РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року Справа № 918/1114/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Мамченко Ю.А.

судді Юрчук М.І. ,

судді Саврій В.А.

при секретарі Німчук А.М.

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1 (договір про надання правової допомоги №003 від 04.01.2017 року); ОСОБА_2 (довіреність №б/н від 11.01.2017 року)

відповідача: ОСОБА_3 (генеральний директор); ОСОБА_4 (довіреність №21/ОРТФ від 21 лютого 2017 року)

розглянувши апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Сарненський комбінат хлібопродуктів" на ухвалу господарського суду Рівненської області від 06 грудня 2016 року

у справі №918/1194/16 про скасування рішення Третейського суду при товарній біржі "Західноукраїнська" від 06 червня 2012 року по справі №01/1/12

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд"

до Відкритого акціонерного товариства "Сарненський комбінат хлібопродуктів"

про скасування рішення Третейського суду

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Рівненської області (суддя Горплюк А.М.) від 06 грудня 2016 року у справі №918/1114/16 відмовлено у задоволенні заяви Відкритого акціонерного товариства "Сарненський комбінат хлібопродуктів" про скасування рішення Третейського суду при товарній біржі "Західноукраїнська" від 06 червня 2012 року по справі №01/1/12 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд" про стягнення з Відкритого акціонерного товариства "Сарненський комбінат хлібопродуктів" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд" заборгованості в сумі 8 853 159,99 грн., відсотки річні в сумі 2 905 687,87 грн., інфляційні втрати в сумі 3 224 677,31 грн., всього 14 980 525,17 грн. - в частині стягнення заборгованості по кредитному договору №010/03/07 від 18 січня 2002 року на загальну суму 320 026,30 грн. та нарахованих на дану суму 3% річних у сумі 62 576,10 грн. та інфляційних втрат у сумі 526366,72 грн., всього 908969,12 грн.; рішення Третейського суду при товарній біржі "Західноукраїнська" від 06 червня 2012 року по справі №01/1/12 було залишено без змін.

Вказана ухвала обґрунтована тим, що рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою та не виходить за межі третейської угоди від 16 травня 2012 року. При цьому, вказання в третейській угоді від 16 травня 2012 року кредитного договору №010/03/07 від 17 вересня 2002 року розцінюється судом, як описка, що не може бути підставою для скасування рішення третейського суду при товарній біржі "Західноукраїнська" №01/1/12 від 06 червня 2012 року.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, позивач Відкрите акціонерне товариство "Сарненський комбінат хлібопродуктів" звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Рівненської області від 06 грудня 2016 року у справі №918/1114/16 та прийняти нове рішення, яким задоволити заяву Відкритого акціонерного товариства "Сарненський комбінат хлібопродуктів" про скасування рішення Третейського суду при товарній біржі "Західноукраїнська" від 06 червня 2012 року по справі №01/1/12 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд" про стягнення з Відкритого акціонерного товариства "Сарненський комбінат хлібопродуктів" заборгованості в сумі 8 853 159,99 грн., відсотки річні в сумі 2 905 687,87 грн., інфляційні втрати в сумі 3 224 677,31 грн., всього 14 980 525,17 грн. в частині стягнення заборгованості по кредитному договору №010/03/07 від 18 січня 2002 року на загальну суму 320026,30 грн. та нарахованих на дану суму 3% річних у сумі 62576,10 грн. та інфляційних втрат у сумі 526366,72 грн., всього 908 969,12 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Рівненської області норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду, обставинам справи та неповне з'ясування обставин справи. Зокрема, апелянт зазначає, що лише сторони між якими укладено третейську угоду мають право визначати її межі, а збільшення чи зменшення цих меж повинно бути вчинене у спосіб визначений закон для укладення третейських угод. В порушення вказаних вимог закону суд першої інстанції розцінивши зазначення дати кредитного договору №010/03/07 17 вересня 2002 року як описку, фактично самостійно змінив предмет спору, який був визначений сторонами у третейській угоді від 16 травня 2012 року. Оскаржуване рішення третейського суду було ухвалене з урахуванням наявності укладеної між сторонами третейської угоди від 16 травня 2012 року. В поданій заяві ВАТ "Сарненський КХП" було обґрунтовано підстави для скасування зазначеного рішення третейського суду в частині, оскільки третейська угода не була укладена щодо договору №010/03/07 від 18 січня 2002 року, тобто рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою. При дослідженні витребуваних з третейського суду матеріалів третейської справи №01/1/12 цей факт підтвердився, адже у матеріалах третейської справи договір №010/03/07 від 17 вересня 2002 року відсутній, а натомість міститься договір №010/03/07 від 18 січня 2002 року. Однак, суд першої інстанції встановивши це, дійшов до висновку про те, що у третейській угоді допущено описку при зазначенні дати договору №010/03/07 від 17 вересня 2002 року, тоді як в оскаржуваному рішенні третейського суду дата зазначена 18 січня 2002 року, чим вийшов за межі позовних вимог. Необхідність виходу за межі позовних вимог суд першої інстанції в рішенні не роз'яснює, клопотання про застосування права суду вийти за межі позовних вимог щодо встановлення допущеної описки в змісті третейської угоди в матеріалах справи відсутні. Таким чином, судом першої інстанції порушено вимоги статті 83 ГПК України, оскільки не дотримано спеціальної процедури застосування права суду на вихід за межі позовних вимог, тому рішення суду підлягає скасуванню. Крім того, посилання суду першої інстанції на рішення судів у справах №5019/955/12 та №5019/2076/12, як на доказ відповідності рішення третейського суду межам третейської угоди в частині стягнення заборгованості по кредитному договору №010/03/07 від 18 січня 2002 року є незаконним, оскільки в ході розгляду даних справ це питання не досліджувалось та відповідні факти та обставини не встановлювались.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 05 січня 2017 року у справі №918/1114/16 було поновлено строк на апеляційне оскарження, прийнято до провадження апеляційну скаргу позивача та призначено дату судового засідання на 18 січня 2017 року.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 18 січня 2017 року у справі №918/1114/16 було зупинено апеляційне провадження до надходження матеріалів третейської справи №01/1/12 до Рівненського апеляційного господарського суду.

