РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2017Справа №910/23419/16
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
до про Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДЕНІКА» стягнення заборгованості у розмірі 159 944 грн. 59 коп.
Представники:

від Позивача: ОСОБА_1 (особисто);

від Відповідача: Король М.І. (представник за Довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі також - «Позивач») звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДЕНІКА» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 159 944 грн. 59 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що у липні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕДЕНІКА» в особі директора ОСОБА_3 та Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 усно в телефонному режимі домовилися про надання Позивачем послуг з обмолоту гірчиці комбайном марки Джон Дір на полях площею приблизно 200 га в Житомирській області Коростенському районі поблизу села Ушомир, Ковбащина. Обмолот повинен був розпочатися на початку вересня 2016 року після проведення десикації. В серпні 2016 року на юридичну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДЕНІКА» був надісланий простий лист з підписаним з боку Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 договором про надання послуг з обмолоту, проте обмолот розпочався раніше 22 серпня 2016 року, а тому було вирішено, що Відповідач надішле підписаний договір разом з актом прийому - передачі послуг після закінчення обмолоту. Як зазначає Позивач, з 22.08.2016 року по 03.09.2016 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 надала послуги з обмолоту гірчиці на замовлення Відповідача на площах поблизу села Ушомир та Ковбащина Коростенського району Житомирській області, протягом якого на комбайні GPS - моніторингу було змолочено 196 га гірчиці. Після закінчення обмолоту директор Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДЕНІКА» відмовилась від підписання договору, акту прийому - передачі наданих послуг та від їх оплати, у зв'язку з чим 12.10.2016 року Позивачем надіслано на адресу Відповідача претензію з вимогою підписати договір, акт наданих послуг та сплатити грошові кошти, яка не була вручена Відповідачу. За таких підстав, Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДЕНІКА» заборгованість у розмірі 156 800 грн. 00 коп. за надані послуги зі збору урожаю. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДЕНІКА» 3% річних у розмірі 322 грн. 19 коп. та інфляційні у розмірі 2 822 грн. 40 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2016 року порушено провадження у справі № 910/23419/16, судове засідання призначено на 25.01.2017 року.

25.01.2017 року в судове засідання з'явились представники сторін. В судовому засіданні представник відповідача подав відзив на позовну заяву, яким просив Суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник позивача вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 22.12.2016 року не виконав.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Позивача:

- надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням відзиву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕДЕНІКА";

- надати докази на підтвердження надання послуг на загальну суму в розмірі 156 800,00 грн.;

- обґрунтований розрахунок заявленої до стягнення суми;

- надати докази на підтвердження ведення перемовин між сторонами щодо укладення договору надання послуг зі збирання урожаю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.01.2017 року відкладено розгляд справи на 08.02.2017 року, у зв'язку з невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

07.02.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

08.02.2017 року в судове засідання з'явився представник відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, вимог ухвали суду не виконав.

Суд прийшов до висновку про задоволення клопотання Позивача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2017 року відкладено розгляд справи на 22.02.2017 року, у зв'язку з неявкою представника позивача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду.

21.02.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли письмові пояснення по справі та документи на виконання вимог ухвали суду.

22.02.2017 року в судове засідання з'явились представники сторін. Представник позивача не надав належних доказів на підтвердження надання послуг на загальну суму в розмірі 156 800,00 грн., а в судовому засіданні заявив клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строків розгляду спору для отримання та надання додаткових доказів по справі.

Суд прийшов до висновку про задоволення клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи та, керуючись ст. 69 Господарського процесуального кодексу України задовольнив заявлене клопотання про продовження строків розгляду спору, виходячи з того, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, а у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2017 року продовжено строк розгляду спору на 15 днів, відкладено розгляд справи на 01.03.2017 року, у зв'язку з неналежним виконанням вимог ухвали суду.

01.03.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли письмові пояснення стосовно порядку розрахунку вартості наданих послуг.

01.03.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про витребування доказів у справі.

