номер провадження справи 5/132/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2017 Справа № 908/3327/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 - Агро (19100, Черкаська область, м. Монастирище, вул. Соборна, 3)

До відповідача: Державного підприємства Дослідне господарство ШИРОКЕ Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції НААН України" (72250, Запорізька область, с. Широке, вул. Центральна, 1)

про стягнення 946 295,97 грн.

За зустрічним позовом: Державного підприємства Дослідне господарство ШИРОКЕ Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції НААН України (72250, Запорізька область, с. Широке, вул. Центральна, 1)

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 - Агро (19100, Черкаська область, м. Монастирище, вул. Соборна, 3)

про визнання укладеною додаткової угоди № 1 від 12.10.2016р. до договору поставки ЗЗР в кредит 2016 № 005-ЩВ від 26.02.2016р.

Суддя Проскуряков К.В.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 1/А/Б від 25.10.2016

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № б/н від 10.02.2017

СУТНІСТЬ СПОРУ:

13.12.2016 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 - Агро до Державного підприємства Дослідне господарство ІЗВЄСТІЯ Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції НААН України" про стягнення 946 295,97 грн.

Відповідно до листа Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області від 13.01.2017 № 02-31/29-107, судовий збір у розмірі 14 194,44 грн., сплачений згідно із платіжним дорученням № 7500 від 02.12.2016, зараховано до державного бюджету (І т. а.с. 224).

Ухвалою суду від 13.12.2016 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №908/3327/16, справі присвоєно номер провадження 5/132/16, розгляд якої призначено на 18.01.2017.

17.01.2017 до господарського суду Запорізької області надійшла зустрічна позовна заява Державного підприємства Дослідне господарство ІЗВЄСТІЯ Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції НААН України" до Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 - Агро про визнання укладеною додаткової угоди №1 від 12.10.2016 до договору поставки ЗЗР в кредит 2016 № 005-ЩВ від 26.02.2016.

Ухвалою суду від 17.01.2017 зустрічну позовну заяву прийнято для спільного розгляду з первісним позовом у справі №908/3327/16, розгляд справи призначено на 18.01.2017. В судовому засіданні 18.01.2017 оголошувалась перерва до 13.02.2017. Ухвалою суду від 13.02.2017 № 908/3327/16 продовжено строк розгляду справи строком на 15 днів до 28.02.2017, у судовому засіданні оголошено перерву до 27.02.2017.

У судовому засіданні 27.02.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

За клопотанням сторін розгляд справи відбувався без фіксації судового процесу за допомогою технічних засобів.

Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Суду надано наступні пояснення: 26.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕДНА-АГРО» та ДП "ДГ "ІЗВЄСТІЯ" ДОНЕЦЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОЇ ДОСЛІДНОЇ ОСОБА_3 УКРАЇНИ" укладено договір поставки ЗЗР в кредит № 005-ЩВ. До вказаного договору між сторонами було укладено Специфікації №№ 1 7. Умовами укладених специфікацій передбачено, що остаточний строк оплати 12.10.2016. Відповідач порушив виконання своїх грошових зобов'язань. Основний борг за отриманий товар сплатив із порушенням строків, визначених Специфікаціями № 1 - 7. Остаточний розрахунок відповідач здійснив 14.11.2016, що підтверджується матеріалами справи. Позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 42 938,48 грн., 35 % штрафу у розмірі 789015,40 грн., 35 % річних у розмірі 51 220,86 грн., втрати від інфляції у розмірі 63121,23 грн., нараховані відповідно до п.п. 7.3., 7.5., 7.6. договору. Просить позовні вимоги задовольнити. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 19 000,00 грн. витрат на надання правової допомоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі. Суду надано письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач в повному обсязі виконав свої зобовязання за договором. Строк прострочення платежів є незначним. Крім того, чинне законодавство України не передбачає одночасного стягнення штрафу та пені. Також, відповідач посилається на положення ст. 231 ГК України, відповідно до якої до підприємств державного сектору економіки повинні бути застосовані штрафні санкції пеня у розмірі 0,1 % від суми вартості товару та штраф 7 %. До того ж, п. 10.1. договору передбачено, що договір вважається укладеним з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2016 включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобовязань за цим договором. Зобовязання сторін виконані. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач за зустрічним позовом просить суд визнати укладеною додаткову угоду № 1 від 12.10.2016 до договору поставки ЗЗР в кредит 2016 № 005-ЩВ від 26.02.2016. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 19.10.2016 позивач за зустрічним позовом направив на адресу відповідача за зустрічним позовом лист № 376 від 12.10.2016 з додатком: Додатковою угодою № 1 до договору поставки ЗЗР в кредит 2016 № 005-ЩВ від 26.02.2016, відповідно до якої пропонував внести зміни у п. 4.1. договору, а саме: «Покупець зобовязується здійснити оплату за товар у строк (термін) не пізніше 31.12.2016». Вказаний лист з пропозицією було отримано відповідачем за зустрічним позовом 22.10.2016. Відповіді у передбачений законом строк позивач не отримав. Просить суд позовні вимоги задовольнити.

