ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

попереднього засідання

"15" лютого 2017 р. Справа № 911/2581/14

за заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра, м. Київ

до ОСОБА_1 акціонерного товариства Макарово, Київська обл., Макарівський район, с. Калинівка

про банкрутство

Суддя Лопатін А.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання.

Обставини справи:

У провадженні господарського суду Київської області перебуває справа № 911/2581/14 за заявою Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" про банкрутство ОСОБА_1 акціонерного товариства "Макарово".

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.03.2016 р. порушено провадження у справі № 911/2581/14 про банкрутство ЗАТ Макарово, визнано ПАТ Комерційний банк Надра кредитором ЗАТ Макарово з безспірними грошовими вимогами у розмірі 66172862,80 грн., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, відповідно до ст. 19 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, введено процедуру розпорядження майном ОСОБА_1 акціонерного товариства Макарово та призначено у справі розпорядником майна арбітражного керуючого ОСОБА_2, зобовязано розпорядника майна боржника подати до господарського суду реєстр вимог кредиторів у термін до 23.05.2016 р., розгляд справи у попередньому засіданні призначено на 25.05.2016 р., зобовязано розпорядника майна боржника провести інвентаризацію майна ЗАТ Макарово та дані за її результатами подати до суду у термін до 23.05.2016 р.

04.04.2016 р. за № 30040 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України розміщено оголошення (повідомлення) про порушення провадження у справі про банкрутство ЗАТ Макарово.

07.04.2016 р. до господарського суду Київської області від ЗАТ Макарово надійшла апеляційна скарга на ухвалу господарського суду Київської області від 30.03.2016 р.

Крім того, 07.04.2016 р. представником ЗАТ Макарово подано клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду апеляційною судовою інстанцією апеляційної скарги.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.04.2016 р. провадження у справі № 911/2581/14 зупинено до повернення матеріалів справи № 911/2581/14 до господарського суду Київської області з апеляційної судової інстанції.

Враховуючи наявність оскарження ухвали суду від 30.03.2016 р. матеріали даної справи було скеровано до Київського апеляційного господарського суду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2016 р. апеляційну скаргу ЗАТ Макарово залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду Київської області від 30.03.2016 р. у справі № 911/2581/14 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.10.2016 р. касаційну скаргу голови ліквідаційної комісії ЗАТ Макарово ОСОБА_3 залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду Київської області від 30.03.2016 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2016 р. у справі № 911/2581/14 залишено без змін.

27.10.2016 р. до господарського суду Київської області повернуто матеріали дано справи, що підтверджується відміткою канцелярії суду на супровідному листі Вищого господарського суду України.

За час перебування матеріалів даної справи в вищих судових інстанціях до господарського суду Київської області надійшли наступні документи:

- 29.04.2016 р. від ПАТ КБ Надра кредиторська заява на суму 102966740,54 грн.

- 23.05.2016 р. від розпорядника майна боржника письмові пояснення та документи для долучення до матеріалів даної справи.

- 01.07.2016 р. від ПАТ КБ Надра заява про поновлення провадження у даній справі.

Крім того, 28.10.2016 р. представником ПАТ КБ Надра подано заяву про поновлення провадження у даній справі.

Ухвалою господарського суду Київської області від 31.10.2016 р. поновлено провадження у справі, розгляд кредиторських вимог ПАТ КБ Надра та розгляд справи у попередньому засіданні суду призначено на 14.12.2016 р.

14.11.2016 р. на поштову адресу господарського суду Київської області від розпорядника майна боржника надійшла заява про дострокове припинення обовязків останньої.

23.11.2016 р. через канцелярію господарського суду Київської області арбітражним керуючим ОСОБА_4 подано заяву про участь у справі про банкрутство.

09.12.2016 р. через канцелярію господарського суду Київської області арбітражним керуючим ОСОБА_5 подано заяву про участь у справі про банкрутство.

12.12.2016 р. через канцелярію господарського суду Київської області розпорядником майна боржника подано клопотання, яким остання просить розглядати справи без її участі.

12.12.2016 р. через канцелярію господарського суду Київської області арбітражним керуючим ОСОБА_6 подано заяву про участь у справі про банкрутство.

13.12.2016 р. через канцелярію господарського суду Київської області головою ліквідаційної комісії ЗАТ Макарово подано клопотання про зупинення провадження у справі.

14.12.2016 р. через канцелярію господарського суду Київської області ОСОБА_3 подано письмові пояснення.

14.12.2016 р. через канцелярію господарського суду Київської області представником ТОВ "Міленіум-Телеком" подано письмові пояснення.

14.12.2016 р. через канцелярію господарського суду Київської області арбітражним керуючим ОСОБА_7 подано заяву про участь у справі про банкрутство.

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.12.2016 р. залишено без задоволення клопотання голови ліквідаційної комісії ЗАТ Макарово про зупинення провадження у справі, розгляд кредиторських вимог ПАТ КБ Надра, розгляд справи у попередньому засіданні суду відкладено, розгляд заяви арбітражного керуючого ОСОБА_5, розгляд заяви арбітражного керуючого ОСОБА_6, розгляд заяви арбітражного керуючого ОСОБА_7 призначено на 18.01.2017 р.

27.12.2016 р. через канцелярію господарського суду Київської області представником ПАТ КБ Надра подано клопотання, яким останній просить долучити до матеріалів справи документи.

10.01.2017 р. через канцелярію господарського суду Київської області представником ПАТ КБ Надра подано клопотання, яким останній просить долучити до матеріалів справи документи.

16.01.2017 р. через канцелярію господарського суду Київської області арбітражним керуючим ОСОБА_6 подано доповнення до заяви арбітражного керуючого про участь у справі.

18.01.2017 р. через канцелярію господарського суду Київської області головою ліквідаційної комісії ЗАТ Макарово подано письмові пояснення за результатами розгляду додаткових кредиторських вимог ПАТ КБ Надра.

Ухвалою суду від 18.01.2017 р. розгляд кредиторських вимог ПАТ КБ Надра, розгляд справи у попередньому засіданні суду, розгляд заяви розпорядника майна боржника про дострокове припинення обовязків, розгляд заяви арбітражного керуючого ОСОБА_4, розгляд заяви арбітражного керуючого ОСОБА_5, розгляд заяви арбітражного керуючого ОСОБА_6, розгляд заяви арбітражного керуючого ОСОБА_7 відкладено на 25.01.2017 р., повторно зобовязано розпорядника майна боржника подати до суду письмові пояснення щодо своєї позиції стосовно доцільності розгляду грошових вимог, які не було подано до суду після оприлюднення оголошення про порушення провадження у даній справі, яке мало місце 04.04.2016 р. за № 30040, проте їх кредиторські заяви містяться в матеріалах справи, повторно зобовязано Ірпінську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області подати до суду письмові пояснення щодо актуальності їх грошових вимог до ЗАТ Макарово.

