ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 р. Справа № 909/331/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., при секретарі судового засідання Поліводі С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор-Долина", вул. Данила Галицького, 40 А, смт.Вигода, Долинський район, Івано-Франківська область,77552,

до відповідача: Державного підприємства "Вигодське лісове господарство", вул. Д.Галицького,40, смт. Вигода, Долинський район, Івано-Франківська область,77552,

за участю прокуратури Івано-Франківської області, вул. Грюнвальдська, 11, м. Івано-Франківськ, 76015,

про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання грошових зобов'язань за договором оренди транспортного засобу № 11 від 15.05.14 в сумі 344 384 грн.84 коп., з яких 230 490 грн. 00 коп. - орендна плата; 44 500 грн.00 коп. неустойка; 69 394 грн. 84 коп. неустойка у вигляді подвійної плати за користування об'єктом оренди, а також зобов'язання повернення орендованого майна

за участю:

від позивача: ОСОБА_1 - представник, (довіреність б/н від 05.01.2017 року; паспорт серія СЕ № 330505 від 01.08.2005 року)

від прокуратури: ОСОБА_2 - заступник начальника відділу, (службове посвідчення № 033628 від 26.05.2015 року)

від відповідача: ОСОБА_3 - повірений, (довіреність б/н від 01.09.2016 року)

встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю "Вектор-Долина" (далі - позивач) звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства "Вигодське лісове господарство" (далі - відповідач) заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання грошових зобов'язань за договором оренди транспортного засобу №11 від 15.05.14 в сумі 344 384 грн.84 коп., з яких 230 490 грн. 00 коп. - орендна плата; 44 500 грн.00 коп. неустойка; 69 394 грн. 84 коп. неустойка у вигляді подвійної плати за користування об'єктом оренди, а також зобов'язання повернення орендованого майна.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди транспортного засобу №11 від 15.05.2014 року, зокрема не сплатлю орендної плати, внаслідок чого за період з 15.05.14 по 31.12.15 утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку позивача склала 524 709 грн. 76 коп.

При цьому позивач наполягає на укладеності та дійсності угоди, посилаючись на те, що угода підписана уповноваженими особами, а факт передачі майна підтверджується актом приймання-передачі та актом огляду майна, в якому зафіксовано факт знаходження майна на території відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та просить суд позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву (вх.№7584/16 від 31.05.16) та письмовому поясненні (вх.№3151/17 від 23.02.17), мотивуючи їх безпідставністю та необгрунтованістю, у зв'язку із чим просить суд в позові відмовити.

В обгрунтування заперечень відповідач зазначає, що договір на який посилається позивач не укладався та невиконувався. На думку відповідача відсутність договірних зобов'язань підтверджується наступними фактами.

Після одержання від позивача вимоги про виконання зобов'язань за договором №11 від 15.05.14 керівником підприємства було видано наказ №84 від 05.04.2016 "Про проведення службового розслідування". За результатами службового розслідування встановлено, що після призначення на посаду директора ДП "Вигодське лісове господарство" ОСОБА_4 здійснено інвентаризацію наявних в АТЦ транспортних засобів належних ТОВ "Вектор-Долина". Інвентаризацією встановлено, що транспортний засіб - Урал 4320 державний номар:АТ3149ВН, та причіп-розпуск №10959 АТ знаходяться на території цеху відповідача без належних правових підстав. Згідно пояснень посадових осіб підприємства щодо існування будь-яких документів, які б свідчили про укладання договорів чи їх виконання, зазначені особи вказали, що їм невідомо про існування такого договору, такі документи на підприємстві відсутні.

Одночасно відповідач вказує на : - відсутність відображення орендної операції в бухгалтерському обліку як у нього так і позивача; - відсутність доказів направлення позивачем актів виконаних робіт (відповідно до умов договору) для здійснення орендних платежів; - факт знаходження у позивача реєстраційних документів на транспортні засоби; - на укладеність із позивачем угоди на перевезення , що була чинна до 31.12.14; - родинні стосунки колишнього директора ОСОБА_5 із засновником та керівником позивача можуть свідчити про намагання отримати, останнім ,незаконний прибуток за рахунок державного підприємства.Тоб-то, відповідач вважає, що спірний договір був підроблений колишнім директором підприємства.

Враховуючи вище викладені обставини представник відповідача просить суд в позові відмовити.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши обставини у справі і подані докази, оцінивши їх відповідно до ст.43 ГПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. При цьому судом враховано наступне.