Відповідач за зустрічним позовом заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки листом від 19.10.2016 № 19/10, який був направлений ТОВ «Седна-Агро» на адресу позивача за зустрічним позовом та отриманий останнім 01.11.2016 (з урахуванням поштового обігу), відповідач за зустрічним позовом в черговий раз нагадав боржнику про необхідність негайної сплати заборгованості та штрафних санкцій, а також в категоричній формі відмовився від укладення будь-яких додаткових угод, які продовжують терміни розрахунків за отриманий товар. Зокрема в листі чітко вказано: «ТОВ «Седна-Агро» не погоджується на продовження термінів розрахунків по зазначеним договорам та відмовляє в укладенні додаткових угод щодо продовження термінів погашення визначеної заборгованості». Відповідно до ст. 188 ГК України сторона, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. Вказаний строк було дотримано відповідачем за зустрічною позовною заявою.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 26.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕДНА-АГРО» (далі - постачальник) та ДП "ДГ "ІЗВЄСТІЯ" ДОНЕЦЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОЇ ДОСЛІДНОЇ ОСОБА_3 УКРАЇНИ" (далі покупець) укладено договір поставки ЗЗР в кредит № 005-ЩВ (далі - договір з усіма змінами, додатками та доповненнями), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язується продати поставити у власність покупця засоби захисту рослин (далі - товар), а покупець зобовязується приймати зазначений товар і оплачувати його вартість згідно встановленого цим договором порядку. Поставка товару здійснюється за рахунок постачальника згідно замовлень покупця, за умови наявності товару на складі постачальника. Замовлення можуть подаватися покупцем шляхом надіслання постачальнику відповідних повідомлень телефонним звязком, електронною поштою, факсом або поштою.

Асортимент, номенклатура, кількість, ціна, строки оплати та характеристики товару визначаються сторонами на підставі замовлення покупця та виходячи з наявності товару на складі постачальника й вказуються у відповідній специфікації та видаткових накладних, які складають невідємну частину цього договору (п. 1.2. договору).

Ціна товару та /або його окремої партії визначається та вказується в специфікаціях до цього договору та/або видаткових накладних на дату їх складання, що є невідємними частинами. Сторони встановлюють та вказують ціну товару (та/або кожної партії товару) у національній валюті України гривні, а також визначають її грошовий еквівалент в іноземній валюті, доларах США та/або Євро про що зазначають в специфікаціях. Загальна сума договору становить суму вартості замовленого і поставленого товару за даним договором згідно укладених сторонами специфікацій та/або видаткових накладних на товар в період дії цього договору (п.п. 3.1., 3.4. договору).

Згідно із п.п. 4.1. 4.3. договору покупець зобовязується здійснити оплату за товар у строки (терміни) встановлені в Специфікаціях до цього договору. Товар оплачується покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок постачальника в національній валюті гривні, згідно цін вказаних у специфікаціях до договору, скоригованих у порядку визначеному п. 3.2. цього договору та є грошовими зобовязаннями покупця перед постачальником з оплати товару. При перерахуванні коштів на банківський рахунок постачальника, покупець зобовязується вказувати в призначенні платежу, номер та дату укладання цього договору. У разі відсутності таких реквізитів постачальник самостійно визначає порядок та напрями зарахування отриманих сум в погашення існуючих зобовязань покупця. Оплата вважається проведеною після зарахування коштів на рахунок постачальника. Всі рахунки та/або видаткові накладні, специфікації до цього договору, що виписані в період дії договору є його невідємною частиною.