Ухвалою від 24 січня 2017 року, у зв'язку із надходженням до Рівненського апеляційного господарського суду матеріалів третейської справи, провадження у справі №918/1114/16 було поновлено та призначено дату судового засідання на 22 лютого 2017 року.

13 лютого 2017 року від ТОВ "ОРТФ Едланд" надійшли заперечення №19/ОРТФ від 06 лютого 2017 року на апеляційну скаргу ліквідатора ВАТ "Сарненський комбінат хлібопродуктів", відповідно до яких товариство вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, прийнятою у повній відповідності до матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, ухвалу господарського суду Рівненської області від 06 грудня 2016 року у справі №918/1114/16 залишити без змін. В обґрунтування заперечень зазначає, що факт законності та обґрунтованості грошових вимог ТОВ "ОРТФ "Едланд" до ВАТ "Сарненський КХП" в сумі 15 201 723 грн. 07 коп., які, в тому числі, підтверджені рішенням третейського суду при товарній біржі "Західноукраїнська" №01/1/12 від 06 червня 2012 року та наказом господарського суду Рівненської області від 09 липня 2012 року №5019/955/12 встановлено ухвалою господарського суду Рівненської області від 25 вересня 2013 року у справі №5019/2076/12, яка на даний час чинна. Також, ТОВ "ОРТФ "Едланд" зауважує, що 08 червня 2015 року в справі №918/401/15 господарським судом Рівненської області прийнято рішення, яким в задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області до ВАТ "Сарненський КХП" та ТОВ "ОРТФ "Едланд" про визнання недійсною третейської угоди та скасування рішення третейського суду відмовлено. Вказане судове рішення набрало законної сили, і є чинним на даний час.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 21 лютого 2017 року на підставі розпорядження керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду, у зв'язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії по справі №918/1114/16 - ОСОБА_5 у період з 13 лютого 2017 року по 27 лютого 2017 року включно, перебуванням у відпустці судді-члена колегії по справі №918/1114/16 - ОСОБА_6 у період з 20 лютого 2017 року по 22 лютого 2017 року включно та відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та пункту 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, на виконання службової записки головуючого судді (судді - доповідача) у справі, було внесено зміни до складу колегії суддів та визначено наступний її склад: головуючий суддя Мамченко Ю.А., суддя Юрчук М.І., суддя Саврій В.А.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 21 лютого 2017 року у справі №918/1114/16 апеляційну скаргу було прийнято до свого провадження вищезазначеною колегією суддів.