23.01.2017 р. через канцелярію суду боржником подано письмові пояснення на судове засідання 25.01.2017 р.

23.01.2017 р. через канцелярію суду ПАТ КБ Надра подано заперечення на пояснення голови ліквідаційної комісії боржника.

25.01.2017 р. через канцелярію суду арбітражним керуючим ОСОБА_4 подано клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

25.01.2017 р. боржником через канцелярію суду подано клопотання про витребування доказів, яким боржник просить суд витребувати в ПАТ КБ Надра підтверджувальні документи, а саме: банківські виписки щодо порядку використання перерахованих ДВС України 6261347,54 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором № 53/КЛ/2007-787 від 17.09.2007 р. згідно з рішенням господарського суду Київської області в справі № 26/064-11 від 10.05.2012 р.; банківські виписки щодо порядку використання перерахованих ДВС України 10828179,12 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором № 51/КЛ/2007-978/980 від 17.09.2007 р. згідно з рішенням господарського суду Київської області № 26/058 від 18.04.2012 р., витребувати в ПАТ КБ Надра службову записку № 14709 від 24.07.2009 р. щодо припинення нарахування процентів за кредитним договором та повну інформацію про час та підстави поновлення нарахування відсотків за вказаним кредитним договором № 51/КЛ/2007-978/980 від 17.09.2007 р., № 52/КЛ/2007-978 від 17.09.2007 р. від 19.09.2007 р., починаючи з 17.09.2007 р. по 10.01.2017 р., в т.ч. позичковому рахунку, рахунку для сплати процентів, рахунку для сплати комісії за видачу кредитних коштів, рахунку для сплати комісії за управління кредитом, обліку пені за порушення строків оплати кредиту, обліку пені за порушення строків сплати відсотків за кредитом, обліку інфляційних витрат та 3% річних за порушення строків оплати кредиту, обліку інфляційних втрат та 3% річних за порушення строків сплати відсотків за кредит, обліку інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.01.2017 р. заяву арбітражного керуючого ОСОБА_2 від 09.11.2016 р. № 01-34/68 про дострокове припинення повноважень останньої як розпорядника майна ЗАТ Макарово задоволено, звільнено арбітражного керуючого ОСОБА_2 від виконання повноважень розпорядника майна ЗАТ Макарово, призначено розпорядником майна ЗАТ Макарово арбітражного керуючого ОСОБА_6, заяви арбітражних керуючих ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 про участь в даній праві залишено без задоволення, розгляд кредиторських вимог ПАТ КБ Надра та розгляд справи в попередньому засіданні суду відкладено, а розгляд клопотання боржника про витребування доказів призначено на 15.02.2017 р.

10.02.2017 р. через канцелярію суду головою ліквідаційної комісії боржника подано клопотання про зупинення провадження у справі № 911/2581/14. Вказане клопотання залишене без задоволення, про що винесено відповідну ухвалу суду.

15.02.2017 р. через канцелярію суду розпорядником майна боржника подано письмові пояснення щодо заявлених до ЗАТ Макарово кредиторських вимог.

Присутнім в судовому засіданні представником ПАТ КБ Надра подано заперечення на письмові пояснення до судового засідання 25.01.2017 р., подані головою ліквідаційної комісії боржника.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши присутніх учасників судового процесу, судом встановлено наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, 25.01.2017 р. боржником подано клопотання про витребування доказів, яким останній просить суд витребувати в ПАТ «КБ «Надра» підтверджувальні документи (банківські виписки):

- щодо порядку використання перерахованих ДВС України 6261347,54 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором № 53/КЛ/2007-787 від 17.09.2007 р. згідно з рішенням господарського суду Київської області від 10.05.2012 р. у справі № 26/064-11;

- щодо порядку використання перерахованих ДВС України 10828179,12 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором № 51/КЛ/2007-978/980 від 17.09.2007 р. згідно з рішенням господарського суду Київської області від 18.04.2012 р. у справі № 26/058-11.

Крім того, вказаним клопотанням боржник просить суд витребувати в банку: службову записку № 14709 від 24.07.2009 р. щодо припинення нарахування процентів за кредитними договорами та повну інформацію про час та підстави поновлення нарахування відсотків за вказаними кредитними договорами № 51/КЛ/2007-978/980 від 17.09.2007 р., № 52/КЛ/2007-978 від 17.09.2007 р., № 53/КЛ/2007-987 від 17.09.2007 р.; банківські виписки, що підтверджують рух коштів по всім рахункам, відкритим ЗАТ «Макарово» за вказаними кредитними договорами за період з 17.09.2007 р. по 10.01.2017 р.

Відповідно до приписів частини першої статті 38 ГПК України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів.

Частиною другою вищевказаної статті ГПК України встановлено, що у клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, що перешкоджають його наданню;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація;

4) обставини, які може підтвердити цей доказ.

Проте, боржником не долучено до вказаного клопотання доказів, які б підтверджували відсутність можливості у останнього надати інформацію щодо порядку використання перерахованих ДВС України 6261347,54 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором № 53/КЛ/2007-787 від 17.09.2007 р. згідно з рішенням господарського суду Київської області від 10.05.2012 р. у справі № 26/064-11; щодо порядку використання перерахованих ДВС України 10828179,12 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором № 51/КЛ/2007-978/980 від 17.09.2007 р. згідно з рішенням господарського суду Київської області від 18.04.2012 р. у справі № 26/058-11 та службову записку № 14709 від 24.07.2009 р. щодо припинення нарахування процентів за кредитними договорами та повну інформацію про час та підстави поновлення нарахування відсотків за вказаними кредитними договорами № 51/КЛ/2007-978/980 від 17.09.2007 р., № 52/КЛ/2007-978 від 17.09.2007 р., № 53/КЛ/2007-987 від 17.09.2007 р., оскільки відсутні докази, що боржник самостійно звертався до банку з відповідними запитами стосовно надання вищенаведених документів.

За таких обставин, вказане клопотання боржника в зазначеній вище його частині є необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд зазначає, що порядок використання перерахованих ДВС України 6261347,54 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором № 53/КЛ/2007-787 від 17.09.2007 р. та 10828179,12 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором № 51/КЛ/2007-978/980 від 17.09.2007 р. був предметом розгляду в судовому засіданні 30.03.2016 р. в даній справі, вказаним обставинам надано судом оцінку, про що зазначено в мотивувальній частині ухвали суду від 30.03.2016 р.

Крім того, що стосується клопотання боржника в частині витребування банківських виписок, що підтверджують рух коштів по всім рахункам, відкритим ЗАТ «Макарово» за вказаними кредитними договорами за період з 17.09.2007 р. по 10.01.2017 р., суд також відмовляє в задоволенні даного клопотання (в зазначеній частині), з огляду на наступне:

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що банківські виписки є необхідними для зясування обставин, повязаних із визначенням дійсних облікових даних ПАТ «КБ «Надра» щодо фактичної заборгованості ЗАТ «Макарово».