Відповідно до п.п. 7.3., 7.5., 7.6. договору у разі прострочення строків (термінів) оплати товару визначених у п. 4.1. договору та специфікаціях, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період нарахування пені, від суми заборгованості за кожен день прострочки і до повного виконання стороною своїх зобовязань та припиняється в день виконання винною стороною зобовязань за договором, забезпечених санкцією. В разі порушення покупцем строків оплати за товар (його партію), встановлених договором та /або специфікаціями покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 35 % від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобовязання. Крім того, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України за порушення грошового зобовязання, покупець зобовязується сплатити постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки та 35 % річних від простроченої (неоплаченої) суми.

За приписами ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить Господарський кодекс України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що субєкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). ... Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами було укладено наступні специфікації до договору: № 1 від 26.02.2016, № 2 від 03.03.2016, № 003 від 12.03.2016, № 4 від 18.03.2016, № 5 від 24.03.2016, № 006 від 06.04.2016, № 7 від 15.04.2016 на загальну суму 3 179 480,74 грн. (І т. а.с. 24 - 30). Умовами вказаних специфікацій передбачено: строк оплати до 12.10.2016.

Позивач на виконання умов договору згідно із видатковими накладними №544, 548 від 09.03.2016, № 911 від 18.03.2016, № 1218, № 1226, 1219 від 29.03.2016, № 2024, 2021, 2023 від 12.04.2016, № 2207 від 15.04.2016, № 2235 від 18.04.2016, № 2022 від 12.04.2016 (І т. а.с. 31 - 42) та товарно-транспортними накладними (І т. а.с. 49 - 57) поставив, а відповідач на підставі довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей: № 47 від 09.03.2016, № 60 від 18.03.2016, № 74 від 28.03.2016, № 97 від 07.04.2016, № 98 від 07.04.2016, № 105 від 15.04.2016, (І т. а.с. 43 - 48) отримав товар в асортименті (найменування), кількості, за ціною вказаній у видаткових накладних та вищевказаних Специфікації на загальну суму 3 179 480, 74 грн.

Відповідач порушив виконання своїх грошових зобов'язань. Основний борг за отриманий товар сплатив із порушенням строків, визначених Специфікаціями № 1 - 7. Остаточний розрахунок відповідач здійснив 14.11.2016, що підтверджується матеріалами справи (І т. а.с. 62 63, 109 - 153).

Позивач направив відповідачу претензійні вимоги № 18/11 від 18.11.2016 про зобовязання сплатити штрафні санкції у розмірі 1 415 718,62 грн., які були отримані відповідачем 11.10.2016, про що свідчить роздруківка відстеження пересилання поштового відправлення з офіційного веб-сайту УДППЗ «Укрпошта» (І т. а.с. 58 - 61). Відповіді на вказану претензію відповідач не надав, нараховані штрафні санкції не сплатив.

Листом від 20.12.2016 № 32/С/А позивач направив відповідачу ОСОБА_4 звірки взаєморозрахунків на загальну суму 946 295,97 грн. (І т. а.с. 105 106, 219 - 222). В матеріалах справи міститься Акт про відмову ДП «ДГ «ІЗВЕСТІЯ» ОСОБА_5 України» від підписання акту звірки взаєморозрахунків (І т. а.с. 223). Листом від 11.01.2017 № 16 відповідач повідомив позивачу, що надісланий на його адресу Акт звірки крім сум основного боргу містить суми нарахованих штрафних санкцій, які є предметом спору у справі № 908/3327/16. Відповідач запропонував позивачу направити на його адресу Акт звірки щодо основної суми боргу (І т. а.с. 107).

