ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2017 р.Справа № 916/1251/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Діброви Г.І.

суддів Колоколова С.І., Принцевської Н.М.

секретар судового засідання Бендерук Є.О.

за участю представників учасників судового процесу:

від прокуратури ОСОБА_1 за посвідченням від 19.01.2015 року №031420;

від Затоківської селищної ради Білгород Дністровської міської ради Одеської області не зявився;

від Товариства з обмеженою відповідальністю УКРБУДІНВЕСТ, м. Одеса не зявився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю УКРБУДІНВЕСТ, м. Одеса

на ухвалу господарського суду Одеської області від 31.01.2016 року

по справі № 916/1251/14

за позовом Заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Затоківської селищної ради Білгород Дністровської міської ради Одеської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю УКРБУДІНВЕСТ, м. Одеса

про стягнення 929 148 грн. 26 коп.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю УКРБУДІНВЕСТ, м. Одеса

до Заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області

про визнання недійсним договору та додаткової угоди до нього

В С Т А Н О В И В:

У березні 2014 року Заступник Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю УКРБУДІНВЕСТ, м. Одеса, в якій просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю УКРБУДІНВЕСТ, м. Одеса на користь Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області заборгованість зі сплати пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт. Затока у розмірі 929148 грн. 26 коп., з яких 825909 грн. 52 коп. основний борг, 78461 грн. 45 коп. пеня, 24777 грн. 29 коп. 3 % річних, а також відшкодувати прокуратурі за рахунок відповідача судовий збір.

У вересні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю УКРБУДІНВЕСТ, м. Одеса звернулось до господарського суду Одеської області із зустрічним позовом до Виконавчого комітету Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області і Заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, в якій просив суд (з урахуванням уточненого позову від 26.11.2014 року) визнати недійсним з моменту укладення договір про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури селища Затока від 11.04.2012 року та визнати недійсною додаткову угоду до цього договору.

Рішенням господарського суду Одеської області від 08.12.2014 року у справі №916/1251/14 (суддя Зайцев Ю.О.) у задоволенні первісного позову було відмовлено; припинено провадження у справі в частині вимог зустрічного позову до Виконавчого комітету Затоківської селищної ради; зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю „УКРБУДІНВЕСТ до Затоківської селищної ради та Виконавчого комітету Затоківської селищної ради задоволено. Суд відмовив у стягненні заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю „ УКРБУДІНВЕСТ та визнав недійсним договір про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури селища Затока від 11.04.2012 року та додаткову угоду до цього договору.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12.02.2015 року у справі №916/1251/14 (головуючий суддя Ліпчанська Н.В., судді Лисенко В.А., Ярош А.І.) рішення господарського суду Одеської області від 08.12.2014 року у справі № 916/1251/14 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.04.2015 року у справі №916/1251/14 (головуючий суддя Добролюбова Т.В., судді Гоголь Т.Г., Швець В.О.) постанову Одеського апеляційного господарського суду від 12.02.2015 року у справі №916/1251/14 та рішення господарського суду Одеської області від 08.12.2014 року у справі № 916/1251/14 скасовано, матеріали справи скеровано для нового розгляду первісного позову до господарського суду Одеської області, в частині зустрічного позову прийняте нове рішення про відмову у позові.

Під час нового розгляду виконувач обовязків заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області подав суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю УКРБУДІНВЕСТ, м.Одеса на користь Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області заборгованість зі сплати пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт. Затока у розмірі 818696 грн. 41 коп., з яких 760 909 грн. 52 коп. основний борг, 29 518 грн. 12 коп. пеня, 28 205 грн. 77 коп. 3 % річних, а також відшкодувати прокуратурі за рахунок відповідача судовий збір.

Рішенням господарського суду Одеської області від 11.01.2016 року у справі №916/1251/14 (головуючий суддя Панченко О.Л., судді Желєзна С.П., Петренко Н.Д.) позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю УКРБУДІНВЕСТ, м.Одеса на користь Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області заборгованість зі сплати пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт. Затока у розмірі 818 696 грн. 41 коп., з яких 760 909 грн. 52 коп. основний борг, 29 518 грн. 12 коп. пеня, 28205 грн. 77 коп. 3 % річних, а також відшкодовано прокуратурі за рахунок відповідача судовий збір.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.03.2016 року у справі №916/1251/14 (головуючий суддя Принцевська Н.М., судді Діброва Г.І., Колоколов С.І.) рішення господарського суду Одеської області від 11.01.2016 року у справі №916/1251/14 залишено без змін.