Згідно з приписами статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

В ході аналізу поданих ПАТ „Комерційний банк „Надра доказів на підтвердження своїх грошових вимог до ЗАТ «Макарово», судом встановлено, що їх достатньо для розгляду в даному судовому засіданні вказаних кредиторських вимог та, відповідно, встановлення фактичного розміру заборгованості ЗАТ «Макарово» перед банком, а тому враховуючи приписи статті 34 ГПК України, суд не вбачає необхідності у витребуванні банківських виписок що підтверджують рух коштів по всім рахункам, відкритим ЗАТ «Макарово» за вказаними кредитними договорами за період з 17.09.2007 р. по 10.01.2017 р.

З матеріалів вбачається, що 04.04.2016 р. за № 30040 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України розміщено оголошення (повідомлення) про порушення провадження у справі про банкрутство ЗАТ Макарово.

Згідно з частиною першою статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Відповідно до частини другої ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

Протягом встановленого Законом строку до господарського суду Київської області з кредиторською заявою звернулось ПАТ «Комерційний банк «Надра» на суму 102966740,54 грн.

Розглянувши вказані грошові вимоги ПАТ «Комерційний банк «Надра», судом встановлено наступне:

1. 17.09.2007 р. між ВАТ КБ „Надра, правонаступником якого є ПАТ „Комерційний банк „Надра (банк) та ОСОБА_1 акціонерним товариством „Макарово (позичальник, боржник) було укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії з вільним режимом кредитування № 51/КЛ/2007-978/980 від 17.09.2007 року, предметом якого є порядок та умови надання банком позичальнику кредитних коштів в межах мультивалютної кредитної лінії на наступних умовах: - банк встановлює ліміт заборгованості за кредитною лінією в сумі, яка не може перевищувати еквівалент 1 969 660,94 євро (п.п. 1.1.1 договору); - термін користування кредитною лінією встановлюється з 17.09.2007 року по 17.09.2012 року включно (п.п. 1.1.2 договору); - відсоткова ставка за користування кредитною лінією складає 12,5 % відсотків річних в Евро та 18,5 % відсотків річних у гривні.

Договір вступає в силу з моменту підписання і діє до повного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором (п. 6.4 договору).

Згідно п. 1.2 договору видача коштів в межах кредитної лінії здійснюється окремими траншами як в валюті ліміту так і в гривні після подачі позичальником письмових заявок на видачу траншу відповідно до п.3.2 цього договору.

Відповідно до п.п. 3.1.1. договору банк зобовязаний по мірі надання позичальником письмових заявок на видачу траншів в межах кредитної лінії, відповідно до п.п. 3.2.1 цього договору, надавати позичальнику транші у безготівковій формі з позичкового рахунку № 6001, відкритого в філії ВАТ КБ „Надра Київське РУ, МФО 320564, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника у філії ВАТ КБ „Надра Київське РУ, МФО 320564 № 6001.

Згідно п.п. 3.2.3 договору позичальник зобовязаний здійснювати щомісячне погашення нарахованих відсотків за траншами кредитної лінії в валюті траншу в строк до 5 числа місяця, наступного за звітним (якщо 5 (пяте) число припадає на вихідний (святковий, неробочий) день, то не пізніше першого робочого дня, що слідує за цим вихідним днем) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок № 6001 в філії ВАТ КБ „Надра Київське РУ, МФО 320564.

Позичальник зобовязаний здійснювати погашення отриманих траншів в межах кредитної лінії згідно п. 2.3, п. 2.4 в валюті траншу шляхом перерахування грошових коштів на рахунок № 6001 в філії ВАТ КБ „Надра, Київське РУ, МФО 320564 (п.п. 3.2.4 договору).

Відповідно до п.п. 3.3.8 договору банк має право вимагати дострокового погашення траншів, виданих в межах кредитної лінії і нарахованих відсотків за ними у випадку хоча б одноразового порушення позичальником строку повернення відсотків за кредитом та/або кредиту (його частини), а також у разі порушення позичальником будь-яких інших умов цього договору та договорів, що забезпечують виконання зобовязань позичальника за цим договором.

Додатковими угодами до кредитного договору сторони обумовлювали видачу позичальнику банком окремих кредитних траншів, змінювали графік зниження ліміту по кредитній лінії, збільшували ліміт кредитування по кредитній лінії.

Згідно з частиною першою ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Банк належним чином виконав свої зобовязання за вищевказаним договором, тоді як боржник порушив взяті на себе зобовязання, що встановлено рішенням суду від 18.04.2012 р. у справі № 26/058-11.

Так, вищенаведеним рішенням суду позов задоволено повністю, стягнуто з ЗАТ „Макарово на користь ПАТ „Комерційний банк „Надра 17 510 726, 27 грн. заборгованості за кредитом, 7 150 925,89 грн. заборгованості за процентами, 173 802,66 пені за порушення строку сплати кредиту, 109 249,12 грн. пені за порушення сплати процентів, 1 629 141, 94 грн. інфляційних витрат за порушення сплати кредиту, 597 101,13 грн. інфляційних витрат за порушення сплати процентів, 25 500,00 грн. державного мита, 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Разом з тим, чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження щодо його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін вказаного договору та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України (постанова від 23.01.2012 р. у справі № 37/64). Відповідно до ст. 111-28 ГПК України рішення ВСУ, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного суду України.

З огляду на викладене, враховуючи, що кредитний договір між сторонами не був розірваний або у встановленому законодавством порядку припинений, а боржник не погасив у повній мірі заборгованість за вказаним кредитним договором, банком за період, який не був предметом розгляду в справі № 26/058-11, заявлено грошові вимоги на суму 38572112,01 грн., з яких:

13245862,26 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом;

257096,69 грн. пені за прострочення погашення процентів;

3836672,35 грн. пені за прострочення погашення кредиту;

14428838,45 грн. інфляційних втрат по тілу кредиту;

4749774,16 грн. інфляційних втрат по простроченим процентам за користування кредитом;

1577054,62 грн. 3% річних від простроченої суми кредиту;

476813,48 грн. 3% від простроченої суми процентів за користування кредитом.

Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною другою ст. 625 ЦК України унормовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно частини першої ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Частиною першою ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною третьою цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 4.1 договору за несвоєчасне повернення кредитної лінії та/або відсотків за нею в тому числі, предявлених до дострокового погашення, позичальник сплачує банку пеню у розмірі діючої на період прострочення подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої суми за кожний день прострочення.

Судом, перевіривши порядок та строки нарахування вищенаведеної заборгованості, встановлено відсутність будь-яких порушень чинного законодавства України та умов кредитного договору № 51/КЛ/2007-978/980 від 17.09.2007 р. при здійсненні банком відповідних розрахунків.