Відповідно до п.п. 7.3., 7.5. договору у разі прострочення строків (термінів) оплати товару визначених у п. 4.1. договору та специфікаціях, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період нарахування пені, від суми заборгованості за кожен день прострочки і до повного виконання стороною своїх зобовязань та припиняється в день виконання винною стороною зобовязань за договором, забезпечених санкцією. В разі порушення покупцем строків оплати за товар (його партію), встановлених договором та /або специфікаціями покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 35 % від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобовязання.

Якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну (ч. 2 ст. 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (п. 1.9. Постанова Пленуму ВГС України від 17.12.2013 N 14).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають встановлені договором правові наслідки, зокрема сплата неустойки - штрафу, пені, які обчислюється відповідно до ст. 549 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України встановлено, кредитор має право на стягнення неустойки у всіх випадках порушення боржником зобов'язання, незалежно від того, виникли чи ні у зв'язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора. Згідно ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за період з 12.10.2016 по 10.11.2016 у розмірі 42 938, 48 грн. та 35 % штрафу у розмірі 789015,40 грн. Судом перевірено розрахунок пені позивача за допомогою КП «Законодавство», розрахунок пені є вірним, відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає стягненню.

Щодо нарахованого 35 % штрафу у розмірі 789015,40 грн., суд зазначає, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

У разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Враховуючи положення вказаної статті ГК України та те, що договором передбачено в разі порушення покупцем строків оплати за товар (його партію), встановлених договором та /або специфікаціями покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 35 % від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобовязання, без застосування у договорі положення щодо кількості днів прострочки, а саме: понад 30 календарних днів. Державне підприємство Дослідне господарство ІЗВЕСТІЄ Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції НААН України" є підприємством державного сектору економіки згідно із положеннями Статуту, який міститься в матеріалах справи, то сторонами в договорі передбачена відповідальність, яка суперечить вимогам ст. 231 ГК України, а тому не може бути застосована протягом одного місяця.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 35 % штрафу підлягають задоволенню частково у розмірі 4 491,52 грн. за прострочення сплати платежу у розмірі 12832,92 грн., з відмовою у стягненні 784523,88 грн.

Пунктом 7.6. договору передбачено, що крім того, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України за порушення грошового зобовязання, покупець зобовязується сплатити постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки та 35 % річних від простроченої (неоплаченої) суми.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування - це спосіб захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання.

З постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошового зобовязання", вбачається, що кредитор вправі вимагати, в т.ч. в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних, як разом зі сплатою суми боргу, так і окремо від неї.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 35 % річних у розмірі 51 220,86 грн. та втрати від інфляції за жовтень 2016 у розмірі 63 121,23 грн. Розрахунки позивача перевірені судом за допомогою КП «Законодавство», є вірними, відповідають вимогам чинного законодавства та підлягають стягненню.

Заперечення відповідача щодо неможливості одночасного стягнення штрафу та пені, оскільки штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне стягнення за одне й те саме порушення є неправомірним, судом до уваги не приймаються з огляду на те, що штраф та пеня відповідно до ст. 549 ЦК України є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме правопорушення свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ст. 230 ГК України, яка передбачає, що штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статті 216-219, 223 Господарського кодексу України для учасників господарських відносин передбачають саме господарсько-правову відповідальність, а також містять визначення цього поняття, її заходи впливу у вигляді господарських санкцій, умови, принципи, підстави, строки її застосування тощо.

У сфері господарювання (ч. 2 ст. 217 ГК) заходами впливу господарсько-правої відповідальності до правопорушника є господарські санкції, які поділяються на такі види: відшкодування збитків; штрафні санкції: оперативно-господарські санкції. У сфері господарювання також передбачена можливість одночасного застосування до правопорушника (тобто разом) всіх видів господарських санкцій, що передбачені Господарським кодексом України, за одне й те саме правопорушення.

Відтак, одночасне застосування до правопорушника різних заходів впливу, що передбачені в рамках одного виду юридичної відповідальності, навіть всіх разом, але кожний з них один раз, за одне й те саме правопорушення, не є подвійним застосування до правопорушника одного виду юридичної відповідальності.