В порядку статті 116 Господарського процесуального кодексу України видано накази про примусове виконання рішення суду від 06.04.2016 року №916/1251/14.

13.01.2017 року до господарського суду Одеської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБУДІНВЕСТ», м. Одеса надійшла заява про затвердження мирової угоди, укладеної сторонами в процесі виконання рішення господарського суду Одеської області від 11.01.2016 року у справі №916/1251/14.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 31.01.2017 року у справі №916/1251/14 (головуючий суддя Бездоля Ю.С., судді Желєзна С.П., Петренко Н.Д.) у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБУДІНВЕСТ», м. Одеса про затвердження мирової угоди, укладеної сторонами в процесі виконання рішення господарського суду Одеської області від 11.01.2016 року у справі №916/1251/14 відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРБУДІНВЕСТ», м. Одеса з ухвалою суду не погодилось, тому звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило суд ухвалу господарського суду Одеської області від 31.01.2017 року у справі №916/1251/14 скасувати, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБУДІНВЕСТ», м. Одеса задовольнити і винести ухвалу, якою затвердити мирову угоду, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРБУДІНВЕСТ», м. Одеса та Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм процесуального права та неповним зясуванням всіх обставин справи.

Через канцелярію суду від Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області та Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБУДІНВЕСТ», м. Одеса надійшли клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, також у Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРБУДІНВЕСТ», м. Одеса просило суд продовжити розгляд апеляційної скарги на 15 днів. Судова колегія розглянула і відхилила зазначені клопотання, оскільки таке відкладення матиме наслідком порушення принципу розгляду справи впродовж розумного строку, як того вимагає стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, причини, викладені в клопотаннях, не визнані судом поважними, тому що сторонами у справі є не фізичні, а юридичні особи, які мають можливість направити до суду іншого представника, при тому, що явка представників сторін ухвалою суду апеляційної інстанції не була визнана обовязковою, і було попереджено, що скарга буде розглянута за наявними у справі матеріалами, враховуючи, що розглядається питання правильності застосування норм тільки процесуального права.

В судовому засіданні представник прокуратури усно висловив заперечення на апеляційну скаргу та зазначив про необхідність відхилення клопотань про відкладення розгляду скарги з огляду на можливість її розгляду в даному судовому засіданні.

Згідно з частиною 5 статті 106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Апеляційний господарський суд, у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин повторно розглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм процесуального права, що мають значення для справи, при цьому суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника прокуратури, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а висновок, викладений в ухвалі господарського суду Одеської області від 31.01.2017 року у справі №916/1251/14 є правомірним за мотивами, викладеними в постанові суду апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, до суду була надана мирова угода на стадії виконання та закінчення виконавчого провадження від 10.01.2017 року між Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю УКРБУДІНВЕСТ, м.Одеса з наступними умовами:

1. Боржник визнає, що його заборгованість перед Стягувачем на момент укладення цієї мирової угоди відповідає відомостям, які викладені в матеріалах виконавчого провадження і становить 818 696 грн. 41 коп.

2. Боржник гарантує своєчасну сплату суми заборгованості перед Стягувачем, яка дорівнює 818 696 грн. 41 коп. шляхом зарахування грошових коштів на рахунок Стягувана рівними частинами в наступному порядку:

до 31 грудня 2017 року в розмірі 204 674 грн. 10 коп.;

до 31 грудня 2018 року в розмірі 204 674 грн. 10 коп.;

до 31 грудня 2019 року в розмірі 204 674 грн. 10 коп.;

до 31 грудня 2020 року в розмірі 204 674 грн. 10 коп.

3. Стягувач заявляє, що з моменту затвердження судом даної мирової угоди та у випадку належного її виконання не матиме жодних майнових претензій до Боржника з приводу заборгованості, погашення якої є предметом мирової угоди.