Таким чином, враховуючи, що боржником ні в добровільному, ні в примусовому порядку виконано вищезазначене рішення суду в повній мірі не було, банк правомірно звернувся до суду з додатковими вимогами до боржника, які складаються з нарахованих процентів за користування кредитом, 3% річних від простроченої суми кредиту та суми процентів, інфляційних втрат від простроченої суми кредиту та суми процентів, пені за прострочення погашення кредиту та процентів, а заборгованість боржника становить 38572112,01 грн.

2. 17.09.2007 р. між ВАТ КБ Надра, яке в подальшому було перейменовано на ПАТ КБ Надра (банк, кредитор) та ЗАТ Макарово(позичальник, боржник) укладено кредитну угоду №52/КЛ/2007-978 (далі-Договір).

Пунктами 2.1, 4.4, 4.6, 6.1.1 та 8.1 Договору передбачено, що предметом цього договору є порядок та умови надання банком позичальнику кредитних коштів у розмірі 2 398 465,00 євро.

Кредит надається однією або кількома частинами (траншами) шляхом підписання додаткових угод до цієї угоди.

Графік повернення траншів кредиту встановлюється у додаткових угодах до цієї кредитної угоди, якими обумовлюється видача траншів за кредитом, якщо сторони не домовились про інше.

Нездійснення позичальником платежів на користь банку (будь-яку суму, належну до сплати), на умовах та у строки, визначені цією угодою визнається сторонами як подія невиконання зобовязань.

Угода набуває чинності з дати її підписання повноважними представниками сторін та скріплення печатками і залишається чинною до дати повного виконання сторонами зобовязань за цією кредитною угодою відповідно до її положень та умов.

Як вбачається з рішення суду від 18.04.2012 р. у справі № 21/086-11 судом було встановлено, що банк свої обовязки за Договором виконав належним чином.

Додатковими угодами №1 від 15.10.2007 р. та №2 від 29.10.2007 р. до Договору, сторони погодили надання двох траншів на суму 148 465,00 євро та 1 925 000,00 євро відповідно, відсоткову ставку, а також графіки погашення наданих траншів (до 13.09.2012 р. включно).

Надання банком позичальнику двох траншів на суму 148 465,00 євро та 1 925 000,00 євро також встановлено вказаним рішенням суду.

21.05.2008 р. між сторонами укладено додаткову угоду № 05 до Договору про встановлення бенефіціару (відповідачу) ліміту заборгованості не більше 2 398 465,00 євро для фінансування витрат останнього.

На підставі зазначеної угоди відповідачу надано 6 718,78 євро та 1 500 000,00 дол. США кредиту, які після конвертації (доларів США у євро) були зараховані на погашення кредиту у євро в розмірі 965 859,39 євро, а також внесено зміни до графіку погашення траншу за додатковою угодою №2 від 29.10.2007р. до Договору. Видача кредитних коштів у розмірі 6 718,78 євро та 1 500 000,00 дол. США встановлено рішенням суду від 18.04.2012 р. у справі № 21/086-11.

Таким чином, Банк належним чином виконав свої зобовязання за вищевказаним договором, тоді як боржник порушив взяті на себе зобовязання, що встановлено рішенням суду від 18.04.2012 р. у справі № 21/086-11.

Так, вищенаведеним рішенням суду позов задоволено частково, стягнуто з ЗАТ Макарово на користь ПАТ Комерційний банк Надра 925 644,75 євро заборгованості по сплаті кредиту, 20 756,24 євро пені за порушення строків по сплаті кредиту; 147 711,49 євро заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом, 10 096,88 євро пені за порушення строків по сплаті процентів за користування кредитом; 1 225 681, 15 дол. США заборгованості по сплаті кредиту, 55 603, 17 дол. США пені за порушення строків по сплаті кредиту; 323 947,46 дол. США заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом, 22 019,42 дол. США пені за порушення строків по сплаті процентів за користування кредитом; 325 000,00 євро заборгованості по сплаті акредитиву; 405 766,72 грн. заборгованості по сплаті комісії за обслуговування акредитиву, 52 530,50 грн. інфляційних втрат за порушення строків по сплаті комісії за обслуговування акредитиву; 25 414,70 грн. державного мита, 235,21 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. У задоволенні решти первісних позовних вимог відмовлено.

Разом з тим, чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження щодо його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін вказаного договору та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України (постанова від 23.01.2012 р. у справі № 37/64). Відповідно до ст. 111-28 ГПК України рішення ВСУ, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного суду України.

З огляду на викладене, враховуючи, що кредитний договір між сторонами не був розірваний або у встановленому законодавством порядку припинений, а боржник не погасив у повній мірі заборгованість за вказаним кредитним договором, банком за період, який не був предметом розгляду в справі № 21/086-11, заявлено грошові вимоги на суму 43631012,92 грн. (627209,19 євро та 960638,18 дол. США), з яких:

6912286,17 грн. (235810,60 євро), 14504644,30 грн. (551924,08 дол. США) заборгованості по процентам за користування кредитом;

2701343,51 грн. (92155,54 євро) заборгованість по процентам за користування акредитивом;

5945019,40 грн. (202812,58 євро), 7057579,98 грн. (268551,80 дол. США) пені за прострочення погашення кредиту;

134158,28 грн. (4576,77 євро), 274113,20 (10430,43 дол. США) пені за прострочення погашення процентів;

2443685,25 грн. (83365,60 євро), 2901000,45 грн. (110387,54 дол. США) 3% річних від простроченої суми кредиту;

248810,60 грн. 3% від простроченої суми процентів за користування кредитом.

Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною другою ст. 625 ЦК України унормовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно частини першої ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Частиною першою ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною третьою цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Судом, перевіривши порядок та строки нарахування вищенаведеної заборгованості, встановлено відсутність будь-яких порушень чинного законодавства України та умов кредитного договору № 51/КЛ/2007-978/980 від 17.09.2007 р. під час здійснення відповідних розрахунків банком.

Таким чином, враховуючи, що боржником ні в добровільному, ні в примусовому порядку виконано вищезазначене рішення суду не було, банк правомірно звернувся до суду з додатковими вимогами до боржника, які складаються з нарахованих процентів за користування кредитом, 3% річних від простроченої суми кредиту та суми процентів, пені за прострочення погашення кредиту та процентів, а заборгованість боржника становить 43631012,92 грн.

