РІШЕННЯ

28.02.2017Справа №910/22632/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Багнюка І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/22632/16

за позовом Першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 2, м. Київ, в інтересах держави в особі Київської міської ради, м. Київ,

до відкритого акціонерного товариства «Проектно-будівельний комплекс «Схід», м. Київ,

про розірвання договору та повернення земельної ділянки,

за участю представників:

прокуратури - Винник О.О. (довіреність від 15.12.2015 №036704);

позивача - Самелюк К.О. (довіреність від 10.01.2017 № 225-КМР-21);

відповідача - не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Перший заступник керівника Київської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Київської міської ради (далі - КМР) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відкритого акціонерного товариства «Проектно-будівельний комплекс «Схід» (далі - Товариство) про розірвання договору оренди земельної ділянки від 17.08.2004 № б/н (зареєстрований 23.05.2005 № 63-6-00254; далі - Договір) та зобов'язання відповідача повернути земельну ділянку площею 2,1496 га, кадастровий № 8 000 000 000:63:689:0002, яка розташована по вул. Приколійній, 21 у Дарницькому районі м. Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2016 було порушено провадження у справі та призначено судовий розгляд на 24.01.2017.

12.01.2017 прокурор подав суду пояснення на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

24.01.2017 позивач подав суду письмові пояснення, в яких підтримав заявлений прокурором позов та просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2017 розгляд справи було відкладено на 07.02.2017 у зв'язку з неявкою представників відповідача.

07.02.2017 відповідач подав суду клопотання про припинення провадження у справі, в якому повідомив, що ним на підставі договору купівлі-продажу від 12.12.2008 № б/н (далі - Договір купівлі-продажу) було продано нерухоме майно - майновий комплекс за адресою: м. Київ, вул. Приколійна, 21.

Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного клопотання та припинення провадження у справі, виходячи з такого.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У пункті 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 11 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Товариство мотивує припинення провадження у справі тим, що: 12.12.2008 було укладено Договір купівлі-продажу, за умовами якого відповідач продав нерухоме майно, що знаходиться на спірній земельній ділянці - товариству з обмеженою відповідальністю «Спеціальна науково-реставраційна проектна будівельно-виробнича компанія «Схід-05» (далі - Компанія); у зв'язку із переходом права власності на нерухоме майно Компанії, Договір припинив свою дію відповідно до статті 7 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон).

Разом з тим, предметом даного господарського спору є розірвання Договору у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем зобов'язань зі сплати орендної плати.

Відповідач не подав суду належних доказів того, що новим власником було переоформлено право користування спірною земельною ділянкою, тощо.

З огляду на викладене, відсутні підстави для припинення провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмету спору.

07.02.2017 позивач подав суду письмові пояснення, в яких підтримав позов заявлений прокурором і просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник позивача у судовому засіданні заявив клопотання про відкладення судового розгляду та продовження строку вирішення спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2017 продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи на 28.02.2017 у зв'язку з неявкою представників відповідача.

Представники прокуратури та позивача у судовому засіданні 28.02.2017 надали пояснення по суті спору; позовні вимоги підтримали повністю.

Представники відповідача у судове засідання 28.02.2017 не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, вимоги ухвали суду не виконали, відзив на позовну заяву не подали.

Ухвали Господарського суду міста Києва було надіслано сторонам на адреси, зазначені у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 Постанови № 18 зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 ГПК України розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 28.02.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані прокурором та позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників прокуратури та позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Рішенням КМР від 19.12.2002 № 171/331 «Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею» (далі - Рішення № 171/331) було передано у довгострокову оренду на 25 років земельну ділянку площею 2,15 га по вул. Приколійній, 21 у Дарницькому районі міста Києва для експлуатації та обслуговування будівель і споруд виробничої бази.