В судовому засіданні 01 березня 2017 року Позивач підтримав вимоги та доводи, викладені в позовній заяві, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник Відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, розглянувши Клопотання Позивача про витребування доказів, а саме від ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві копії договору про спільну діяльність №14/06/16від 14.06.2016 року, уповноваженою особою за яким є ТОВ «ЕДЕНІКА»; від ТОВ «Каміл Груп» інформацію про розміщення площ, орендованих ТОВ «Каміл Груп», на яких вирощувалася гірчиця в 2016 році, період обмолоту гірчиці, вирощеної на орендованих площах ТОВ «Каміл Груп» та інформацію про особу, яка надавала послуги з обмолоту гірчиці в 2016 р., зазначає наступне.

Право сторони у справі на подачу клопотання про витребування доказів у разі неможливості їх надати самостійно регулюються приписами ст. 38 ГПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 38 ГПК України визначено, що сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, що перешкоджають його наданню; підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; обставини, які може підтвердити цей доказ. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

В пункті 2.1 постави Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вказано, що у разі неможливості самостійно подати необхідні для розгляду справи докази сторона, прокурор, третя особа вправі звернутися до господарського суду, в тому числі й апеляційної інстанції, з клопотанням про витребування доказів; при цьому обґрунтування такої неможливості покладається на особу, що заявляє відповідне клопотання.

Суд, розглянувши клопотання Позивача про витребування доказів, приходить до висновку про відмову в його задоволенні, оскільки витребувані Позивачем докази не стосуються предмету спору в даній справі, а тому не є належними доказами, оскільки не містять інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування в справі № 910/23419/16.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 01 березня 2017 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

12.10.2016 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулась з претензією до директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДЕНІКА», в якій зазначила, що Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 були надані послуги по збиранню урожаю гірчиці на наданих ТОВ «ЕДЕНІКА» земельних ділянках площею 196 га в Житомирській області, Коростенському районі біля села Ушомир з 22.08.2016 р. по 03.09.2016 р. Просила підписати договір про надання послуг зі збирання урожаю, підписати акт прийому - передачі наданих послуг та надіслати підписаний договір та акт на поштову адресу ФОП ОСОБА_1, а також здійснити оплату наданих послуг протягом 5 календарних днів з дня отримання даного листа, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 12.10.2016 р., фіскальним чеком, який був повернутий 14.11.2016 року на адресу Позивача за закінченням встановленого строку зберігання.

Висновком від 17.11.2016 року по результатам перевірки ЖЄОЗП №50242 від 01.11.2016 року, складеним оперуповноваженим ВКП Подільського УП ГУ НП України у м. Києві, не встановлено підстав для внесення інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань, вбачаються цивільно - правові відносини, матеріали перевірки списано до справи.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що у липні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕДЕНІКА» в особі директора ОСОБА_3 та Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 усно в телефонному режимі домовилися про надання Позивачем послуг з обмолоту гірчиці комбайном марки Джон Дір на полях площею приблизно 200 га в Житомирській області Коростенському районі поблизу села Ушомир, Ковбащина. Обмолот повинен був розпочатися на початку вересня 2016 року після проведення десикації. В серпні 2016 року на юридичну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДЕНІКА» був надісланий простий лист з підписаним з боку Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 договором про надання послуг з обмолоту, проте обмолот розпочався раніше 22 серпня 2016 року, а тому було вирішено, що Відповідач надішле підписаний договір разом з актом прийому - передачі послуг після закінчення обмолоту. Як зазначає Позивач, з 22.08.2016 року по 03.09.2016 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 надала послуги з обмолоту гірчиці на замовлення Відповідача на площах поблизу села Ушомир та Ковбащина Коростенського району Житомирській області, протягом якого на комбайні GPS - моніторингу було змолочено 196 га гірчиці. Після закінчення обмолоту директор Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДЕНІКА» відмовилась від підписання договору, акту прийому - передачі наданих послуг та від їх оплати, у зв'язку з чим 12.10.2016 року Позивачем надіслано на адресу Відповідача претензію з вимогою підписати договір, акт наданих послуг та сплатити грошові кошти, яка не була вручена Відповідачу. За таких підстав, Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДЕНІКА» заборгованість у розмірі 156 800 грн. 00 коп. за надані послуги зі збору урожаю. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДЕНІКА» 3% річних у розмірі 322 грн. 19 коп. та інфляційні у розмірі 2 822 грн. 40 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У відповідності до приписів ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.07.2016 року електронною поштою ОСОБА_1 надіслала на електронну адресу ОСОБА_3 у вигляді файлу договір на обмолот, у відповідь на який 26.07.2016 року остання надіслала реквізити, витяг ТОВ «ЕДЕНІКА», виписку ТОВ «ЕДЕНІКА», відомості, опис.

