КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2017 р. Справа№ 910/17673/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Баранця О.М.

Пашкіної С.А.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.,

представників

позивача Супрун Л.О.

відповідача Чехоєва Н.М.

третьої особи Ходорич О.Н.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державної екологічної інспекції у

м. Києві на рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2016 по справі №910/17673/16 (суддя Павленко Є.В.)

за позовом Державної екологічної інспекції у м. Києві

до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Київський крематорій"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про стягнення 78 362,46 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.12.2016 по справі № 910/17673/16 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Державна екологічна інспекція у м. Києві звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2016 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.01.2017 колегією суддів у складі головуючий суддя Сітайло Л.Г., судді Калатай Н.Ф., Пашкіна С.А. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду 31.01.2017.

Розпорядженням від 30.01.2017 призначено повторний автоматизований розподіл справи, в зв'язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. у відпустці.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу суддів від 30.01.2076, в зв'язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф., яка не є головуючим суддею у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя - Сітайло Л.Г. судді: Баранець О.М., Пашкіна С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2017 колегією суддів, в зазначеному складі, прийнято апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у м. Києві на рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2016 по справі №910/17673/16 до свого провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2017 розгляд справи відкладено до 13.02.2017, в зв'язку із залученням до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.02.2017 розгляд справи відкладено до 28.02.2017.

16 лютого 2017 року від ОСОБА_6, через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів, надійшла заява про відвід головуючій судді Сітайло Л.Г.

18 лютого 2017 року представником відповідача, через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів, подано додаткові документи по справі.

28 лютого 2017 року відмовлено в розгляді задоволенні заяви ОСОБА_6 про відвід головуючому судді Сітайло Л.Г., оскільки зазначена особа не є стороною по справі.

В судове засідання 28.02.2017 з'явились представники позивача, відповідача та третьої особи.

Згідно зі ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Представники позивача та третьої особи в судовому засіданні підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просили скасувати оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2016.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2016.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Державною екологічною інспекцією в місті Киві в період з 01.03.2016 по 21.03.2016 здійснено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Київський крематорій"

За результатами проведеної перевірки Інспекцією складено акт № 05/156а, в якому, зокрема, зафіксовано, що з 24 січня 2014 року до 17 березня 2014 року відповідачем здійснено викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря зі стаціонарних джерел без відповідного дозволу. Також, позивачем складено припис № 05/79п від 21 березня 2016 року із зазначенням дій, які підлягають обов'язковому виконанню Підприємством у встановлені строки.

В зв'язку з встановленим порушенням Інспекцією складено протокол про адміністративне правопорушення № 00822 від 21 березня 2016 року.

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 21 березня 2016 року провідного інженера з охорони навколишнього природного середовища Підприємства (громадянина ОСОБА_7.) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 78 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 136,00 грн.

За розрахунком Інспекції розмір завданих державі збитків внаслідок порушення відповідачем вимог чинного природоохоронного законодавства становить 78362,46 грн. Відповідачем зазначена сума збитків не сплачена.

Внаслідок порушення відповідачем вимог чинного природоохоронного законодавства позивач просить стягнути завдані державі збитки в розмірі 78362,46 грн., на підставі статей 1166 та 1172 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди та її розміру, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) законних інтересів іншої особи.

Статтею 153 Господарського кодексу України встановлено обов'язок суб'єктів господарювання здійснювати заходи щодо своєчасного відтворення і запобігання псуванню, забрудненню. Засміченню та виснаженню природних ресурсів, не допускати зниження їх якості у процесі господарювання.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог, зокрема, здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.

Згідно зі ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні, зокрема, у допущенні наднормативних, аварійних і залпових викидів і скидів забруднюючих речовин та інших шкідливих впливів на навколишнє природне середовище. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Особливості застосування цивільної відповідальності, визначені ст. 69 цього Закону, згідно з якою шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Правові та організаційні основи та екологічні вимоги в галузі охорони атмосферного повітря визначені Законом України «Про охорону атмосферного повітря».

Відповідно до ст. 11 закону України «Про охорону атмосферного повітря» (в редакції яка діяла) викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, який видається територіальним органом спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів за погодженням з територіальним органом спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони здоров'я.