23.02.2016 на адресу ДП "Вигодське лісове господарство" надійшов від ТОВ "Вектор-Долина" лист-вимога №16/02-01 від 16.02.16 за договором оренди транспортного засобу №11 від 15.05.2014, відповідно до якого позивач стверджував, що 15.05.2014 відповідач по справі прийняв від позивача в оплатне строкове користування транспортний засіб, автомобіль Урал 4320 з причіпом - розпуском-Е , серійний номер кузова, рами 90826/090826, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, номер причепа 10959АТ за актом приймання-передачі №1 від 15.05.2014. Крім того, даним листом позивач просив повернути орендований причіп та сплатити заборгованість з орендної плати по вищевказаному договору.

24.02.2016 відповідач направив на адресу позивача лист вих. №179-04/08, яким просив надати йому копію вказаного договору, у зв'язку з відсутністю у нього такого договору та інформації щодо його укладення та направити уповноваженого представника для пред`явлення оригіналу такого договору.

Листом №04/03-01 від 04.03.2016 позивач надіслав відповідачу копію Договору оренди транспортного засобу №11 від 15.05.2014 та Акту приймання-передачі від 15.05.2014.

Як вбачається із пункту 1.1 спірного договору орендодавець (позивач) зобов'язувався передати орендареві (відповідачу) у строкове платне користування автомобіль марки та моделі: Урал 4320 з причіпом - розпуском - Е; тип автомобіля: лісовоз, рік випуску-1988; серійний номер кузова, рами 90826/090826; державний номер: АТ3149ВН, зареєстрований в Калуському МРЕВ при УДАІ в Івано-Франківській області; причіп-Державний номер НОМЕР_2; рік випуску - 2005, а останній в свою чергу зобов`язувався прийняти його та використовувати виключно з метою перевезення лісопродукції і сплачувати орендну плату.

Розмір орендної плати за цим договором з урахуванням її індексації за календарний місяць становить 9850,00 грн. без ПДВ, податок на додану вартість 20%-1970,00 грн. (п.3.1).

Згідно із п. 5.1 договору, даний договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін.

Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 5.1 цього договору та закінчується 31 грудня 2015 року (п. 5.2).

Спір у справі, виник через відмову відповідача сплатити заборгованість з орендної плати за договором оренди транспортного засобу №11 від 15.05.2014, а також нарахованих на суму боргу штрафних санкцій. Підставою такої відмови слугувало проведення службового розслідування на підприємстві відповідача, за результатами якого встановлено перебування рухомого майна, що належить позивачу, а саме, транспортного засобу - Урал 4320 державний номер:АТ3149ВН та причіпу-розпуску №10959 АТ, на території відповідача без жодних на це правових підстав.

Відповідач заперечує факт укладення договору оренди від 15.05.2014 №11.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналогічні визначення містить норма ст.759 Цивільного кодексу України, яка зокрема зазначає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частина 1 ст.760 ЦК України передбачає, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною 1 ст.785 ЦК України встановлено обов"язок наймача щодо повернення наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі у разі припинення договору найму.

Тобто, положення ч.1 ст.785 ЦК України, якими зокрема, позивач обґрунтовує позовні вимоги, передбачає обов"язок орендаря повернути орендодавцю саме орендоване майно, чому відповідає право позивача вимагати повернення речей, переданих у найм.

З наведеного слідує право орендодавця повернути майно лише у разі укладення договору та фактичної передачі його у найм орендаря.

Як вбачається із матеріалів справи, між позивачем та відповідачем 02.01.2014 року був укладений договір №01 на надання послуг по перевезенню та навантаженню лісоматеріалів, відповідно до умов якого позивач надавав послуги по перевезенню та навантаженню матеріалів. Тобто між вказаними сторонами відбувались правовідносини, згідно яких періодично оформлялись бухгалтерські документи, здійснювались платежі. Строк дії договору з 02.01 14р. по 31.12.14р.

Факт надання позивачем вищезазначених послуг, саме спірним транспортними засобами - Уралом 4320 з причіпом, державний номер НОМЕР_1, причіп №10959 АТ , підтверджується долученою до матеріалів справи копією Акту про надання послуг №30 від 27.06.2014 року.

Вищий господарський суд України у постанові від 07.12.2016 року у даній справі наголошував на необхідності з'ясування економічної доцільності укладання договору оренди транспортного засобу на наявності чинного договору перевезення.

Слід зазначити, що на думку суду така доцільність є сумнівною. Перш за все, за умовами договору оренди відповідач зобов'язаний нести всі витрати пов'язані з експлуатацією транспортного засобу (ремонт, страхове забезпечення), а крім цього сплачувати орендну плату незалежно від того, чи використовувався автомобіль у цьому місяці, чи перебував у несправному стані, а зважаючи на рік випуску транспортного засобу (1988р.) несправності могли траплятися доволі часто.

Натомість за договором перевезення відповідач сплачував тільки за фактично надану послугу. Одночасно слід зазначити, що послуги з перевезення надавались спірним транспортним засобом.