Статтею 180 Господарського кодексу України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов'язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними. Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Відповідно до статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

Згідно зі статтею 184 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору на основі вільного волевиявлення сторін проект договору може бути розроблений за ініціативою будь-якої із сторін у строки, погоджені самими сторонами. Укладення договору на основі вільного волевиявлення сторін може відбуватися у спрощений спосіб або у формі єдиного документа, з додержанням загального порядку укладення договорів, встановленого статтею 181 цього Кодексу.

Суд звертає увагу, що наявність чи відсутність будь-яких зобов'язань сторін підтверджується первинними документами, що фіксують та підтверджують господарські операції, які для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати як обов'язкові реквізити, так і додаткові реквізити в залежності від характеру операції, зокрема підставу для здійснення господарських операцій, дані про документ, що засвідчує особу - одержувача, номер документу, ідентифікаційний код підприємства тощо. Тобто, для надання первинним документам доказової сили при розгляді справ в суді необхідні повні дані про конкретні господарські операції, що здійснюються за конкретним договором, укладеним між сторонами.

Як вбачається з електронного листування між Сторонами, Позивачем був надісланий на адресу Відповідача у вигляді файлу договір на обмолот, проте матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження розгляду Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕДЕНІКА» проекту вказаного договору відповідно до вимог статті 181 Господарського кодексу України. Крім того, зі скріншоту електронної пошти Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 не вбачається за можливе встановити чи містила пропозиція про укладення договору на обмолот умови договору, які спрямовані на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань між сторонами.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що під час електронного листування між Сторонами не склалися фактичні правовідносини з договору надання послуг з обмолоту незважаючи на те, що правочин між сторонами може бути укладений в будь-який спосіб і сторони вільні у виборі форми правочину.

Крім того, Судом встановлено, що 12.10.2016 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулась з претензією до директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДЕНІКА», в якій зазначила, що Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 були надані послуги по збиранню урожаю гірчиці на наданих ТОВ «ЕДЕНІКА» земельних ділянках площею 196 га в Житомирській області, Коростенському районі біля села Ушомир з 22.08.2016 р. по 03.09.2016 р. Просила підписати договір про надання послуг зі збирання урожаю, підписати акт прийому - передачі наданих послуг та надіслати підписаний договір та акт на поштову адресу ФОП ОСОБА_1, а також здійснити оплату наданих послуг протягом 5 календарних днів з дня отримання даного листа, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 12.10.2016 р., фіскальним чеком від 12.10.2016 р. Разом з претензією на адресу Відповідача був надісланий договір про надання послуг зі збирання урожаю від 26.07.2016 року у 2 екземплярах.

Проте, Суд звертає увагу, що договір про надання послуг зі збирання урожаю від 26.07.2016 року у 2 екземплярах, надісланий на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДЕНІКА» 12.10.2016 року разом з поштовим конвертом був повернутий 14.11.2016 року на адресу Позивача за закінченням встановленого строку зберігання, а тому не може вважатися пропозицією Відповідачу про укладення вказаного договору відповідно до статті 181 Господарського кодексу України.