Місцевим господарським судом встановлено, що виданий Департаментом 23 січня 2009 року Підприємству дозвіл № -025 припинив свою дію 23 січня 2014 року.

За приписами ст.ст. 33, 34 зазначеного Закону (в редакції яка діяла) особи, винні у викидах забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціального уповноважених на те органів виконавчої влади відповідно до закону - несуть відповідальність згідно з законом. Шкода, завдана порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягає відшкодуванню у порядку та розмірах, встановлених законом.

Згідно з чинним законодавством України, існує відповідний перелік нормативної документації, на підставі якої видається дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а саме:

1. Закон України «Про охорону атмосферного повітря».

2. Закон України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

3. Постанова Кабінету Міністрів України від 13.03.02 № 302 «Про затвердження Порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, які отримали такі дозволи».

4. Наказ Мінприроди України від 10.02.1995 р. № 7 «Про затвердження інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві».

5. Наказ Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 09.03.2006» 108 «Про затвердження Інструкції про загальні вимоги до оформлення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців».

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.02 № 302 «Про затвердження Порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, які отримали такі дозволи», вбачається наступний перелік необхідних документів для отримання суб'єктом господарювання Дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря:

- «Документи, в яких обґрунтовуються обсяги викидів забруднюючих речовин» у письмовій формі (п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2002р. № 302).

- «Звіт по інвентаризації джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел ».

- Повідомлення, розміщене в місцевих друкованих засобах масової інформації про намір отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Повідомлення місцевої держадміністрації про наявність звернень громадян з приводу отримання даним підприємством дозволу (п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2002р. № 302).

- Висновок установи державної санітарно-епідеміологічної служби щодо видачі дозволу г суб'єкту господарювання (п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2002р. № 302).

З вищезазначених норм вбачається, що отримання звіту є передумовою для отримання дозволу на викид забруднюючих речовин в атмосферне.

Відповідно до абз. 9 ч. 4 «Порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, які отримали такі дозволи», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.02 № 302, суб'єкт господарювання для розроблення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, може залучати установи, організації та заклади, яким Мінприроди надає право на розроблення цих документів.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.07.2013 між відповідачем (замовник) та ТОВ «Екоаудит» (виконавець) , укладено договір про надання послуг №118-п.

Відповідно до умов Договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання виконати наступне:

Інвентаризацію викидів забруднюючих речовин;

Обґрунтування обсягів викидів;

Підготовку документів для отримання висновку СЕС;

Підготовку документів для отримання дозволу на викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами;

Отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємств «Київський крематорій» виконавчого органу Київради.

Представництво інтересів замовника в Міністерстві екології та природних ресурсів України та його територіальниих органах з метою отримання дозвільних документів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем завчасно розпочато процедуру отримання дозволу, а саме - 19 грудня 2013 року, останній направив до Департаменту відповідні документи для отримання нового дозволу, тобто, з урахуванням встановленого Порядком 30-денного строку, вказаний дозвіл мав бути виданий Підприємству 19 січня 2014 року.

13 січня 2014 року Управління екології та охорони природних ресурсів Департаменту міського благоустрою та збереження природних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради, листом від № 064-198, повідомило про реєстрацію Звіту по інвентаризації викидів забруднюючих речовин Ритуальної служби СКП «Київський крематорій».

Доказів невідповідності поданих Підприємством документів вимогам Порядку та їх повернення для усунення порушень матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що дії відповідача направлені на завчасне отримання нового дозволу на викиди, для чого останнім своєчасно подані Департаменту відповідні документи. Однак, в установлений чинним законодавством 30-денний строк такий дозвіл виданий йому не був з незалежних від відповідача причин.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги також можливі негативні наслідки зупинки роботи підприємства, з огляду на специфіку діяльності відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.11.2014 та постанові Вищого господарського суду України від 03.12.2014 по справі № 904/1197/14.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Державної екологічної інспекції у м. Києві та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2016 по справі №910/17673/16.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2016 по справі №910/17673/16 без змін.

2.Матеріали справи №910/17673/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді О.М. Баранець

С.А. Пашкіна