3. 17.09.2007 р. між ВАТ КБ „Надра, правонаступником якого є ПАТ „Комерційний банк „Надра (банк) та ЗАТ „Макарово (позичальник) було укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії з вільним режимом кредитування № 53/КЛ/2007-978 від 17.09.2007 року, предметом якого є порядок та умови надання банком позичальнику кредитних коштів в межах відкритої кредитної лінії на наступних умовах: - банк встановлює ліміт заборгованості за кредитною лінією в сумі, яка не може перевищувати 1 000 000,00 Євро (п.п. 1.1.1 договору); - термін користування кредитною лінією встановлюється з 17.09.2007 року по 17.09.2012 року включно (п.п. 1.1.2 договору); - відсоткова ставка за користування кредитною лінією складає 12,5 % відсотків річних в Євро.

Договір вступає в силу з моменту підписання і діє до повного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором (п. 6.4 договору).

Згідно п. 1.2 договору видача коштів в межах кредитної лінії здійснюється окремими траншами як в валюті ліміту так і в гривні після подачі позичальником письмових заявок на видачу траншу відповідно до п. 3.2 цього договору.

Відповідно до п.п. 3.1.1. договору банк зобовязаний по мірі надання позичальником письмових заявок на видачу траншів в межах кредитної лінії, відповідно до п.п. 3.2.1 цього договору, надавати позичальнику транші у безготівковій формі з позичкового рахунку № 6502, відкритого в філії ВАТ КБ „Надра Київське РУ, МФО 320564, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника у філії ВАТ КБ „Надра Київське РУ, МФО 320564 № 6001.

Згідно п.п. 3.2.3 договору позичальник зобовязаний здійснювати щомісячне погашення нарахованих відсотків за траншами кредитної лінії в валюті траншу в строк до 5 числа місяця, наступного за звітним (якщо 5 (пяте) число припадає на вихідний (святковий, неробочий) день, то не пізніше першого робочого дня, що слідує за цим вихідним днем) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок № 6502 в філії ВАТ КБ „Надра Київське РУ, МФО 320564.

Позичальник зобовязаний здійснювати погашення отриманих траншів в межах кредитної лінії згідно п. 2.3, п. 2.4 в валюті траншу шляхом перерахування грошових коштів на рахунок № 6502 в філії ВАТ КБ „Надра, Київське РУ, МФО 320564 (п.п. 3.2.4 договору).

Відповідно до п.п. 3.3.8 договору банк має право вимагати дострокового погашення траншів, виданих в межах кредитної лінії і нарахованих відсотків за ними у випадку хоча б одноразового порушення позичальником строку повернення відсотків за кредитом та/або кредиту (його частини), а також у разі порушення позичальником будь-яких інших умов цього договору та договорів, що забезпечують виконання зобовязань позичальника за цим договором.

Додатковими угодами до кредитного договору сторони обумовлювали видачу позичальнику банком окремих кредитних траншів, змінювали графік зниження ліміту по кредитній лінії, збільшували ліміт кредитування по кредитній лінії.

Банк належним чином виконав свої зобовязання за вищевказаним договором, тоді як боржник порушив взяті на себе зобовязання, що встановлено рішенням суду від 10.05.2012 р. у справі № 26/064-11.

Так, вищенаведеним рішенням суду позов задоволено повністю, стягнуто з ЗАТ „Макарово на користь ПАТ „Комерційний банк „Надра 1 400 513,23 грн. заборгованості за кредитом в євро, 405 564, 63 грн. заборгованості за процентами в євро, 8 684 238,15 грн. заборгованості за кредитом у гривні, 3 969 860,20 грн. заборгованості за процентами у гривні, 1 240 451,53 грн. інфляційної складової боргу, 25 500,00 грн. державного мита, 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Разом з тим, чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження щодо його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін вказаного договору та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України (постанова від 23.01.2012 р. у справі № 37/64). Відповідно до ст. 111-28 ГПК України рішення ВСУ, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного суду України.

З огляду на викладене, враховуючи, що кредитний договір між сторонами не був розірваний або у встановленому законодавством порядку припинений, а боржник не погасив у повній мірі заборгованість за вказаним кредитним договором, банком за період, який не був предметом розгляду в справі № 26/064-11, заявлено грошові вимоги на суму 20760859,61 грн. (17317055,50 грн. та 117484,36 євро), з яких:

4507166,07 грн. та 2241080,82 грн. (76453,81 євро) заборгованості по процентам за користування кредитом;

139207,91 грн. та 35122,68 грн. (1198,20 євро) пені за прострочення погашення процентів;

1902752,40 грн. та 781308,54 грн. (26654,11 євро) пені за прострочення погашення кредиту;

7155812,24 грн. інфляційних втрат по простроченим кредитом;

2571819,18 грн. інфляційних втрат по простроченню процентів;

782121,64 грн. та 321155,06 грн. (10956,11 євро) 3% річних від простроченої суми кредиту;

258176,06 грн. та 65137,01 грн. (2222,13 євро) 3% від простроченої суми процентів за користування кредитом.

Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною другою ст. 625 ЦК України унормовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно частини першої ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Частиною першою ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною третьою цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Судом, перевіривши порядок та строки нарахування вищенаведеної заборгованості, встановлено відсутність будь-яких порушень чинного законодавства України та умов кредитного договору № 53/КЛ/2007-978 від 17.09.2007 р. при здійсненні банком відповідних розрахунків.

Таким чином, враховуючи, що боржником ні в добровільному, ні в примусовому порядку виконано вищезазначене рішення суду в повній мірі не було, банк правомірно звернувся до суду з додатковими вимогами до боржника, які складаються з нарахованих процентів за користування кредитом, 3% річних від простроченої суми кредиту та суми процентів, інфляційних втрат від простроченої суми кредиту та суми процентів, пені за прострочення погашення кредиту та процентів, а заборгованість боржника становить 20760859,61 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, арбітражним керуючим ОСОБА_2 під час виконання повноважень розпорядника майна ЗАТ „Макарово було подано до суду пояснення та долучені до них документи, відповідно до яких грошові вимоги ПАТ „Комерційний банк „Надра визнані в повному обсязі.

Крім того, розпорядником майна боржника ОСОБА_6, який наразі виконує повноваження розпорядника майна боржника у даній справі, грошові вимоги ПАТ „Комерційний банк „Надра також визнані в повному обсязі.

Разом з тим, матеріали справи містять письмові пояснення боржника за результатами розгляду додаткових кредиторських вимог ПАТ «КБ «Надра» від 28.04.2016 р., якими боржник заперечує проти задоволення заяви банку про визнання конкурсних вимог від 28.04.2016 р., свої заперечення обґрунтовує наступним:

Так, на думку боржника, враховуючи, що згідно з судовими рішеннями господарського суду Київської області від 18.04.2012 р. у справі № 26/058-11, від 18.04.2012 р. у справі № 21/086-11, від 10.05.2012 р. у справі № 26/064-11 ПАТ «КБ «Надра» змінив строк повернення кредиту та стягнув його до настання термінів погашення, визначених умовами договорів, кредитні зобовязання за кредитними договорами були припинені самим банком достроково, а залишаються виключно боргові зобовязання по сплаті боргів, визначених судовим рішенням.