4. Стягувач стверджує, що з моменту набрання чинності зазначеної мирової угоди він відмовляється від примусового виконання рішення Господарського суду Одеської області, після чого виконавче провадження ВП №51261666, відкрите державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеса головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 щодо виконання судового рішення, прийнятого 11.01.2016 року Господарським судом Одеської області у справі №916/1251/14 підлягає закінченню.

5. Стягувач та Боржник також домовляються, що наслідком набуття чинності мирової угоди відповідно до статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

6. Боржник і Стягувач визнають, що у разі невиконання Боржником свого грошового зобовязання перед Стягувачем в порядку і у строк, визначений цією мировою угодою, Стягувач має право звернутися із позовною заявою до господарського суду щодо стягнення заборгованості із Боржника в частині грошових коштів, виходячи із суми, визначеної у пункті 2 даної мирової угоди.

7. Боржник і Стягувач домовилися, що будь-які витрати, пов'язані з виконавчим провадженням, що виникатимуть чи можуть виникнути після затвердження судом умов зазначеної мирової угоди, покладаються на Боржника.

8. Боржник і Стягувач заявляють, що ні в процесі укладення даної мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави.

9. Боржник і Стягувач погоджуються з тим, що відповідно до умов зазначеної мирової угоди вони дійшли згоди щодо повного та остаточного врегулювання будь-яких зустрічних претензій.

10. Боржник і Стягувач підтверджують, що всі викладені умови наведеної мирової угоди відповідають їх реальному волевиявленню та інтересам і породжують настання наслідків, зазначених у тексті самої мирової угоди, а саме: пункт 2 даної мирової угоди. Наслідки затвердження зазначеної мирової угоди Боржнику та Стягувачу відомі.

11. Уся інформація, викладена в мировій угоді, сприймається як повною мірою достовірна. Кожна Сторона даного виконавчого провадження окремо несе повну відповідальність за недостовірність інформації, яка зазначена в даній мировій угоді.

12. Мирова угода передається на затвердження до господарського суду Одеської області (стаття 121 Господарського процесуального кодексу України), і набуває чинності після затвердження вказаної мирової угоди господарським судом.

Відповідно до частини 4 статті 121 Господарського кодексу України мирова угода, укладена сторонами у процесі виконання судового рішення, подається на затвердження Господарського суду, який прийняв відповідне судове рішення.

Судом може бути затверджено мирову угоду на підставі статті 121 Господарського процесуального кодексу України лише за умови наявності відкритого виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення згідно з Законом України "Про виконавче провадження" (виконавче провадження відкрито на підставі постанови Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса від 31.05.2016 року ВП№51261666). Якщо таке виконавче провадження не відкрито на момент звернення до суду щодо затвердження мирової угоди, суд відмовляє в її затвердженні, що не виключає повторного звернення з відповідною заявою вже після відкриття виконавчого провадження. (пункт 7.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Господарський суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана згідно з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору. Мирова угода не може вирішувати питання про права і обов'язки сторін, які можуть виникнути у майбутньому, а також стосуватися прав і обов'язків інших юридичних чи фізичних осіб, які не беруть участі у справі або, хоча й беруть таку участь, але не є учасниками мирової угоди. Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини однозначно врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін (така позиція викладена в пункті 3.19 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

З пункту 6 мирової угоди вбачається, що у разі невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю УКРБУДІНВЕСТ, м. Одеса грошового зобовязання, Затоківська селищна рада має право повторного звернення до суду з позовом про стягнення боргу. Судова колегія зазначає, що дана умова фактично зумовлює виникнення нового судового спору між сторонами і суперечить вимогам пункту 3.19 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

За результатами розгляду питання про затвердження мирової угоди господарський суд затверджує мирову угоду або відмовляє у її затвердженні. Господарський суд відмовляє у затвердженні мирової угоди, якщо вона: а) суперечить закону; б) порушує права й законні інтереси інших осіб.

Досліджуючи умови мирової угоди, суд повинен виходити з норм статті 13 Цивільного кодексу України, яка визначає межі здійснення цивільних прав: цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства; при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах; при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства; не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.