З огляду на наведене, позивачем не доведено економічну доцільність договору оренди транспортного засобу за наявності договору перевезення, а відповідач заперечує укладання та виконання договоруоренди.

Особливу увагу суд звертає на те, що відповідно до ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області від 29.09.14 та постанови слідчого відділу СВ Долинського РВ УМВС України Івано-Франківської області від 29.09.14 проводилася позапланова ревізія фінансово-господарської діяльності відповідача за період з 06.12.2010 по 23.06.2014, в ході якої виникла необхідність проведення зустрічної звірки у позивача щодо документального та фактичного підтвердження у товаристві з обмеженою відповідальністю "Вектор-Долина" виду, обсягу, якості операцій та розрахунків для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку державного підприємства "Вигодське лісове господарство". На підставі вказаного, головним державним аудитором фінансової інспекції в Івано-Франківській області направлено позивачу вимогу від 07.10.14, якою зобов'язано надати відповідні документи згідно переліку, в тому числі договори укладені з ДП "Вигодське лісове господарство" з додатками за вищевказаний період.

Згідно Довідки Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області №07-21/71 від 21.10.14 за результатами проведення зустрічної перевірки вбачається, що позивачем до перевірки Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області договір оренди транспортного засобу №11 від 15.05.2014 не надано.

Окрім того, у матеріалах справи наявні копії Листів-вимог №327-04/08 від 31.10.14, 333-04/08 від 03.11.14, №1-04/08 від 02.01.15, №517-04/08 від 30.07.15, якими відповідач неодноразово звертався до позивача про звільнення території АТЦ від належних позивачу транспортних засобів. Однак відповіді на вказані листи не було.

Отже, наведені вище факти свідчать про відсутність правовідносин між сторонами по спірному договору.

При дослідженні та оцінці доказів по справі судом також встановлено відсутність відображення сторонами договору в бухгалтерському обліку операцій по оренді транспортних засобів.

Методологічні засади формування у бухгалтерському обліку інформації про оренду необоротних активів та її розкриття у фінансовій звітності визначає Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 14 "Оренда", яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 серпня 2000 р. зa N 487/4708.

Надання права на користування товарами за договорами оперативного лізингу (оренди) належить згідно з пп. 14.1.203 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу до операцій з продажу послуг.

Доходи та витрати, пов'язані з орендною платою за користування об'єктом операційної оренди, відображаються відповідно у орендодавця і орендаря в бухгалтерському обліку у тому періоді, до якого вони належать. Враховуючи це, у бухгалтерському обліку перш за все має значення, до якого місяця відносяться орендні операції, а дата оформлення акта другорядна обставина.

У бухгалтерському обліку незалежно від дати оформлення цього акта орендодавець і орендар зобовязані відобразити відповідно доходи і витрати, пов'язані з орендною платою за користування об'єктом операційної оренди, у місяці в якому фактично надавались послуги. При цьому в журналі господарських операцій на дату останнього дня кожного місяця протягом строку оренди сторони договору оренди повинні вчинити відповідні бухгалтерські записи про нарахування доходів (у орендодавця) і витрат (у орендаря).

Відповідно до п 8. Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 14 "Оренда" - Об'єкт операційної оренди відображається орендарем на позабалансовому рахунку бухгалтерського обліку за вартістю, указаною в угоді про оренду.

Затрати орендаря на поліпшення об'єкта операційної оренди (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що призводять до збільшення майбутніх економічних вигод, які первісно очікувалися від його використання, відображаються орендарем як капітальні інвестиції у створення (будівництво) інших необоротних матеріальних активів.

Надання права на користування товарами за договорами оперативного лізингу (оренди) у податковому обліку належить до операцій з продажу послуг, тому якщо місце постачання послуг з оперативної оренди розташоване на митній території України, то така орендна операція є об'єктом оподаткування ПДВ.

При віднесенні сум ПДВ до податкового кредиту орендарю слід керуватися п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу, згідно з яким датою виникнення права платника на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше, або дата списання коштів з банківського рахунку на оплату послуг, або дата отримання платником податку послуг, що підтверджено податковою накладною.

Разом з тим, відповідно до п.3.2.Договору оренди транспортного засобу №11 від 15.05.14 долученого до матеріалів справи, зазначено, що орендар сплачує орендну плату шляхом перерахування відповідної суми коштів на поточний рахунок орендодавця в строк до 10-ти банківських днів після здачі актів виконаних робіт.

Доказів направлення вказаних актів позивач суду не надав.

