ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27.02.2017 Справа № 904/8497/13

За заявою: Приватного підприємства "Агрофірма "Благодатна"

про відстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.14

У справі:

за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 "ПРИВАТБАНК", м. Дніпропетровськ

до Приватного підприємства "Агрофірма "Благодатна", с. Новоолександрівське, Дніпропетровська область

про стягнення 1 644 275,40 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

Від позивача - не з'явився

Від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_1 "ПРИВАТБАНК" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного підприємства "Агрофірма "Благодатна" про стягнення заборгованості у загальному розмірі 1644275,40 грн., яка складається із сум: 326594,22 грн. - заборгованість за кредитом, 733895,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 12725,18 грн. заборгованість з комісії, 492 523,44 грн. пеня та 78536,92 грн. штраф.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2014 року позов задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Приватного підприємства "Агрофірма "Благодатна" на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 "ПРИВАТБАНК" 326594,22 грн. заборгованості за кредитом, 733895,64 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 492 523,44 грн. пені, 12 725,18 грн. заборгованості по комісії за користуванням кредитом, 78 536,92 грн. штраф та 32 886,00 грн. судового збору.

31.01.2014 року на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2014 року видано наказ.

15.02.2017 року від Приватного підприємства "Агрофірма "Благодатна" надійшла заява про надання відстрочки виконання рішення суду у справі № 904/8497/13 до 01.11.2017.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2017 заяву про відстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2014 прийнято до розгляду та призначено на 27.02.2017.

Заява обґрунтована тим, що відповідач є сільгоспвиробником і основним видом його діяльності є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (код КВЕД 01.11). На даний час господарська діяльність відповідачем не здійснюється, а сільгосппродукція, яку можливо було б реалізувати та розрахуватися по зобов'язаннях, відсутня. Підприємство знаходиться у тяжкому фінансовому становищі на грані банкрутства.

Представники сторін у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності представників сторін, оскільки відповідно до ухвали суду від 16.02.2017 явка сторін не визнана судом обов'язковою та враховуючи обмежений строк розгляду заяви про відстрочку виконання рішення суду, встановлений ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, така заява може бути розглянута без участі представників сторін.

Дослідивши додані до заяви матеріали, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про відстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 121 Господарського процесуального кодексу України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Пунктом 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» передбачено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав достатніх доказів неможливості чи утруднення на даний час виконання рішення суду, відсутності активів для виконання рішення суду та реальної загрози зупинення господарської діяльності у зв'язку з виконанням рішення суду, винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов'язує можливість надання відстрочки виконання рішення суду.

Відповідач не надав достатніх доказів в підтвердження обставин, на які він посилається в обґрунтування поданої заяви, у тому числі доказів неможливості чи утруднення на даний час виконання рішення суду, відсутності активів для виконання рішення суду та реальної загрози зупинення господарської діяльності у зв'язку з виконанням рішення суду, винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов'язує можливість надання розстрочки виконання рішення суду.

Відповідач просить суд про відстрочення виконання рішення суду на 8 місяців до моменту збору нового врожаю, проте доказів, що такий врожай буде зібрано на протязі 8-ми місяців відповідачем до заяви не додано. Суд вважає такі посилання відповідача не підтвердженими належними доказами, адже з моменту винесення рішення суду вже минуло 3 роки. Отже, у відповідача (боржника) була можливість зібрати як найменше 3 врожаю. Але за весь трирічний термін боржник не здійснив жодних платежів на погашення заборгованості за рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2014 у справі №904/8497/14.

Позивач та відповідач знаходяться в рівних економічних умовах при здійсненні своєї господарської діяльності. Відстрочка виконання рішення суду призведе до надання переваг відповідачу у порівнянні з позивачем за відсутності для цього підстав.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці наголошує, що відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. При цьому, відповідно до статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Горнсбі проти Греції від 19 березня 1997 року, пункт 40).

Невід'ємність права сторони на виконання остаточного рішення суду також знайшло своє відображення в рішеннях у справах Жовнір проти України, Шмалько проти України, Ромашов проти України, Бакай та інші проти України, Півень проти України та інші.

Відповідно до статті 1 протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до судового рішення відповідач повинен повернути позивачу належне йому майно (грошові кошти). Тому подальше невиконання остаточного судового рішення буде прямим порушення статті 1 Протоколу 1 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 115 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Приватного підприємства "Агрофірма "Благодатна" про відстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2014.

Суддя ОСОБА_2