Таким чином, суд першої інстанції правильно відмовив у затвердженні даної мирової угоди, але з мотивів її невідповідності нормам чинного законодавства України з огляду на неможливість повторного звернення до суду з позовом про стягнення грошових коштів при наявності рішення про таке стягнення.

Суд також відмовляє в затвердженні мирової угоди, якщо: а) мирова угода не відповідає загальним вимогам норм матеріального права щодо змісту угод; б)мирову угоду підписано представником, який не має на це повноважень; в)мирова угода містить умови, які виходять за межі предмета спору; г) мирова угода не містить відомостей про умови, розмір і строки виконання зобов'язання сторін; д)мирова угода стосується осіб, які не є сторонами спору.

Як вбачається з поданої сторонами на затвердження суду мирової угоди від 10.01.2017 року її підписано директором Товариства з обмеженою відповідальністю УКРБУДІНВЕСТ, м. Одеса ОСОБА_3 і Т.в.о. Затоківського селищного голови, секретарем Затоківської селищної ради ОСОБА_4

При цьому в матеріалах справи є копії рішень Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 29.07.2016 року №150, від 11.08.2016 року №153, якими визнано, що ОСОБА_4 ніколи не обиралась секретарем Затоківської селищної ради VІІ скликання та припинено повноваження ОСОБА_4 як самопроголошеного секретаря селищної ради VІІ скликання.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який сформовано за запитом Одеського апеляційного господарського суду, вбачається, що ОСОБА_4 є тимчасово виконуючим обовязки Затоківського селищного голови з 30.06.2016 року, а також є підписантом. При цьому у витязі не зазначено на підставі чого було внесено запис 30.06.2016 року про те, що керівником і підписантом Затоківської селищної ради є ОСОБА_4.

В даному витязі зазначено про зміну відомостей про керівника юридичної особи 24.05.2016 року, 11.07.2016 року, 26.07.2016 року, 09.08.2016 року, 11.08.2016 року, та три записи про керівника юридичної особи та зміну підписантів від 06.10.2016 року.

Таким чином, повноваження ОСОБА_4 як Т.в.о. Затоківського селищного голови, секретаря Затоківської селищної ради не підтверджені матеріалами справи, тому і в цій частині є підстава для відмови у затвердженні наданої мирової угоди.

Крім того, у абзаці 3 пункту 5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 7 "Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам" визначено, що прокурор, який бере участь у справі, несе обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди. Наведене не позбавляє сторони у справі права укласти мирову угоду і подати її на затвердження суду; якщо прокурор, який бере участь у справі, заперечує проти цього шляхом подання мотивованих письмових заперечень, суд може відмовити в затвердженні такої угоди.

В матеріалах справи є письмові мотивовані заперечення прокурора щодо затвердження судом мирової угоди, подані до господарського суду Одеської області, а також прокурором було надано усні заперечення у засіданні суду апеляційної інстанції.

Тому судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відмови у затвердженні мирової угоди, укладеної сторонами в процесі виконання рішення господарського суду Одеської області від 11.01.2016 року у справі №916/1251/14, оскільки дана угода не відповідає вимогам чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність винесеної господарським судом ухвали. Зокрема, судовою колегію розглянуті та відхилені ствердження скаржника щодо невмотивованості ухвали господарського суду Одеської області від 31.01.2017 року у справі №916/1251/14 як безпідставні.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України висновок, викладений в ухвалі господарського суду Одеської області від 31.01.2017 року у справі №916/1251/14, відповідає нормам процесуального права України за мотивами, викладеними в постанові суду апеляційної інстанції, а доводи апеляційної скарги не спростовують вірного висновку суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105, 106, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю УКРБУДІНВЕСТ, м. Одеса на ухвалу господарського суду Одеської області від 31.01.2017 року у справі № 916/1251/14 залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Одеської області від 31.01.2017 року у справі №916/1251/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється учасникам процесу по справі в триденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Одеський апеляційний господарський суд у двадцятиденний строк.

Головуючий Г.І. Діброва

Судді Н.М.Принцевська

ОСОБА_5