ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2017р. справа№ 914/8/17

за позовом: публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», м. Київ

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Рава-Руська Львівська область

про стягнення 76 423,68 грн. поліпшень орендованого майна

cуддя Юркевич М.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Юшко Д.О. - представник

від відповідача: ОСОБА_2 - представник

На розгляд до Господарського суду Львівської області поступила позовна заява публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 76 423,68 грн. поліпшень орендованого майна.

Ухвалою господарського суду від 04.01.2017р. порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 31.01.2017 р.

Розгляд справи відкладався з підстав викладених у відповідних ухвалах суду від 31.01.2017р. та 14.02.2017р.

В судовому засіданні 28.02.2017р. представник позивача роз'яснив та підтримав заявлені позовні вимоги. Крім того, на виконання вимог ухвали суду надав витребувані документи, зокрема завірені копії договорів, на які покликається позивач у позовній заяві.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив повністю з підстав викладених у відзиві та додаткових письмових поясненнях.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судом з'ясовано:

10.02.2014р. між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (надалі ПАТ «ВіЕйБі Банк») (позивачем) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (відповідачем) було укладено договір оренди нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 140,5 кв.м.

Згідно п. 1.5 договору оренди, приміщення передається з метою використання його для розміщення відділення банківської установи.

За умовами п. 1.4 договору, вартість приміщення, що передано в оренду становить 3 500 000,00 грн.

Відповідно до п. 5.1 договору, строк його дії встановлений до 31.01.2017р.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони достроково припинили договірні відносини та відповідач повернув орендоване приміщення позивачу 17.11.2014р., про що свідчить долучений до матеріалів справи акт приймання-передачі.

В подальшому, у зв'язку із віднесенням Правлінням національного банку України 20.11.2014р. публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних та запровадженням у ньому тимчасової адміністрації, 21.11.2014р. було призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у дану банківську установу - Славкіну Марину Анатоліївну, яка і звернулася до господарського суду з даним позовом.

Так, як стверджує позивач, в період існування між сторонами договірних відносин (з 10.02.2014р. по 17.11.2014р.) ПАТ «ВіЕйБі Банк» було здійснено ряд поліпшень орендованого у відповідача майна.

Зокрема, як на підставу своїх позовних вимог останній покликається на укладення, з метою здійснення таких поліпшень, ряду договорів та актів приймання-передачі робіт, серед яких:

1. 10.02.2014р. між ПП «Аутпост-Сервіс» (виконавець) - про надання послуг з встановлення системи протипожежної сигналізації, їх монтаж, ремонт та профілактичне обслуговування. Сума договору - 9 411,51 грн.;

2. 10.02.2014р. між ПП «Аутпост-Сервіс» (виконавець) - про роботи з встановлення системи відеоспостереження. Сума договору - 8 546,72 грн.;

3. 10.02.2014р. між ПП «Аутпост-Сервіс» (виконавець) - про роботи з обладнання системи охоронної сигналізації. Сума договору - 17 142,99 грн.;

4. 07.03.2014р. між ФОП ОСОБА_5 (виконавець) - про роботи зі встановлення та монтування броньованих відгороджувальних конструкцій у орендоване приміщення. Сума договору - 32 240,00 грн.

5. 01.04.2014р. між ПП «Галичторгсервіс» (виконавець) - про виконання ремонтних робіт орендованого приміщення. Сума договору разом із матеріалами - 27 695,65 грн.

З огляду на наведене, позивач стверджує, що здійснив поліпшення орендованого майна на загальну суму - 95 036,87 грн., а з урахуванням амортизаційних витрат - залишкова вартість таких поліпшень складає 76 423,68 грн., які підлягають поверненню орендарю після звільнення орендованого майна та припинення договірних відносин.

Зокрема, в обґрунтування позовних вимог позивач покликається на п. 8.4 договору, згідно якого поліпшення орендованого приміщення, що здійснені орендарем підлягають поверненню останньому (у разі можливості їх відокремлення без завдання шкоди приміщення) або їх вартість враховується в сплату орендної плати за залишковою вартістю таких поліпшень та з урахуванням їх фізичного зносу.