Позивач у своєму позові в цій справі просить суд застосувати господарсько-правову відповідальність один раз у вигляді штрафної санкції (певної грошової суми) у вигляді пені і штрафу, що передбачені Договором за порушення строків виконання грошового зобов'язання.

Так, за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть саме господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 і ч. 1 ст. 218 ГК).

Одним із видів господарських санкцій відповідно до ч. 2 ст. 217 ГК є штрафні санкції, до якої віднесено як штраф, так і пеню, що підтверджується ч. 1 ст. 230 ГК.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

У справі, що розглядається, договором передбачено господарсько-правову відповідальність за порушення умов договору у вигляді сплати неустойки - пені та штрафу, а отже, відповідач лише один раз притягнений до відповідальності за порушення строків оплати поставленого товару.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 09.04.2012 у справі№3-88нс11, від 27.04.2012 у справі №3-24гс12

Також, відповідачем не надано ані контррозрахунку суми позову, ані арифметичних зауважень до розрахунків позивача.

Щодо посилання відповідача на п. 10.1. договору, відповідно до якого договір вважається укладеним з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2016 включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобовязань за цим договором. Зобовязання сторін виконані. Частиною 4 ст. 631 ЦК України передбачено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Доказів сплати суми боргу в повному обсязі або частково відповідачем суду не надано.

Також, у судовому засіданні 27.02.2017 позивачем було підтримано клопотання про стягнення з відповідача витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 19 000,00 грн.

Статтею 44 ГПК України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката.

Позивачем в якості доказів отримання послуг адвоката надано до матеріалів справи договір про надання правничої допомоги та ведення справи в господарському суді №4 від 17.11.2016, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань на Адвокатське бюро «Дефініція ОСОБА_1», наказ № 1/К/DFN від 05.10.2016, Акт прийому-передачі виконаних робіт № 1 від 05.12.2016 на суму 19 000,00 грн., рахунок на оплату послуг адвоката № 8 від 05.12.2016 на суму 19 000,00 грн., свідоцтво № 345 від 19.10.2009, ордер серія ЧК № 008798 від 05.12.2016 (І т. а.с. 72 - 81), платіжне доручення № 211 від 16.01.2017 на суму 19 000,00 грн. (І т. а.с. 232).

З огляду на вищевикладене, враховуючи вимоги ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, а також те, що в розмір відшкодування судових витрат, у т.ч. оплати послуг адвоката, не повинен бути не співрозмірним, тобто явно завищеним з огляду на складність та обставини справи, суд приходить до висновку, що сума заявлених позовних вимог у розмірі 946 295,97 грн. та розмір оплати послуг адвоката 19 000,00 грн. є співрозмірними, оскільки позовна заява подана до суду у звязку з невиконанням відповідачем умов договору поставки ЗЗР в кредит 2016 № 005-ЩВ від 26.02.2016, судом проведено 3 судових засідання за участю адвоката ОСОБА_1, а тому відшкодуванню підлягають судові витрати в сумі 19 000, 00 грн. на оплату послуг адвоката.

Щодо зустрічних позовних вимог про визнання укладеною додаткової угоди № 1 від 12.10.2016 до договору поставки ЗЗР в кредит 2016 № 005-ЩВ від 26.02.2016 суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що 19.10.2016 позивач за зустрічним позовом направив на адресу відповідача за зустрічним позовом лист № 376 від 12.10.2016 з додатком: Додатковою угодою № 1 до договору поставки ЗЗР в кредит 2016 № 005-ЩВ від 26.02.2016, відповідно до якої пропонував внести зміни у п. 4.1. договору, а саме: «Покупець зобовязується здійснити оплату за товар у строк (термін) не пізніше 31.12.2016». Вказаний лист з пропозицією було отримано відповідачем за зустрічним позовом 22.10.2016 (І т. а.с. 101- 104, 212 - 215).

