ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2017 р.Справа № 922/4734/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Доленчука Д.О.

при секретарі судового засідання Івахненко І.Г.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноком", м. Харків
до Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз", м. Харків
про зобов'язання вчинити певні дії
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 за довіреністю № 10/4.2 від 04.10.2016 р.

відповідача - ОСОБА_2 за довіреністю № 007Др-49-1216 від 29.12.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Техноком" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз" (відповідач) згідно якої просить суд відновити становище, яке існувало до порушення прав та законних інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноком", з метою чого:

- скасувати здійснене Публічним акціонерним товариством "Харківміськгаз" нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю "Техноком" оперативно-господарських санкцій у грошовій сумі, що дорівнює вартості обсягу природного газу, відповідно до складеного Публічним акціонерним товариством "Харківміськгаз" акту № ХРГ00015102 від 31 липня 2016 р.;

- зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Харківміськгаз" здійснити перерахунок Товариству з обмеженою відповідальністю "Техноком" обсягу спожитого природного газу за період липня 2016 року за даними приладів обліку в загальному обсязі 245217 кубічних метрів.

Ухвалою суду від 30.12.2016 р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 07.02.2017 р. о 11:40 год.

Ухвалою суду від 07.02.2017 р. було задоволено клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 20.02.2017 р. о 11:40 год.

Представники сторін надали заяву про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу (вх. № 5148 від 20.02.2017 р.), яка судом була задоволена.

Відповідач, через канцелярію господарського суду 20.02.2017 р. за вх. № 5646, надав відзив на позовну заяву з додатком, який судом долучений до матеріалів справи. Згідно відзиву відповідач просив суд відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог повністю.

У судовому засіданні призначеному на 20.02.2017 р. о 11:40 год. була оголошена перерва до 14:30 год.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

23.07.2015 року між ТОВ "Енергогазрезерв" та ТОВ "Техноком" укладено договір №230715 на постачання природного газу. Крім того, 01.09.2015 р. між позивачем та ПАТ "Харківміськгаз" було укладено договір № 2015/Т-ПР-1-195 на розподіл природного газу, а у січні 2016 р. позивач подав до ПАТ "Харківміськгаз" Заяву-приєднання № 09420UE7LOAP016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим).

Як встановлено судом, 12.07.2016 р. представниками відповідача було складено Акт про порушення № 153/16, у кому зазначено про позаштатний режим роботи лічильника різниця між показами лічильника і коректора обсягу газу склала 6 385 куб.м. (на лічильнику більше). В подальшому відповідачем було складено та виставлено позивачу акт № ХРГ00015102 від 31.07.2016 р., який було отримано позивачем 04.08.2016 р. та підписано позивачем 05.08.2016 р. із зауваженнями в порядку п. 6 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 р. № 2494. Суть цих зауважень зводиться до того, що вказані у даному акті № ХРГ00015102 від 31.07.2016 р. відомості про обсяг спожитого у липні 2016 року газу позивач визнає не в повному обсязі.

Разом з тим, судом встановлено, що 04.08.2016 р. позивачем із супровідним листом № 835 від 03.08.2016 р. подано відповідачу звіт про споживання газу за липень 2016 року за адресою м. Харків, проспект Московський, 199-А (в обсязі 244 422 куб.м.), звіт про споживання газу за липень 2016 року за адресою м. Харків, вулиця Безлюдівська, 2-Б (в обсязі 795 куб.м.) та журнал обліку природного газу за липень 2016 року.

Відповідно до п. 6 глави 9 розділу Х Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 р. № 2494 (надалі Кодекс газорозподільних систем), за підсумками перевірки комерційного ВОГ та за умови відсутності зауважень представник Оператора ГРМ на місці перевірки повинен скласти відповідний акт обстеження / акт контрольного огляду вузла обліку (по одному екземпляру для кожної сторони), що має бути підписаний споживачем (суміжним суб'єктом ринку природного газу).

Якщо під час перевірки комерційного ВОГ (за умови відсутності ознак порушень, передбачених розділом XI цього Кодексу) між сторонами виникає сумнів щодо результатів вимірювання об'єму природного газу та/або метрологічних характеристик комерційного ВОГ чи його складових, за домовленістю сторін або за ініціативою однієї зі сторін Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб'єкта ринку природного газу) може бути ініційована їх позачергова чи експертна повірка у порядку, визначеному цим розділом. При цьому в акті обстеження / акті контрольного огляду вузла обліку (або в акті про порушення) Оператор ГРМ має зазначити про проведення певних дій щодо позачергової чи експертної повірки комерційного ВОГ чи його складових.

Якщо позачергова чи експертна повірка комерційного ВОГ чи його складових буде здійснюватися не на місці їх монтажу та за відсутності дублюючого ВОГ (ЗВТ), за ініціативи споживача (суміжного суб'єкта ринку природного газу) на місце комерційного ВОГ (ЗВТ) за погодженням з Оператором ГРМ може встановлюватися аналогічний ВОГ (ЗВТ), який повинен мати діюче свідоцтво про повірку та бути опломбованим належним чином. За відсутності дублюючого або підмінного ВОГ (ЗВТ) на період відсутності комерційного ВОГ (ЗВТ) за погодженням зі споживачем здійснюється припинення газопостачання через комерційний ВОГ або (в іншому випадку) за цей період здійснюється обрахунок об'єму та обсягу розподіленого природного газу відповідно до вимог цієї глави.