21 лютого 2017 року від розпорядника майна ТОВ "ОРТФ "Едланд" надійшли заперечення №02-02/163 від 17 лютого 2017 року, відповідно до яких останній вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, прийнятою у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а ухвалу господарського суду Рівненської області від 06 грудня 2016 року у справі №918/1114/16 залишити без змін.

Безпосередньо в судовому засіданні представники позивача та відповідача повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у запереченнях на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 16 травня 2012 року Відкритим акціонерним товариством "Сарненський комбінат хлібопродуктів" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд" було укладено Третейську угоду /а.с. 8/, відповідно до пункту 1 якої, спір про стягнення заборгованості в розмірі 8 853 159 грн. 99 коп., відсотки річних від простроченої суми 2 902 687 грн. 87 коп., інфляційні втрати 3 224 677 грн. 31 коп., який виник між Сторонами на підставі кредитного договору № 010/03/07, укладеного 17 вересня 2002 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" та Дочірнім підприємством "Сарнимлин" Відкритого акціонерного товариства "Сарненський комбінат хлібопродуктів", договору про відступлення права вимоги, укладеного 23 вересня 2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд", кредитного договору № 010/03/142, договору про відступлення права вимоги, укладеного 23 вересня 2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд", договору про відступлення права вимоги, укладеному 03 квітня 2006 року між Чернігівським територіальним дочірнім підприємством Українського концерну спільних підприємств "Едланд", Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд" та Дочірнім підприємством "Сарнимлин" Відкритого акціонерного товариства "Сарненський комбінат хлібопродуктів", договору про відступлення права вимоги, укладеного 01 червня 2006 року Чернігівським територіальним дочірнім підприємством Українського концерну спільних підприємств "Едланд", Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд" та Дочірнім підприємством "Сарнимлин" Відкритого акціонерного товариства "Сарненський комбінат хлібопродуктів", договору поставки, укладеному 10.08.2006р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд" та Дочірнім підприємством "Сарнимлин" Відкритого акціонерного товариства "Сарненський комбінат хлібопродуктів", договору про відступлення права вимоги, укладеному 30 липня 2007 року між Комунальним підприємством "Екосервіс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд", договору переведення боргу, укладеному 05 грудня 2007 року між Дочірнім підприємством "Сарнимлин" Відкритого акціонерного товариства "Сарненський комбінат хлібопродуктів", Відкритим акціонерним товариством "Сарненський комбінат хлібопродуктів" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд", договору про відступлення права вимоги, укладеному 13 січня 2006 року між Дочірнім підприємством "Сарнимлин" Відкритого акціонерного товариства "Сарненський комбінат хлібопродуктів", Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд" та Відкритим акціонерним товариством "Сарненський комбінат хлібопродуктів", договору про відступлення права вимоги, укладеному 01 червня 2006 року між Дочірнім підприємством "Рокитніський хлібоприймальний пункт" Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд", Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд" та Відкритим акціонерним товариством "Сарненський комбінат хлібопродуктів", договору про відступлення права вимоги, укладеному 21 червня 2006 року між Державним підприємством "Торговий дім "Хлібодар" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд", договору поставки, укладеному 25 грудня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд" та Відкритим акціонерним товариством "Сарненський комбінат хлібопродуктів", договору про відступлення права вимоги, укладеному 10 вересня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Профілакторій "Едланд", Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд" та Відкритим акціонерним товариством "Сарненський комбінат хлібопродуктів", передається на вирішення до Третейського суду при Товарній біржі "Західноукраїнська", що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Поштова, 2, оф. 8.

Рішенням Третейського суду при Товарній біржі "Західноукраїнська" від 06 червня 2012 року у справі №01/1/12 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд" до Відкритого акціонерного товариства "Сарненський комбінат хлібопродуктів" про стягнення коштів задоволено, та присуджено до стягнення з Відкритого акціонерного товариства "Сарненський комбінат хлібопродуктів" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд" заборгованість в сумі 8 853 159 грн. 99 коп., відсотки річні в сумі 2 902 687 грн. 87 коп., інфляційні втрати в сумі 3 224 677 грн. 31 коп., всього стягнути 14 980 525 грн. 17 коп. /а.с. 9-11/.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Третейський суд - це недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому Законом України "Про третейські суди", для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин. Третейська угода - це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом (стаття 2 Закону України "Про третейські суди").

