи відповідачем до суду не надано доказів відшкодування виплаченої позивачем гр. ОСОБА_3 допомоги по безробіттю в добровільному порядку.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено правомірність та обґрунтованість позовних вимог Чернігівського міського центру зайнятості до відповідача.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України). Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частиною 1 ст.43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З наведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Заперечення та доводи відповідача спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи та зазначеним нормативним обґрунтуванням.

Крім того, суд зазначає, що згідно частини другої статті 617 Цивільного кодексу України, частини другої статті 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012р. у справі № 11/446.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню в доход державного бюджету 1600,00грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 49, 77, ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державної установи «Чернігівський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України» (вул. Любецька, 11 А, м. Чернігів, ідентифікаційний код 38509742) на користь Чернігівського міського центру зайнятості (вул. Попудренка 14, м. Чернігів, р/р 1002 в ГУ ДКСУ у Чернігівській області, МФО 853592, ідентифікаційний код 21395273) 8850грн. 57коп. коштів, які були виплачені як допомога по безробіттю.

3. Стягнути з Державної установи «Чернігівський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України» (вул. Любецька, 11 А, м. Чернігів, ідентифікаційний код 38509742) в доход Державного бюджету України (рахунок №3002 в ГУ ДКСУ у Чернігівській області м. Чернігів, отримувач УК у Чернігові/м. Чернігів/22030101, МФО 853592, ) 1600грн. 00коп. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 07.03.2017

Суддя Н.Ю.Книш