КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2017 р. Справа№ 910/963/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Мартюк А.І.

Алданової С.О.

секретар: Горбунова М.Є.

за участю представників:

позивача: Стасюк П.Ю.;

відповідача: не з'явився;

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Груп"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 23.01.2017р.

у справі №910/963/17 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Груп"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про відшкодування 165 849,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2017р. у справі №910/963/17 позовну заяву з доданим до неї матеріалами було повернуто позивачу без розгляду на підставі п.п.1, 6 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва у справі №910/963/17 від 23.01.2017р. та передати справу на розгляд до місцевого господарського суду.

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було невірно застосовано норми процесуального права, зокрема, ст. ст. 54, 56, 63 Господарського процесуального кодексу України, що на думку позивача призвело до безпідставного повернення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.02.2017р. (головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Алданова С.О., Мартюк А.І.) апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 02.03.2017р.

В судове засідання 02.03.2017р. з'явився представник позивача, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, ухвалу Господарського суду міста Києва у справі №910/963/17 від 23.01.2017р. та передати справу на розгляд до місцевого господарського суду.

Представник відповідача в судове засідання 02.03.2017р. не з'явився, про поважність причин нез'явлення суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Оскільки явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обов'язковою, зважаючи на обмеженість строку розгляду апеляційної скарги на ухвали суду, а також приймаючи до уваги наявні у справі докази належного повідомлення представників сторін про місце, дату та час судового розгляду, апеляційний суд визнав можливим розглядати справу у відсутність представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 02.03.2017р. було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс-Груп" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) про відшкодування 165 849,60 грн. збитків, завданих внаслідок нестачі (втрати) вантажу, який перевозився відповідачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2017р. у справі №910/963/17 позовну заяву з доданим до неї матеріалами було повернуто позивачу без розгляду на підставі п.п.1, 6 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, з посиланням на те, що позивачем не було надано доказів, які б підтверджували повноваження ОСОБА_3, який підписав позовну заяву, діяти від імені позивача, як директора (протокол, наказ, тощо), а також не надано доказів надіслання відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Колегія суддів не погоджується з висновками місцевого господарського суду, вважає їх необґрунтованими, виходячи з наступного.

Форма і зміст позовної заяви, а також перелік документів, які додаються до неї визначені в ст. ст. 54- 58 Господарського процесуального кодексу України.

Недодержання вимог названих статей Господарського процесуального кодексу України тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Згідно з ч.3 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Наслідки недотримання вищевказаних вимог визначені в п.1 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, згідно якою суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Водночас, у застосуванні положень п.1 ч.1 ст. 63, а також п.1 ч.1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України у випадках, коли позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, слід мати на увазі таке.

Якщо господарський суд має сумніви стосовно наявності у особи, яка підписала позовну заяву, відповідних повноважень, він у процесі підготовки справи до судового розгляду витребовує у позивача докази на підтвердження таких повноважень. У разі їх неподання суд виносить ухвалу про залишення позову без розгляду. Якщо позовну заяву підписано особою на підставі виданої їй довіреності, до заяви має бути додано оригінал або належно завірену копію такої довіреності. У разі коли до позовної заяви, підписаної представником позивача, не додано оригіналу або належно завіреної копії довіреності, але в цій заяві вміщено посилання на номер і дату довіреності, то господарський суд, приймаючи заяву до розгляду, витребовує у позивача таку довіреність, а в разі її неподання виносить ухвалу про залишення позову без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України (аналогічна правова позиція наведена в п.3.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. (із змінами та доповненнями) «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява підписана директором позивача ОСОБА_3 Тобто, в позовній заяві чітко вказано відомості про прізвище та посаду особи, яка підписала позов.

Окрім того, до апеляційної скарги додано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідно до якої керівником товариства позивача є ОСОБА_3, а також наказ №33 від 01.11.2005р. про призначення ОСОБА_4 директором позивача відповідно до протоколу зборів засновників товариства №2 від 26.10.2005р.

Таким чином, матеріали справи містять всі необхідні докази на підтвердження належного і достатнього обсягу повноважень у особи, яка підписала позов, а тому підстави для застосування положень п.1 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України у суду були відсутні.

В ч.1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

На підтвердження надіслання відповідачу позовної заяви з доданими до неї документами позивачем було надано фіскальний чек від 19.01.2017р. та опис вкладення у цінний лист.

Як уже зазначалось вище, місцевий господарський суд повернув позов з посиланням на п.6 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

При цьому місцевий господарський суд у своїй ухвалі зазначив про те, що в наданій поштовій квитанції (фіскальному чеку) вказаний поштовий індекс 03150, тоді як відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб від 23.01.2017р. індексом місцезнаходження відповідача є 03680, як зазначено у доданому позивачем описі вкладення, у зв'язку з чим місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що в наданій поштовій квитанції від 19.01.2017р. зазначено не вірний поштовий індекс відповідача, що ставить під сумнів направлення позовної заяви на вірну адресу.

З цього приводу судом було з'ясовано наступне. Згідно з поясненнями позивача, індекс відповідача в розрахунковому документі було змінено працівником відділення поштового зв'язку з посиланням на внесені зміни до поштових індексів, внаслідок чого змінився поштовий індекс адреси вул. Тверська, 5 у м. Києві з 03680 на 03150.

На підтвердження викладеного до апеляційної скарги позивачем було додано роздруківку з офіційного сайту Укрпошти, згідно з якою поштовим індексом адреси вул. Тверська, будинок 5 у м. Києві є 03150.

Проте, вказана обставина взагалі не з'ясовувалася місцевим господарським судом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 65 Господарського процесуального кодексу України в необхідних випадках суддя може вчиняти такі дії по підготовці справи до розгляду, як витребування від сторін документів.

Тобто, у разі недостатності поданих позивачем доказів, суд першої інстанції не був позбавлений права і можливості витребувати у нього необхідні докази у процесі підготовки справи до розгляду, але відповідні дії вчинені судом не були.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що до позову було надано належні докази на підтвердження надіслання відповідачу позовної заяви з доданими до неї документами, а тому в даному конкретному випадку п.6 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України не підлягав застосуванню.

Згідно зі ст. ст. 32, 34 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги позивача підтвердились під час розгляду даної справи, що свідчить про невірне застосування Господарським судом міста Києва норм процесуального права при прийнятті ухвали від 23.01.2017р. у справі №910/963/17.

Згідно зі ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Частиною 5 статті 106 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до положень ч.7 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України, у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала Господарського суду міста Києва від 23.01.2017р.- скасуванню, з направленням справи №910/963/17 на розгляд Господарського суду міста Києва.

Відносно витрат позивача по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Як уже зазначалось вище, у справі №910/963/17 судом апеляційної інстанції було переглянуто та скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у ч.7 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, тому розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом апеляційної скарги, повинен здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України (аналогічна правова позиція викладена в п.4.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (із змінами та доповненнями)).

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 32-34, 43, 49, 54, 56, 63, 75, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Груп" на ухвалу Господарського суду міста Києва у справі №910/963/17 від 23.01.2017р. задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва у справі №910/963/17 від 23.01.2017р. скасувати, а справу №910/963/17 передати на розгляд Господарського суду міста Києва.

3. Матеріали справи №910/963/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді А.І. Мартюк

С.О. Алданова