Частинами 1-2 ст. 642 ЦК України передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Листом від 19.10.2016 № 19/10, який був направлений ТОВ «Седна-Агро» на адресу позивача за зустрічним позовом та отриманий останнім 01.11.2016 (з урахуванням поштового обігу), відповідач за зустрічним позовом в черговий раз нагадав боржнику про необхідність негайної сплати заборгованості та штрафних санкцій, а також в категоричній формі відмовився від укладення будь-яких додаткових угод, які продовжують терміни розрахунків за отриманий товар. Зокрема в листі чітко вказано: «ТОВ «Седна-Агро» не погоджується на продовження термінів розрахунків по зазначеним договорам та відмовляє в укладенні додаткових угод щодо продовження термінів погашення визначеної заборгованості» (І т. а.с. 241 - - 244).

Відповідно до ст. 188 ГК України сторона, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Вказаний строк було дотримано відповідачем за зустрічною позовною заявою.

За таких обставин, суд вважає, що первинні позовні вимоги підлягають задоволенню частково, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Судові витрати за первісним позовом відносяться на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, за зустрічним позовом покладаються на позивача.

Також, в судовому засіданні 27.02.2017 судом встановлено, що 27.01.2017 відповідачем за первісним позовом - Державним підприємством Дослідне господарство ІЗВЄСТІЯ Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції НААН України", здійснено державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи № 9000334; зміну повного найменування, зміну скороченого найменування. Відповідно д Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, повне найменування Державне підприємство «Дослідне господарство «ШИРОКЕ» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції НААН України, місцезнаходження 72250, Запорізька область, Веселівський район, с. Широке, вул. Центральна, 1 (ІІ т. а.с. 33 -42, 48 - 49).

В матеріалах справи міститься постанова Президії НААН України, оформлена протоколом № 12 від 21.10.2015 «Про перейменування Державного підприємства Дослідне господарство ІЗВЄСТІЯ Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції НААН України", відповідно до п. 1. якої змінено найменування на Державне підприємство «Дослідне господарство «ШИРОКЕ» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції НААН України (ІІ т. а.с. 47).

Відповідно до нової редакції Статуту Державного підприємства «Дослідне господарство «ШИРОКЕ» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції НААН України, , підприємство засноване на основі державної власності, перебуває у віданні Національної академії аграрних наук України, як органу управління державним майном. Місцезнаходження: вул. Центральна, 1, с. Широке, Веселівський район, Запорізька область, Україна, 72250. Підприємство є правонаступником в частині землі, майна, майнових та немайнових прав і зобовязань Державне підприємство «Дослідне господарство «ІЗВЄСТІЯ» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції НААН України. Діюче найменування підприємства визначено постановою Національної академії аграрних наук України «Про перейменування Державного підприємства «Дослідне господарство «ІЗВЄСТІЯ» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції НААН України від 21.10.2015 (Протокол № 12, ІІ т. а.с. 50 - 59).

З огляду на викладене, відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) є Державного підприємства «Дослідне господарство «ШИРОКЕ» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції НААН України.

Згідно із п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись ст.ст. 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства Дослідне господарство ШИРОКЕ Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції НААН України" (72250, Запорізька область, с. Широке, вул. Центральна, 1, р/р 3097 в ПАТ КБ «ПравексБанк», МФО 380838, р/р 1 в ПАТ «Мегабанк» м. Харків, МФО 351629, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 - Агро (19100, Черкаська область, м. Монастирище, вул. Соборна, 3, р/р0023 в АТ «ОСОБА_6 Аваль» к м. Києві, МФО 380805, ) пеню у розмірі 42 938 (сорок дві тисячі девятсот тридцять вісім) грн. 48 коп., 35 % річних у розмірі 51 220 (пятдесят одна тисяча двісті двадцять) грн. 86 коп., втрати від інфляції у розмірі 63 121 (шістдесят три тисячі сто двадцять один) грн. 23 коп., 35 % штрафу у розмірі 4 491 (чотири тисячі чотириста девяносто одна) грн. 52 грн., судовий збір у розмірі 2 426 (дві тисячі чотириста двадцять шість) грн. 58 коп., витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 19 000 (девятнадцять тисяч) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. В задоволенні зустрічного позову відмовити.

Суддя К.В. Проскуряков

Рішення господарського суду набирає чинності протягом 10 днів із дня його підписання

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано 06.03.2017.