З вказаними твердженнями погодитись не можна, з огляду на таке:

Згідно з статтею 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Аналогічний припис містить Господарський кодекс України, п.п. 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Статтею 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до частини першої ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина третя ст. 1049 ЦК України).

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Проте, з вищенаведеного вбачається, що боржником кредитні кошти не повернено, а тому в силу чинного законодавства вищенаведені кредитні договори не можна вважати припиненими.

Крім того, як було вказано вище, чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження щодо його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін вказаного договору та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України (постанова від 23.01.2012 р. у справі № 37/64). Відповідно до ст. 111-28 ГПК України рішення ВСУ, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного суду України.

Таким чином, вказані твердження боржника є безпідставними, оскільки вищенаведені кредитні договори не були розірвані, або у встановлений законодавством спосіб припинені.

Крім того, боржник зазначає, що, оскільки відповідно до постанови Правління НБУ від 04.06.2015 р. № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Надра» виконавчою дирекцією Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.06.2015 р. № 113 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Надра», останній втратив право на здійснення банківської діяльності, зокрема нарахування штрафних санкцій та процентів за всіма кредитними договорами.

Суд, проаналізувавши наведені твердження та чинне законодавство України, не погоджується з наведеними твердженнями з огляду на таке:

Так, на підставі Постанови НБУ № 356 від 04.06.2015 р. відкликано банківську ліцензію ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ініційовано процедуру його ліквідації.

Відповідно до ст. 47 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги (крім послуг у сфері страхування), а також здійснювати іншу діяльність, визначену в цій статті. Банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг, а саме:

1) залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб;

2) відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах;

3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик.

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Крім того, норми статей 525, 526, 629 цього ж Кодексу передбачають обовязковість виконання сторонами умов укладеного договору.

Сплата процентів за користування чужими грошовими коштами передбачена статтею 536 ЦК України.

Водночас, припинення зобовязання передбачено лише у випадках, передбачених статтями 598, 599 цього ж Кодексу, на вимогу однієї із сторін і на підставах, встановлених договором або законом, а також виконанням, проведеним належним чином.

Зі змісту приписів вказаних норм вбачається про обовязок банку надати банківські послуги (кредитні кошти) та, відповідно, зобовязання боржника сплатити передбачені кредитним договором проценти.

При цьому, припинення зобов'язання у зв'язку із відкликанням або припиненням дії ліцензії кредитора чинним законодавством не передбачено.

Так, в силу частини другої ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду:

1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту);

2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав;

4) припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку (в редакції Закону № 1586-VII від 04.07.2014);

4-1) нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси (в редакції Закону № 1586-VII від 04.07.2014р.);

5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону;

7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Згідно з частиною третьою ст. 27 цього ж Закону нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Таким чином, припинення нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку стосується саме заборгованості банку перед третіми особами і не стосується заборгованості третіх осіб перед банком, що відповідає одній з цілей ліквідаційної процедури банку, як збереження або збільшення ліквідаційної маси.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України в постанові від 25.03.2015 р. в справі № 924/1432/14.

Крім того, боржник в письмових поясненнях від 23.01.2017 р. зазначає: «розрахунок додаткових грошових вимог банку не відповідає дійсності, оскільки з нього випливає, що ПАТ «Комерційний банк «Надра» не направило на погашення заборгованості усю суму отриманих від державної виконавчої служби України грошових коштів, а лише частину з них, що є незаконним.».

На вищевказані твердження боржника, суд зазначає таке:

Ухвалою суду від 30.03.2016 р., серед іншого, було визнано безспірні вимоги ПАТ «Комерційний банк «Надра» з урахуванням часткового погашення заборгованості, що мало місце під час примусового виконання рішень суду органом ДВС, тому вищенаведені твердження боржника є необґрунтованими.

Що стосується тверджень боржника відносно незаконного нарахування штрафних санкцій, вказані твердження є безпідставними. Так, судом під час розгляду кредиторських вимог ПАТ «Комерційний банк «Надра» здійснено оцінку правомірності, зокрема нарахування пені за прострочення виконання грошового зобовязання (сплати кредиту, сплати процентів) будь-яких порушень вимог законодавства України не встановлено.

Крім того, у вказаних поясненнях боржник зазначає: «з розрахунку вбачається, що додаткові кредиторські вимоги ПАТ «Комерційний банк «Надра» визначає за період, починаючи 03.-04.-06.2011 року до 30.03.2016 р., тобто фактично за пять календарних років. ЗАТ „Макарово вважає, що заявлені додаткові кредиторські вимоги ПАТ «Комерційний банк «Надра» не підлягають визнанню та стягненню, як такі, що знаходяться поза межами строку давності. Просимо суд розглядати ці письмові пояснення у якості заяви про застосування позовної давності у порядку частини третьої статті 267 ЦК України.».

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Приписами частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Здійснивши аналіз норм чинного законодавства та заяви боржника про застосування позовної давності, суд дійшов висновку, що вказана заява є необґрунтованою та безпідставною, отже не підлягає задоволенню, оскільки, як вже зазначалося додаткові грошові вимоги включають, нараховані проценти за користування кредитом, пеню за прострочення виконання грошового зобовязання (сплати кредиту, сплати процентів), інфляційні втрати та 3% річних, вказані заявлені вимоги, з урахуванням того, що кредитні договори є діючими на сьогодні, так як не були припинені у відповідності до їх умов та норм чинного законодавства, відповідають приписам законодавства, крім того, заявлення кредитором грошових вимог було здійснено у відповідності до норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Таким чином, надані боржником всі заперечення спростовуються матеріалами справи та приписами чинного законодавства, а додаткові грошові вимоги ПАТ «Комерційний банк «Надра» є такими, що заявлені правомірно.

З огляду на все наведене вище, враховуючи, що ЗАТ „Макарово не погашено заборгованість за кредитними договорами № 51/КЛ/2007-978/980 від 17.09.2007 р., № 52/КЛ/2007-978 від 17.09.2007 р., № 53/КЛ/2007-978 від 17.09.2007 р., вказані договори не припинені в передбачений законодавством спосіб, також враховуючи, що розпорядником додаткові вимоги кредитора визнані в повному обсязі, а заперечення боржника спростовуються наявними в матеріалах справи документами, в тому числі поясненнями банку та поясненнями розпорядника майна, суд визнає додаткові кредиторські вимоги ПАТ «Комерційний банк «Надра», що з урахуванням понесених останнім витрат на сплату судового збору, становлять 102966740,54 грн., які враховуючи приписи статті 45 Закону, підлягають задоволенню у наступні черговості:

- 2756,00 грн. в першу чергу;

- 82600953,11 грн. в четверту чергу;

- 20363031,43 грн. в шосту чергу.