За таких підстав, Суд приходить до висновку, що між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕДЕНІКА» взагалі не було укладено жодного договору про надання послуг зі збирання урожаю гірчиці з полів, які знаходяться у Житомирській області, ані у формі єдиного документа, ані шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначав, що з 22.08.2016 року по 03.09.2016 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 надала послуги з обмолоту гірчиці на замовлення Відповідача на площах поблизу села Ушомир та Ковбащина Коростенського району Житомирській області, протягом якого на комбайні GPS - моніторингу було змолочено 196 га гірчиці, на загальну суму в розмірі 156 800 грн. 00 коп.

В якості доказів на підтвердження факту надання послуг з обмолоту гірчиці Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 надала лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські системи контролю» №15 від 03.11.2016 року, яким повідомлено, що транспортний засіб Jonh Deer 9500 держ. НОМЕР_1, який обладнаний системою моніторингу на базі пристрою Ві9101Trek IMEI НОМЕР_2 і підключений до системи моніторингу у період з 22.08.2016 р. до 03.09.2016 р. виконував роботу на околиці села Ковбащина Коростенського району Житомирської області, при цьому обробляв площу на 3 ділянках загальною площею 196 га.

Проте, Суд зазначає, що вказаний лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські системи контролю» №15 від 03.11.2016 року не є належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження факту виконання робіт з обмолоту гірчиці саме на виконання замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДЕНІКА».

Як вбачається з пояснень директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДЕНІКА» ОСОБА_3, наданих в межах перевірки ЖЄОЗП №50242 від 01.11.2016 року оперуповноваженому ВКП Подільського УП ГУ НП України у м. Києві, комбайн ФОП ОСОБА_5 здійснював обмолот урожаю гірчиці протягом 3-4 тижнів, проте урожай було зібрано без відома директора Відповідача, був відвантажений на сторонньому складі, а не на елеваторі, внаслідок чого було втрачено багато зерна.

Листом Ушомирська сільська рада Коростенського району Житомирської області №49/02-20 від 17.02.2017 року, надісланого на адресу адвоката Порхуна С.В., повідомила, що у 2016 році Товариство з обмеженою відповідальністю «Каміл Груп» здійснювало вирощування гірчиці в районі с. Ушомир, с. Ковбащина, обмолот гірчиці проводився комбайном в кінці серпня на початку вересня 2016 року, даних про конкретні дати та ідентифікацію комбайна сільська рада не має, доробка зерна гірчиці (сушка) після збору здійснювалися в с. Ковбащина, до Ушомирської сільської ради інформація про те, що обмолот гірчиці на площах, що фактично використовуються ТОВ «Каміл Груп», здійснювалася без згоди ТОВ «Каміл Груп» не надходила.

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що сам лише факт надання послуг з обмолоту гірчиці Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 не є підставою для стягнення саме з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДЕНІКА» заборгованості у розмірі 156 800 грн. 00 коп.

Крім того, згідно зі ст. 532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов'язання встановлюється в договорі. Проте, з матеріалів справи неможливо встановити конкретне місце надання послуг, конкретні поля Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДЕНІКА», визначену на місцевості площу надання послуг, а тому Позивачем не доведено, що ним надавалися послуги з обмолоту гірчиці саме на полях Відповідача площею 196 га. Як вбачається з листа Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області, у 2016 році Товариство з обмеженою відповідальністю «Каміл Груп» здійснювало вирощування гірчиці в районі с. Ушомир, с. Ковбащина, а тому встановити факт вирощування гірчиці саме на полях Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДЕНІКА» Суд не має можливості.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що Позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами у справі в розумінні ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження факту надання послуг з обмолоту гірчиці саме на виконання замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДЕНІКА», саме на полях Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДЕНІКА» із визначенням конкретного місця і площі на місцевості.