Якщо за результатами позачергової чи експертної повірки комерційного ВОГ (ЗВТ) не буде підтверджено факт його невідповідності нормативним документам у сфері метрології, у всіх випадках за відсутності дублюючого чи підмінного ВОГ (ЗВТ) або припинення газопостачання об'єм розподіленого в точці вимірювання природного газу за період відсутності комерційного ВОГ (ЗВТ) розраховується за середньодобовими (для неповної доби за середньогодинними) значеннями за попередні три аналогічних періоди споживання природного газу. При цьому витрати, пов'язані з проведенням позачергової чи експертної повірки, мають бути компенсовані їх ініціатором.

Якщо за результатами позачергової чи експертної повірки комерційного ВОГ (ЗВТ) буде підтверджена його невідповідність нормативним документам у сфері метрології та/або факт несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, у всіх випадках за відсутності дублюючого чи підмінного ВОГ (ЗВТ) або припинення газопостачання об'єм розподіленого в точці вимірювання природного газу за період порушення та відсутності комерційного ВОГ (ЗВТ) розраховується у порядку, визначеному розділом XI цього Кодексу, зі складанням акта про порушення.

Відповідно до пп. 1 п. 4 глави 4 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем у разі виявлення Оператором ГРМ пропущення строку періодичної повірки лічильника газу або звужуючого пристрою з вини споживача, несправності лічильника газу або звужуючого пристрою (перетворювача різниці тиску), що сталася внаслідок його пошкодження або позаштатного режиму роботи, за умови відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ перерахунок об'єму розподіленого (спожитого) природного газу проводиться з урахуванням такого: при визначенні лічильника газу або звужуючого пристрою (перетворювача різниці тиску) непридатними до застосування за результатами позачергової або експертної повірки, а також при пропущенні строку періодичної повірки лічильника газу або звужуючого пристрою з вини споживача об'єм переданого (прийнятого) газу розраховується за номінальною потужністю неопломбованого газоспоживаючого обладнання перерахунок проводиться за період з дати виходу з ладу ЗВТ (з дати початку прострочення періодичної повірки) до моменту встановлення та опломбування справного та повіреного ЗВТ. У разі якщо дату виходу з ладу ЗВТ неможливо достовірно визначити, перерахунок проводять з початку розрахункового періоду до дати встановлення та опломбування справного та повіреного ЗВТ.

Відповідно до абз. 1 п. 8 глави 4 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем (у редакції, що була чинна у спірний період, тобто у серпні 2016 року) у разі своєчасного (до виявлення порушення представником Оператора ГРМ) письмового повідомлення споживачем Оператора ГРМ про пошкодження ЗВТ/лічильника газу або пломби (крім її відсутності) та за умови відсутності явних ознак пошкодження пломби чи навмисного втручання в ЗВТ/лічильник газу процедура, передбачена цією главою, не застосовується.

Крім того, відповідно до абз. 2 п. 8 глави 4 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем (у редакції, що була чинна у спірний період, тобто у серпні 2016 року) при порушеннях, пов'язаних з пошкодженням ЗВТ та/або пломб на ЗВТ, за наявності по об'єкту споживача даних дублюючого ВОГ, а також в ситуації, коли наявні дані в обчислювачі/коректорі об'єму газу є достатніми для визначення об'єму природного газу по об'єкту споживача, процедура, передбачена цією главою, не застосовується.

Водночас судом встановлено і не оспорюється сторонами, що комерційний вузол обліку газу позивача складається з двох основних частин механічного лічильника та електронного коректора, причому останній (коректор) увесь спірний період у липні 2016 року був справним.

Згідно з пп. 5.6.6.,5.6.7 ДСТУ 2708:2006: «Якщо в результаті повірки засіб вимірювальної техніки визнають не придатним до застосування, то вчений зберігач еталону або державний повірник (повірник), анулює свідоцтво про повірку і (або) гасить попередній відбиток повірочного тавра чи робить відповідний запис в експлуатаційних документах. Анулювання результатів повірки одного засобу вимірювальної техніки, які наведено у свідоцтві про повірку, оформлене на декілька однотипних засобів вимірювальної техніки, роблять закреслюючи номер відповідного засобу вимірювальної техніки, про що треба засвідчити підписом вченого зберігача еталону або державного повірника (повірника) та печаткою (або відбитком таврагасника). На засоби вимірювальної техніки, що визнані непридатними до застосування за результатами повірки, оформлюють довідку про непридатність, яку видають заявнику на його вимогу. Форми довідок про непридатність наведено у додатку Б ДСТУ 2708:2006».