Крім того, матеріали справи містять наступні кредиторські заяви: заяву ТОВ «Міленіум-Телеком» на суму 7793613,41 грн., подану до суду 18.08.2014 р. з дотриманням вимог щодо сплати судового збору, у розмірі, встановленому на дату подання; заяву гр. ОСОБА_3 на суму 1704000,00 грн., подану до суду 18.08.2014 р. з дотриманням вимог щодо сплати судового збору у розмірі, встановленому на дату подання; заяву Ірпінської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області на суму 19510,87 грн., подану 20.10.2014 р.

Вказані грошові вимоги було заявлено на підставі оприлюдненого оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ЗАТ „Макарово, що мало місце 15.07.2014 р. Проте, ухвалу про порушення провадження у даній справі від 14.07.2014 р., яка була підставою для оприлюднення відомостей 15.07.2014 р. за № 6143, в подальшому було скасовано.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Міленіум-Телеком», гр. ОСОБА_3 та Ірпінська ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області до суду після офіційного оприлюднення 04.04.2016 р. за № 30040 оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ЗАТ Макарово, що було здійснено на підставі ухвали суду від 30.03.2016 р., яка станом на сьогодні є чинною та набрала законної сили, повторно з грошовими вимогами до боржника не звертались.

Відповідно до частини першої статті 23 Закону конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Частиною четвертою статті 23 Закону встановлено, що особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Водночас, приписи Закону не обмежують розгляд грошових вимог заявлених до публікації оголошення про порушення провадження у справі, а відповідно до приписів частини другої статті 25 Закону у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 31.10.2016 р. зобовязано ОСОБА_3, ТОВ "Міленіум-Телеком", Ірпінську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області подати до суду письмові пояснення щодо актуальності їх грошових вимог до ЗАТ Макарово.

14.12.2016 р. гр. ОСОБА_3 подано письмові пояснення, в яких останній зазначає, що заборгованість боржника є непогашеною, отже вимоги є актуальними в заявленому раніше розмірі.

Крім того, 14.12.2016 р. ТОВ "Міленіум-Телеком" також подано письмові пояснення, в яких зазначено, що заборгованість боржника є непогашеною, а вимоги є актуальними в заявленому раніше розмірі.

Разом з тим, на вимогу ухвал суду від 31.10.2016 р., 14.12.2016 р., 18.01.2017 р., 25.01.2017 р. від Ірпінської ОДПІ письмові пояснення щодо актуальності заявлених грошових вимог до ЗАТ Макарово не надходили.

Як вбачається з матеріалів кредиторської заяви податкового органу, останнім обґрунтовано вимоги в сумі 19510,87 грн. земельного податку згідно карток особових рахунків, податкових декларацій, довідки про податкову заборгованість.

Водночас, боржником було надано уточнений податковий розрахунок земельного податку від 09.12.2014 р. та докази його направлення, чим спростовано наявність вказаної заборгованості по земельному податку.

За таких обставин, враховуючи відсутність пояснень Ірпінської ОДПІ, якими б остання підтверджувала актуальність заявлених на суму 19510,87 грн. грошових вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розгляду вказаних вимог податкового органу.

Разом з тим, у попередньому засіданні суду, розглянувши кредиторські вимог ТОВ «Міленіум-Телеком» на суму 7793613,41 грн. та гр. ОСОБА_3 на суму 1704000,00 грн., які визнані розпорядником майна боржника за наданими йому документами, про що останній усно заявив в судовому засіданні, суд зазначає таке:

Відносно грошових вимог гр. ОСОБА_3 на суму 1704000,00 грн.:

08.07.2008 р. між фізичною особою ОСОБА_3 (комітент) та ЗАТ Макарово (комісіонер) укладено договір комісії № 07/2008-1, відповідно до умов якого комісіонер зобовязується за дорученням комітента укласти в інтересах останнього від свого імені угоду, або декілька угод на купівлю обладнання (п. 1.1. договору).

Конкретні умови угоди (угод), тип та характеристика обладнання, кількість, вимоги до якості та максимальна ціна купівлі обладнання наводиться в додатку № 1 до договору (п. 1.2.).

В п. 1.3. договору вказано, що виступаючи від свого імені комісіонер самостійно укладає угоду купівлі-продажу з третьою особою (надалі-продавець).

Згідно з п.п. 2.1. та 2.2. договору передбачено, що комісіонер зобовязується самостійно здійснити необхідну комерційно-маркетингову роботу, знайти продавця (продавців) обладнання, виконати всю передоговірну роботу та укласти з продавцем договір купівлі-продажу у відповідності до вказівок комітента та на найбільш вигідних для останнього умовах. Прийняти у покупця обладнання та передати в узгоджений строк його комітенту, вжити всіх необхідних заходів для його збереження від втрати, нестачі або пошкодження.

Відповідно до п.п. 3.1. та 3.2. договору комітент зобовязується перерахувати комісіонеру протягом 4 (чотирьох) календарних місяців з моменту підписання даного договору грошові кошти в сумі 3450000,00 грн., що становить максимальну ціну придбання комісіонером обладнання. Прийняти по акту закуплене комісіонером обладнання в пятиденний строк після письмового повідомлення про готовність комісіонера здійснити передачу обладнання.

В п. 6.1. договору вказано, що комісіонер зобовязаний виконати доручення протягом 8 місяців з моменту одержання коштів від комітента в повному обсязі.

Так, комітентом було виконано умови договору перераховано комісіонеру грошові кошти в сумі 3450000,00 грн., проте комісіонер доручення у встановлений договором строк не виконав, а вказані кошти повернув комітенту частково в сумі 1703000,00 грн., у звязку з чим у останнього станом на сьогодні наявна заборгованість в сумі 1704000,00 грн.

Відповідно до положень частини першої ст. 509 ЦК України зобов'язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічні положення закріплені в частині першій та частині сьомій ст. 193 ГК України (далі - ГК України), відповідно до яких суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша ст. 530 ЦК України).

Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки заборгованість боржника перед заявником на час винесення ухвали не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, суд визнає гр. ОСОБА_3 кредитором ЗАТ Макарово з сумою кредиторських вимог, що з урахуванням понесених витрат на сплату судового збору, становить 1705218,00 грн., з яких: 1218,00 грн. підлягають задоволенню у першу чергу, а 1704000,00 грн. в четверту чергу.

Відносно кредиторських вимог ТОВ «Міленіум-Телеком» на суму 7793613,41 грн.:

31.03.2009 р. між ТОВ «Міленіум-Телеком» (замовник) та ЗАТ Макарово (виконавець) укладено договір № 31/03, відповідно до умов якого, за дорученням замовника, виконавець зобовязується власними силами виконати роботу по виготовленню продукції (сухого яєчного порошку) (далі-виконання робіт), у відповідності до умов даного договору, а замовник зобовязується прийняти та оплатити її (п. 1.1. договору).