Крім того, оренда даного транспортного засобу жодним чином не відображена в бухгалтерському обліку ДП «Вигодське лісове господарство». Згідно даних бухгалтерського обліку державного підприємства кредиторська заборгованість за спірним договором перед ТзОВ «Вектор-Долина» відсутня, оплата орендних платежів за період дії вказаного договору не проводилась, суми орендної плати на витрати підприємством не ставились, суми ПДВ по орендній платі до відшкодування не пред`являлись, протягом всього часу оренди жодної податкової накладної від ТзОВ «Вектор-Долина» на адресу ДП «Вигодське лісове господарство» - не надходило.

Одночасно, позивачем не надано жодного доказу того, що оренда даного транспортного засобу відображена у встановленому законом порядку в бухгалтерському та податковому обліку самого позивача, не надано жодної зареєстрованої у встановленому порядку податкової накладної.

Також, судом оглянуто в судовому засіданні оригінал журналу реєстрації господарських договорів (копія наявна в матеріалах справи), запис про реєстрацію спірного договору відсутній.

Згідно пояснень головного інженера ОСОБА_6 про договори оренди №17/06 та 18/06 від 14.06.2013 року та договори оренди №11, 12 від 15.05.2014 року підтверджується, що протягом всього часу жодних актів щодо вказаних договорів не підписував і раніше не бачив.

Довідкою ДП «Вигодське лісове господарство» встановлено, що з 15.05.14 і по даний час (по дату складання довідки) перевезення лісопродукції автомобілем марки та моделі Урал 4320 з причіпом на підприємстві не здійснювалося, в журналі реєстрації подорожніх листів відомості про такий причіп - відсутні. Оригінали вказаних журналів за спірний період досліджено в судовому засіданні.

Згідно бухгалтерської довідки ДП «Вигодське лісове господарство» з 15.05.14 і по даний час автомобіль марки та моделі Урал 4320 з причіпом на позабалансовому рахунку «Орендовані необоротні активи» не числиться, запчастини та ПММ на даний автомобіль підприємством не списувалось.

Крім того, слід зазначити, що у відповідності до вимог чинного законодавства в господарській діяльності використовуються тільки забезпечені у встановленому законом порядку транспортні засоби. Зокрема, забезпеченим транспортним засобом є належним чином зазначений у договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів наземний транспортний засіб, що експлуатується відповідачем, і щодо якого укладений договір (поліс) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В поданих копіях генеральних договорів страхування наземного транспортного засобу з додатками та переліком застрахованих транспортних засобів за 2013-2015 роки, страхування транспортного засобу , що є предметом даного спору, не здійснювалось.

Згідно п. 1.10. Правил дорожнього руху причіп - це транспортний засіб, призначений для руху тільки в з'єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортних засобів належать також напівпричепи і причепи-розпуски; транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Згідно п.2.1. вказаних вище Правил водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі з поміж іншого і реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно п.2.2 Правил, власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

З наведеного вбачається, що використання та експлуатація транспортного засобу без реєстраційного документа на транспортний засіб не допускається.

Представник позивача в судовому засіданні пояснював, що реєстраційні документи (техпаспорт) на автомобіль були в розпорядженні відповідача, однак по закінченню строку дії договору оренди, вони були вилучені у відповідача.

Проте в матеріалах справи відсутні докази, як передачі вказаних документів так і їх вилучення у відповідача.

За наведеного не можна зробити висновок про їх передачу та вилучення позивачем.

Підсумовуючи , слід зазначити , що в спірному випадку укладанння договору оренди та акту прийому-передачі транспортних засобів не свідчить про виконання договору сторонами.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцнює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

З аналізу вищенаведеного, суд приходить до висновку про відсутність між сторонами правовідносин на підставі договору оренди №11 від 15.05.2014 року. Договір сторонами не виконувався.

Вказані обставини свідчать про відсутність факту перебування автомобіля та причіпу в оренді у державного підприємства , що спростовує твердження позивача про наявність заборгованості у відповідача по орендній платі згідно спірного договору та обов'язок останнього повернути орендоване майно.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, а тому позов не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 49 ГПК України судові витрати по справі, у зв'язку із відмовою в позові, слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 11, 15, 16, 208, 626, 759, 760, 762, 785 Цивільного кодексу України, ст. 175, 283 Господарського кодексу, керуючись ст. 22, 33, 34, 43, 49, ст. ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

відмовити в позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор-Долина" до відповідача, Державного підприємства "Вигодське лісове господарство" про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання грошових зобов'язань за договором оренди транспортного засобу №11 від 15.05.14 в сумі 344 384 грн.84 коп., з яких 230 490 грн. 00 коп. - орендна плата; 44 500 грн.00 коп. неустойка; 69 394 грн. 84 коп. неустойка у вигляді подвійної плати за користування об'єктом оренди, а також зобов'язання повернення орендованого майна.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 02.03.17

Суддя Фанда О. М.