Спеціальними положеннями нормативно-технічних документів, якими регламентуються спірні правовідносини сторін, прямо передбачено оформлення придатності або непридатності приладу обліку певними документами встановленої форми, а саме: 1) у випадку придатності засобу вимірювальної техніки до експлуатації або відбитком повірочного тавра на засобі вимірювальної техніки і (або) свідоцтвом про повірку чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів (за формою додатку А ДСТУ 2708:2006); 2) у випадку непридатності засобу вимірювальної техніки до експлуатації - довідка про непридатність (за формою додатку Б ДСТУ 2708:2006). Отже, приписами нормативно-технічних документів встановлюються документальне закріплення лише фактів придатності чи непридатності приладу обліку. Інших документів, що засвідчували б проміжний стан приладу обліку між його придатністю чи непридатністю до застосування (наприклад, пропуск строку повірки, тощо) чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством та нормативно-технічними документами не передбачено.

При цьому суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні документи встановленої форми, які б засвідчували непридатність до застосування обох приладів обліку (і лічильника газу, і коректора обсягів газу), які у сукупності складають вузол обліку природного газу, належний позивачу.

Крім того, відповідачем не доведено, що зазначений у акті № ХРГ00015102 від 31.07.2016 р. обсяг ніби-то спожитого позивачем у липні 2016 року природного газу відповідає фактичним обставинам справи або ж визначений розрахунковим шляхом на підставі норм чинного законодавства, адже жодного розрахунку, який підтверджує споживання позивачем у липні 2016 року природного газу саме в обсязі 327,743 тис.куб.м. сторони суду не надали.

Також, суд зазначає, що актом перевірки технічного стану вузла обліку № 41827/16 від 12.07.2016 р., листом ТОВ "Техноком" № 782 від 15.07.2016 р., листом ПАТ "Харківміськгаз" № 12/1626 від 18.07.2016 р., листом ТОВ "Техноком" № 792 від 20.07.2016 р., протоколом № 58 від 22.07.2016 р., протоколом № 168/16-1 щодо направлення ЗВТ на позачергову повірку від 26.07.2016 р., актом про порушення № 468/16 від 26.07.2016 р., актом перевірки технічного стану вузла обліку № 42370/16 від 26.07.2016 р., нарядом допуском № 54 від 26.07.2016 р., актом від 28.07.2016 р., листом ПАТ "Харківміськгаз" № 12/1695 від 28.07.2016 р., листом ПАТ "Харківміськгаз" № 12/1705 від 01.08.2016 р., протоколом № 64 від 03.08.2016 р., протоколом № 64 від 04.08.2016 р. та технічними розрахунками від 01.09.2016 р. не підтверджується споживання позивачем у липні 2016 року природного газу саме в обсязі 327,743 тис.куб.м.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковими.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес шляхом застосування встановлених законом або договором способів захисту цивільних прав та інтересів. Статтею 20 Господарського кодексу України, також визначені способи захисту прав і законних інтересів кожного суб'єкту господарювання та споживачів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений законом або договором.

Як статтею 16 ЦК України, так і ст. 20 ГК України передбачено такий спосіб захисту, як відновлення становища, яке існувало до порушення.

В постанові від 12.06.2013 р. у справі № 6-32цс13 Верховний Суд України вказав, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст.ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушені цивільні права чи цивільні інтереси підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Отже, найбільш адекватним способом захисту, який забезпечить реальне відновлення прав і законних інтересів позивача, а також справедливе врахування інтересів обох сторін договору буде, на думку суду, відновлення становища, що існувало до порушення, шляхом скасування безпідставно застосованих оперативно-господарських санкцій та зобовязання відповідача здійснити перерахунок обсягів спожитого природного газу за період липня 2016 року за даними обліку відповідача: згідно звітів про споживання природного газу та журналу обліку спожитого природного газу у липні 2016 року, за якими обсяг споживання позивачем газу у липні 2016 року становить 245 217 куб.м. (за адресою м. Харків, проспект Московський, 199-А 244 422 куб.м., за адресою м. Харків, вулиця Безлюдівська, 2-Б 795 куб.м.). Аналогічну в цілому позицію у спорі між сторонами з приводу скасування оперативно-господарських санкцій у вигляді нарахування обсягу спожитого природного газу за номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання висловив і Вищий господарський суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 922/3961/15.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої при задоволенні позову судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 8, 9, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 20 Господарського кодексу України, ст.ст. 16, 526 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85, 111-28 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Відновити становище, яке існувало до порушення прав та законних інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноком" (), з метою чого:

1) Скасувати здійснене Публічним акціонерним товариством "Харківміськгаз" () нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю "Техноком" () оперативно-господарських санкцій у грошовій сумі, що дорівнює вартості обсягу природного газу, відповідно до складеного Публічним акціонерним товариством "Харківміськгаз" () акту № ХРГ00015102 від 31 липня 2016 р.

2) Зобовязати Публічне акціонерне товариство "Харківміськгаз" () здійснити перерахунок Товариству з обмеженою відповідальністю "Техноком" () обсягу спожитого природного газу за період липня 2016 року в загальному обсязі 245 217 (двісті сорок пять тисяч двісті сімнадцять) кубічних метрів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз" (61004, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноком" (61105, м. Харків, просп. Героїв Сталінграда, 45 ) 2 756,00 гривень сплаченого судового збору за подання позову.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 23.02.2017 р.

Суддя ОСОБА_3