В п. 1.2. договору вказано, що виконавець виконує роботи по виготовленню продукту сухого яєчного порошку з сировини (курячого яйця, меланжу) замовника.

Згідно з п. 3.1. договору виконавець зобовязується виконати роботи протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту отримання від замовника сировини та необхідної документації.

Пунктом 4.2. договору встановлено, що оплата по даному договору здійснюється таким чином:

- після підписання сторонами даного договору замовник перераховує на рахунок виконавця авансовий платіж згідно рахунку-фактури виконавця протягом чотирьох банківських днів з моменту отримання;

- протягом трьох банківських з моменту підписання сторонами акту здачі приймання виконаних робіт, відповідно до п. 5.1. даного договору замовник здійснює остаточний розрахунок, що становить різницю між кінцевою вартістю робіт та авансовим платежем.

Відповідно до угоди від 01.08.2013 р. про розірвання договору № 31/03 від 31.03.2009 р. сторони дійшли згоди, в звязку з неправомірними діями третіх осіб по захвату майна виконавця та неможливістю їм виконати обовязки по договору, про розірвання договору № 31/03 від 31.03.2009 р.

Крім того, у вказаній угоді вказано, що виконавець визнає заборгованість за цим договором у розмірі 5275000,00 грн., які було перераховано замовником виконавцю та зобовязується повернути їх у грошовій формі.

Здійснення перерахування замовником виконавцю попередньої оплати в сумі 5275000,00 грн. підтверджується виписками, долученими до кредиторської заяви.

Таким чином, враховуючи, що боржником не було виконано роботи передбачені вищенаведеним договором № 31/03 від 31.03.2009 р., останній зобовязаний повернути замовнику передплату в сумі 5275000,00 грн.

Крім того, в період з 01.01.2008 р. по 31.12.2013 р. кредитором було поставлено товарів на загальну суму 353905,40 грн., що підтверджується видатковими накладними, проте боржником поставлений товар було сплачено частково на суму 236961,03 грн., у звязку з чим, заборгованість за поставлений товар становить 116944,37 грн.

Окрім наведеного, 03.03.2014 р. між ЗАТ Макарово (первісний боржник), ТОВ «Міленіум-Телеком» (новий боржник) та ОСОБА_3 (кредитор) укладено договір про переведення боргу, відповідно до умов якого, цим договором регулюються відносини, повязані із заміною зобовязальної сторони (первісного боржника) у зобовязанні, що виникає із договору фінансової допомоги № 1/фін від 07.08.2007 р., укладеного між первісним боржником та кредитором (надалі іменується «основний договір») (п. 1 договору).

В п. 2 договору вказано, що первісний боржник переводить на нового боржника борг (грошове зобовязання) у розмірі 2401669,04 грн., що виник на підставі основного договору, а новий боржник погоджується виконати зазначене грошове зобовязання. Первісний боржник компенсує новому боржнику, суму заборгованості, що переводиться.

Відповідно до положень частини першої ст. 509 ЦК України зобов'язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічні положення закріплені в частині першій та частині сьомій ст. 193 ГК України (далі - ГК України), відповідно до яких суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша ст. 530 ЦК України).

Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки заборгованість боржника перед заявником на час винесення ухвали не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, суд визнає ТОВ «Міленіум-Телеком» кредитором ЗАТ Макарово з сумою кредиторських вимог, що з урахуванням понесених витрат на сплату судового збору, становить 7794831,41 грн., з яких: 1218,00 грн. підлягають задоволенню у першу чергу, а 7793613,41 грн. в четверту чергу.

Таким чином, за результатами розгляду в попередньому засіданні суду кредиторських вимог, з урахуванням визнаних ухвалою суду від 30.03.2016 р. безспірних вимог ПАТ «КБ «Надра» на суму 66172862,80 грн. та понесених заявником витрат на сплату судового збору за подання до суду заяви про порушення справи про банкрутство в сумі 6090,00 грн., судом затверджено реєстр вимог кредиторів ЗАТ Макарово.

Керуючись ст. ст. 1, 23, 24 25, 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Клопотання ЗАТ Макарово від 25.01.2017 р. про витребування доказів залишити без задоволення.

2. Закінчити попереднє засідання господарського суду.

3. Визнати кредиторами з грошовими вимогами до боржника:

- Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на суму 102966740,54 грн.;

- Товариства з обмеженою відповідальністю «Міленіум-Телеком» на суму 7794831,41 грн.;

- гр. ОСОБА_3 на суму 1705218,00 грн.

4. Затвердити реєстр вимог кредиторів ОСОБА_1 акціонерного товариства Макарово в сумі 178645742,75 грн. до якого включити:

- Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» з грошовими вимогами у розмірі 169145693,34 грн., з яких: 8846,00 грн. підлягають задоволенню у першу чергу, 148773815,91 грн. в четверту чергу, 20363031,43 грн. в шосту чергу;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Міленіум-Телеком» з грошовими вимогами у розмірі 7794831,41 грн., з яких: 1218,00 грн. підлягають задоволенню у першу чергу, а 7793613,41 грн. в четверту чергу;

- гр. ОСОБА_3 з грошовими вимогами у розмірі 1705218,00 грн., з яких: 1218,00 грн. підлягають задоволенню у першу чергу, а 1704000,00 грн. в четверту чергу.

5. Кредиторську заяву Ірпінської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області від 13.10.2014 р. № 3606/10/10-0-26 залишити без розгляду.

6. Зобовязати розпорядника майна боржника у відповідності з вимогами статті 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" організувати та провести збори кредиторів ЗАТ Макарово на яких кредиторам розглянути питання щодо подальшої процедури банкрутства ЗАТ Макарово та на яких сформувати комітет кредиторів, відповідний протокол подати до суду до 11.04.2017 р.

7. Зобовязати розпорядника майна боржника спільно з боржником провести інвентаризацію майна ЗАТ Макарово, відомості за її результатами подати до суду до 11.04.2017 р.

8. Зобовязати розпорядника майна боржника внести зміни до реєстру вимог кредиторів ЗАТ Макарово у відповідності з реєстром, який затверджено судом та примірник доопрацьованого реєстру подати до суду.

9. Підсумкове судове засідання призначити на "12" квітня 2017 року о 14:45 год.

10. Засідання відбудеться в приміщенні господарського суду Київської області за адресою: м. Київ, вул. С.Петлюри, 16.

11. Учасникам процесу письмові докази, які подаються до господарського суду, оформити відповідно до вимог ст. 36 Господарського процесуального кодексу України.

12. Повноваження представників учасників судового процесу мають бути підтверджені довіреністю оформленою належним чином (засвідченою нотаріально, або, якщо довіреність видає юридична особа підписом її керівника з відтиском печатки організації).

Копію ухвали направити учасникам судового процесу та Ірпінській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

Суддя А.В. Лопатін