Згідно з статтею 5 Закону України "Про третейські суди" юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

За приписами частини 7 статті 12 Закону України "Про третейські суди", у разі недодержання правил, передбачених цією статтею третейська угода є недійсною.

Отже, єдиною обов'язковою умовою для розгляду спору в третейському суді є наявність третейської угоди між сторонами.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII "Третейське самоврядування" Закону України "Про третейські суди" (справа про завдання третейського суду) визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (стаття 17 ЦПК України, стаття 12 ГПК України, стаття 6 Закону України "Про третейські суди"), оскільки, гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина п'ята статті 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (частина друга статті 22, стаття 64 Конституції України).

Одним зі способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права та свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних і господарських правовідносин є звернення до третейського суду.

Предметом поданої заяви в даній справі є вимога Відкритого акціонерного товариства "Сарненський комбінат хлібопродуктів" про скасування рішення Третейського суду при товарній біржі "Західноукраїнська" від 06 червня 2012 року по справі №01/1/12 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд" про стягнення з Відкритого акціонерного товариства "Сарненський комбінат хлібопродуктів" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд" заборгованості в сумі 8 853 159,99 грн., відсотки річні в сумі 2 905 687,87 грн., інфляційні втрати в сумі 3 224 677,31 грн., всього 14 980 525,17 грн. - в частині стягнення заборгованості по кредитному договору №010/03/07 від 18.01.2002 р. на загальну суму 320026,30 грн. та нарахованих на дану суму 3% річних у сумі 62576,10 грн. та інфляційних втрат у сумі 526366,72 грн., всього 908969,12 грн..

В обґрунтування заяви про скасування рішення третейського суду заявник посилається на те, що Третейський суд при товарній біржі "Західноукраїнська" у складі третейського судді Сороки В.Г. прийняв до розгляду та виніс рішення від 06 червня 2012 року по справі №01/1/12 та стягнув заборгованість по кредитному договору №010/03/07 від 18 січня 2002 року на загальну суму 320 026,30 грн., нараховані на дану суму відсотки річних від простроченої суми та інфляційні втрати, в той час коли зазначений договір не був предметом третейської угоди від 16 травня 2012 року.

Статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 122-4 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи в судовому засіданні господарський суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду.

Статтею 122-5 Господарського процесуального кодексу України визначено, що рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо: 1) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Відповідно до статті 51 Закону України "Про третейські суди", рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: 1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

З матеріалів справи судами обох інстанцій вбачається, що предметом третейської угоди від 16 травня 2012 року є спір про стягнення заборгованості в розмірі 8 853 159 грн. 99 коп., відсотків річних від простроченої суми в розмірі 2 902 687 грн. 87 коп., інфляційних втрат в розмірі 3 224 677 грн. 31 коп., який виник між Сторонами, зокрема, на підставі кредитного договору №010/03/07, укладеного між Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" та Дочірнім підприємством "Сарнимлин" Відкритого акціонерного товариства "Сарненський комбінат хлібопродуктів", договору про відступлення права вимоги, укладеного 23 вересня 2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд".

При цьому, судами встановлено, що Відкритим акціонерним товариством "Сарненський комбінат хлібопродуктів" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд" в тексті третейської угоди від 16 травня 2012 року вказано дату кредитного договору №010/03/07 17 вересня 2002 року. Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що зазначена сторонами дата кредитного договору "17 вересня 2002 року" є опискою.

З дослідженого місцевим господарським судом та перевіреного судом апеляційної інстанції вбачається, що до поданої до третейського суду позовної заяви від 21 травня 2012 року Вих. №30/1 Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд" долучено копію кредитного договору №010/03/07 від 18 січня 2002 року, укладеного між тими ж сторонами, що вказані в третейській угоді, а саме: Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" та Дочірнім підприємством "Сарнимлин" Відкритого акціонерного товариства "Сарненський комбінат хлібопродуктів". Крім того, долучено копію договору про відступлення права вимоги, укладеного 23 вересня 2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд". Вказаний договір про відступлення містить посилання на кредитний договір №010/03/07 від 18 січня 2002 року. Крім того, з матеріалів позовної заяви від 21 травня 2012 року Вих. №30/1, а також розрахунку кредиторських вимог вбачається посилання на дійсну дату кредитного договору №010/03/07, а саме на 18 січня 2002 року.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про те, що рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою та не виходить за межі третейської угоди від 16 травня 2012 року.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що Закон України "Про третейські суди" передбачає перевірку законності третейської угоди.