В порядку позасудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача листом від 29.08.2015р. з вимогою відшкодування коштів на зроблені поліпшення в сумі 76 423,68 грн. Однак, відповідач вимогу позивача не задоволив, зазначені кошти не відшкодував.

З огляду на вищенаведене, позивач звернувся до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача 76 423,68 грн. поліпшень орендованого майна - в судовому порядку.

У своєму відзиві на позов відповідач повністю заперечив вимоги позивача. Зокрема, останній зазначив, що підписуючи акт про повернення орендованого майна від 17.11.2014р. позивач не мав жодних зауважень та застережень стосовно здійснених ним поліпшень. Крім того, відповідач стверджує, що не надавав жодної письмової згоди, як цього вимогають умови договору, на здійснення позивачем поліпшень, а тому останній не має права вимагати їх компенсації та повернення.

Розглянувши доводи позовних вимог, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. При цьому, суд виходить з наступних мотивів:

Згідно ч.1,2 ст. 778 ЦК України, наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення.

За умовами договору оренди, зокрема п.8.2, передбачено: сторони визначили, що орендарю дозволяється за рахунок власних коштів встановлення охоронної, пожежної сигналізації та структурованої кабельної мережі без пошкодження мереж орендодавця та інших поточних ремонтів.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується самими сторонами, позивачем було здійснено ряд поліпшень орендованого майна, що узгоджується із вищенаведеним п. 8.2 договору, тобто встановлено як охоронну так і пожежну сигналізацію.

Однак, в цій частині позовних вимог суд звертає увагу позивача на те, що вказані вище поліпшення згідно договору орендар може здійснити за рахунок власних коштів, що і було зроблено. А в подальшому, будь-якої компенсації за такі поліпшення з боку відповідача сторони у договорі не передбачили.

Крім того, пунктом 8.3 договору передбачено, що будь-які інші поліпшення, крім тих, які зазначені в п.8.2, можливі лише за письмовою згодою орендодавця.

Так, окрім згаданих вище поліпшень, позивач також встановив у приміщенні броньовані конструкції та провів ремонт, однак в судовому засіданні ним не було представлено суду жодних доказів, які свідчили б про те, що такі роботи були узгоджені з відповідачем. Письмової згоди останнього на проведення цих поліпшень суду надано не було.

Більше того, вивчивши представлений суду акт приймання-передачі орендованого майна від 17.11.2014р. вбачається, що сума об'єкта після передачі його назад орендодавцю не змінилася з часу укладання договору оренди, тобто така становить 3 500 000,00 грн. Будь-яких зауважень, застережень чи вимог з приводу відшкодування поліпшень при передачі об'єкта з боку позивача не було. Акт підписано сторонами та скріплено їх печатками.

Беручи до уваги вищенаведені обставини господарський суд констатує, що позивач не представив суду переконливих доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, а ті пояснення, що були надані в ході судового розгляду є безпідставними та непідтвердженими матеріалами справи. Так, частина робіт, яка виконана позивачем взагалі не підлягає відшкодуванню відповідачем в силу умов договору, зокрема п. 8.2, а решта робіт не було узгоджено із орендодавцем та не отримано його письмової згоди, що унеможливлює відповідно таке відшкодування в майбутньому.

Позивач в судовому засіданні також не зміг представити суду й доказів, що підтверджували б чи такі зроблені ним поліпшення є відокремленими і чи вони станом на час розгляду спору не були вилучені самим позивачем.

Враховуючи, що позивачем не було представлено достатньо об'єктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, суд прийшов до висновку відмовити в їх задоволенні.

За умовами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд також звертає увагу на те, що при порушенні провадженні у даній справі було відстрочено сплату судового збору до прийняття рішення по даній справі. Оскільки, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, то витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 43,33,34,44,49,82,82-1,84,85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» - відмовити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27Т, ) 1 600,00 грн. витрат по сплаті судового збору в дохід Державного бюджету України.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст.. 116, 117 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 28.02.2017 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 06.03.2017р.

Суддя Юркевич М. В.