На виконання вказаного рішення 17.08.2004 КМР (орендодавець) та Товариством (орендар) укладено Договір, за умовами якого:

- орендодавець на підставі пункту 14 Рішення № 171/331, за актом приймання-передачі передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку, визначену Договором (пункт 1.1 Договору);

- об'єктом оренди відповідно до Договору є земельна ділянка з такими характеристиками: місце розташування - на вул. Приколійній, 21 в Дарницькому районі м. Києва; розмір - 2 ,1496 га; цільове призначення - для експлуатації та обслуговування будівель і споруд виробничої бази; кадастровий номер - :63:689:0002 (пункт 2.1 Договору);

- Договір укладено на 25 років (пункт 3.1 Договору);

- визначена Договором орендна плата за земельну ділянку становить платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою у грошовій формі (пункт 4.1 Договору);

- річна орендна плата на земельну ділянку встановлюється у розмірі 1,5 відсотків від нормативної грошової оцінки (7 752 674,03 грн. - пункт 2.2 Договору оренди) (пункт 4.2. Договору);

- оренда плата вноситься орендарем за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом тридцяти календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця на рахунок 0003, КЕКЛ 130050200 у УДК у м. Києві, МФО 820019. Одержувач ФУ у Дарницькому районі м. Києва, ідентифікаційний код: 260777885. Питання сплати податку на додану вартість та інших податкових платежів, що пов'язані з виконанням Договору вирішуються орендарем в установленому законодавством України порядку (пункт 4.5 Договору);

- орендар зобов'язується уточнювати банківські реквізити і назву отримувача орендної плати (пункт 4.6 Договору);

- контроль за правильністю обчислення і справляння орендної плати, нарахування пені за несвоєчасну сплату орендної плати та її стягнення здійснює районний податковий орган за місцем розташування земельної ділянки (пункт 4.9 Договору);

- орендар зобов'язується приступати до використання земельної ділянки в строк, встановлений Договором, та після підписання Договору і акту приймання-передачі земельної ділянки та державної реєстрації Договору; своєчасно вносити орендну плату; повернути земельну ділянку орендодавцю у стані, придатному для її подальшого використання після припинення дії Договору; у строки, встановлені чинним законодавством, звітувати перед податковими органами району за місцем розташування земельної ділянки про сплату орендної плати; у п'ятиденний строк після державної реєстрації Договору надати копію Договору до районного податкового органу за місцем розташування земельної ділянки (пункт 8.4 Договору);

- Договір може бути достроково розірваний у разі невиконання або неналежного виконання орендарем обов'язків, визначених у пунктах 5.1 та 8.4 Договору (пункт 11.5 Договору);

- разі припинення або розірвання Договору орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених Договором (пункт 11.8 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача - Київським міським головою Омельченком О.О., який діяв на підставі статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування», та від відповідача - головою правління Єгоровим Е.Б., який діяв на підставі статуту, та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорено, не визнано недійсним, не розірвано.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої та другої статті 283 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Відповідно до частини першої статті 93 Земельного кодексу України та статті 1 Закону право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Отже, за правовою природою укладений сторонами Договір є договором оренди земельної ділянки.

Як визначено частинами першою та другою статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Прокурор вказує, що через систематичну несплату орендної плати відповідачем станом на 30.08.2016 виникла заборгованість за Договором у сумі 1 680 034,49 грн., що підтверджується інформацією (довідка від б/д № б/н), яка надана державною податковою інспекцією у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві (далі - ДПІ).

Слід зазначити, що КМР було повідомлено про існування заборгованості з орендної плати за Договором з 30.10.2009 у сумі 1 138 905,50 грн. ще 18.08.2014 (лист ДПІ від 18.08.2014 № 4659/9/26-51-25-35).

Разом з тим, позов було подано лише у грудні 2016 року прокурором.

У відповідності до вимог пункту 2 статті 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Нормами статті 2 ГПК України та резолютивною частиною рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 по справі № 1-1/99, З-рп/99 визначено, що прокурори вправі звертатися до суду з позовами в інтересах держави в особі органів державної влади. В позові прокурор самостійно визначає в чому саме полягає порушення інтересів держави, обґрунтовує їх захист.

Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» районні у містах ради та їх виконавчі органи відповідно до Конституції та законів України здійснюють управління нерухомим майном, що належить до комунальної власності територіальних громад районів у містах, формують, затверджують, виконують відповідні бюджети та контролюють їх виконання.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Оскільки КМР з 2014 року не вживало відповідних заходів спрямованих на подання позову до суду з вимогами про розірвання Договору та повернення земельної ділянки, то прокурор правомірно здійснює представництво інтересів держави в порядку статті 23 вказаного Закону.

Водночас, бездіяльність КМР та її структурних підрозділів та виконавчих органів КМР (зокрема, Департаменту земельних ресурсів) призвела до витрат з бюджету прокуратури (сплата судового збору за подання даного позву) та необхідності реагування працівникам прокуратури. Опосередковано заходи прокурорського реагування викликані бездіяльністю КМР та її структурних підрозділів та виконавчих органів КМР (зокрема, Департаменту земельних ресурсів).

Відповідач повідомив суд, що 12.12.2008 продав нерухоме майно, яке знаходиться на спірній земельній ділянці, а тому, на думку Товариства, Договір припинив свою дію в порядку статті 7 Закону.

Відповідно до частини третьої статті 7 Закону до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Разом з тим, відповідач не подав суду жодного документального підтвердження того, що ним були вжиті відповідні заходи для розірвання Договору, у зв'язку із продажем нерухомого майна та/або належного повідомлення КМР про зміну власника нерухомого майна.

Судом встановлено, що; відповідач в порушення умов Договору та норм чинного законодавства України належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання зі сплати орендних платежів з 30.01.2009 та подання звітів до податкової інспекції за місцем знаходження земельної ділянки, що підтверджується листом ДПІ; Товариство про відчуження нерухомого майна, яке знаходиться на спірній ділянці належним чином не повідомило.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частинами першою та другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Нормами статті 13 Закону встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати.

На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України (частина перша статті 32 Закону).

Отже, порушення орендарем такої умови Договору як невнесення орендної плати є істотним і слугує достатньою правовою підставою для дострокового розірвання договору оренди в судовому порядку.

Таким чином, позовні вимоги про розірвання Договору є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 34 Закону у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Оскільки Договір розірвано в судовому порядку, у зв'язку із істотним порушенням відповідачем його умов, то позовні вимоги в частині повернення земельної ділянки також підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи прокурора та позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати договір оренди земельної ділянки від 17.08.2004 (кадастровий номер земельної ділянки № 8 000 000 000:63:689:0002, загальна площа 2,1496 га, розташована по вул. Приколійній, 21 у Дарницькому районі міста Києва), укладений Київською міською радою (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36; ідентифікаційний код 22883141) та відкритим акціонерним товариством «Проектно-будівельний комплекс «Схід» (02099, м. Київ, вул. Приколійна, 21; ідентифікаційний код 24089370), зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 23.05.2005 за № 63-6-00254 у книзі записів державної реєстрації договорів.

3. Зобов'язати відкрите акціонерне товариство «Проектно-будівельний комплекс «Схід» (02099, м. Київ, вул. Приколійна, 21; ідентифікаційний код 24089370) повернути Київській міській раді (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36; ідентифікаційний код 22883141) земельну ділянку, кадастровий номер № 8 000 000 000:63:689:0002, загальною площею 2,1496 га, розташовану по вул. Приколійній, 21 у Дарницькому районі міста Києва.

4. Стягнути з відкритого акціонерного товариства «Проектно-будівельний комплекс «Схід» (02099, м. Київ, вул. Приколійна, 21; ідентифікаційний код 24089370) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь Прокуратури міста Києва (03150, м. Київ, вул. Предславинська, 45/9; ідентифікаційний код: 02910019) 2 756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн. судового збору.

5. Після набрання рішенням законної сили видати відповідні накази.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 06.03.2017.

Суддя І.Д. Курдельчук