Зокрема, законність третейської угоди перевіряється третейським судом під час прийняття справи до провадження та винесення відповідної ухвали, що передбачено частиною 7 статті 27 Закону України "Про третейські суди".

При цьому, законність Третейської угоди від 16 травня 2012 року, що була укладена між Відкритим акціонерним товариством "Сарненський комбінат хлібопродуктів" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд" була перевірена Третейським судом при Товарній біржі "Західноукраїнська", про що Третейським судом при Товарній біржі "Західноукраїнська" винесено ухвалу від 28 травня 2012 року в справі №01/1/12.

Також, законність Третейської угоди від 16 травня 2012 року, що була укладена між Відкритим акціонерним товариством "Сарненський комбінат хлібопродуктів" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд" була перевірена господарським судом Рівненської області під час провадження в справі №5019/955/12.

Відповідно до норм статті 56 Закону України "Про третейські суди", господарський суд перевіряє законність дій та компетенцію третейського суду.

Також, в межах провадження справи №5019/2076/12 про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Сарненський комбінат хлібопродуктів" третейська угода від 16 травня 2012 року та рішення третейського суду від 06 червня 2012 року були предметом розгляду господарського суду Рівненської області. Так, ухвалою господарського суду Рівненської області від 25 вересня 2013 року в справі №5019/2076/12 конкурсні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд" в сумі 15 201 723 грн. 07 коп. визнані в повному обсязі, а докази на яких вони ґрунтуються - належними та допустимими.

Крім того, перевірка законності Третейської угоди та рішення Третейського суду при товарній біржі "Західноукраїнська" віл 06 червня 2012 року розглядалися в межах справи №918/401/15, в якій були оглянуті та досліджені оригінали третейської справи № 01/1/12. 08 березня 2015 року господарським судом Рівненської області було прийняте рішення у справі №918/401/15, яким в задоволенні позову про визнання недійсною третейської угоди та скасування рішення третейського суду було відмовлено.

Згідно зі статті 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 124 Конституції України визначають обов'язковість виконання усіма суб'єктами прав судового рішення у вказаній справі.

Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою №48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

В силу частини 3 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду.

При цьому, місцевим господарським судом правомірно не було прийнято до уваги посилання заявника на те, що кредитний договір №010/03/07 від 18 січня 2002 року не був предметом третейської угоди від 16 травня 2012 року, оскільки дані зауваження стосуються технічної помилки, допущеної Відкритим акціонерним товариством "Сарненський комбінат хлібопродуктів" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібна торгова фірма "Едланд" при укладенні третейської угоди, а не умов третейської угоди, якій судами надавалась правова оцінка.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що твердження ліквідатора Відкритого акціонерного товариства "Сарненський комбінат хлібопродуктів" ОСОБА_7 про необізнаність з третейською угодою від 16 травня 2012 року не відповідає дійсності, оскільки ліквідатор Відкритого акціонерного товариства "Сарненський комбінат хлібопродуктів" ОСОБА_7 особисто приймала участь в судових засіданнях під час розгляду справи №5019/2076/12 про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Сарненський комбінат хлібопродуктів", в ході якої досліджувалась вищевказана третейська угода, а також під час розгляду справи №918/401/15 про визнання недійсною третейської угоди від 16 травня 2012 року та скасування рішення Третейського суду при товарній біржі "Західноукраїнська" від 06 червня 2012 року по справі №01/1/12.

Статтями 33 та 34 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обовязковим.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд Рівненської області правомірно відмовив у задоволенні заяви Відкритого акціонерного товариства "Сарненський комбінат хлібопродуктів" про скасування рішення Третейського суду при товарній біржі "Західноукраїнська" від 06 червня 2012 року по справі №01/1/12, оскільки підстави для скасування рішення третейського суду передбачені статтею 122-5 ГПК України відсутні.

Інші доводи скаржника не заслуговують на увагу, оскільки їм була надана вичерпна правова оцінка судом першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів, які відповідно до статей 33, 34 ГПК України засвідчують певні обставини і на яких ґрунтується висновок суду.

Відповідно до пункту 1 статті 103 Господарського процесуального кодексу України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування ухвали.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Рівненської області від 06.12.16 року у справі №918/1114/16 залишити без змін, апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Сарненський комбінат хлібопродуктів" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 918/1114/16 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Саврій В.А.