Посилання Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на Акт прийому - передачі наданих послуг в якості доказу на підтвердження факту виконання робіт з обмолоту гірчиці у період з 22.08.2016 р. до 03.09.2016 р. на околиці села Ковбащина Коростенського району Житомирської області й розміру заборгованості Суд не приймає до уваги, оскільки такий Акт взагалі відсутній в матеріалах справи. Навіть за наявності такого Акту в матеріалах справи, підписаного в односторонньому порядку зі сторони Позивача, він також не є належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження факту виконання робіт з обмолоту гірчиці саме на виконання замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДЕНІКА», оскільки він не є дією осіб, які спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, а лише констатує (фіксує) певні факти господарської діяльності у правовідносинах між сторонами та має юридичне значення для встановлення обставин виконання сторонами своїх зобов'язань, а тому доводи сторін мають досліджуватися на підставі інших належних доказів, які мають значення для встановлення фактичних обставин справи та реальності господарської операції.

За таких підстав, Суд приходить до висновку, що Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 не надано суду жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження факту виконання робіт з обмолоту гірчиці у період з 22.08.2016 р. до 03.09.2016 р. на околиці села Ковбащина Коростенського району Житомирської області саме на виконання замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДЕНІКА».

Крім того, при зверненні до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДЕНІКА» заборгованості у розмірі 156 800 грн. 00 коп. Позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження обґрунтованого розрахунку заявленої до стягнення суми. Як вбачається з письмових пояснень Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 від 01.03.2017 року, нею розрахована вартість наданих послуг із розрахунку 800 грн. 00 коп. за 1 гектар, тобто 196 га*800 грн. = 156 800 грн. 00 коп.

На підтвердження доказів розрахунку заявленої до стягнення суми в розмірі 156 800 грн. 00 коп. Позивачем був наданий лист ПП ОСОБА_8, адресований ФОП ОСОБА_1, в якому зазначено, що вартість обмолоту одного гектара гірчиці комбайнами Jonh Deer, якими ним надаються послуги, становить 800 грн. 00 коп. за гектар без ПДВ. Проте, вказаний лист не є належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження розрахунку заявленої до стягнення суми за надані послуги з обмолоту саме Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, оскільки вказана вартість послуг з обмолоту гірчиці визначена ПП ОСОБА_8 при здійсненні ним господарської операції, а не Позивачем у даній справі.

Крім того, Позивачем в якості доказів розрахунку заявленої до стягнення суми в розмірі 156 800 грн. 00 коп. надано до матеріалів справи Договори від 26.08.2015 року, укладені з ТОВ «Фортекс Груп» та ТОВ «Аграрні Системні Технології» та Акти приймання - передачі виконаних робіт від 05.10.2015 р., від 19.10.2015 р. Проте, Суд зазначає, що надані ксерокопії документів належним чином не засвідчені, оскільки відмітки про засвідчення копій не містять назви, посади особи, яка засвідчує копію, дати засвідчення копії, підпис особи не скріплений відтиском печатки підприємства, а тому не можуть бути сприйняті судом в якості належних доказів в розумінні статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України.

Навіть за умови належного засвідчення копій вказаних документів, Договори від 26.08.2015 року та Акти приймання - передачі виконаних робіт від 05.10.2015 року, від 19.10.2015 року не можуть бути прийняті Судом в якості належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження розрахунку заявленої до стягнення суми за надані послуги з обмолоту у 2016 році, оскільки вони мають відношення до факту надання послуг з обмолоту у 2015 році, а не у той самий період, який визначений Позивачем. Крім того, з Актів приймання - передачі виконаних робіт від 05.10.2015 р., від 19.10.2015 р. вбачається, що вартість 1 га складає: 128359,35 грн. / 144,50 га = 888 грн. 30 коп. з ПДВ та 306 236,54 грн./351 га= 872 грн. 47 коп. з ПДВ відповідно, а не 800 грн. 00 коп. за 1 га, як зазначає Позивач.

За таких підстав, позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДЕНІКА» заборгованості у розмірі 156 800 грн. 00 коп. за надані послуги зі збору урожаю задоволенню не підлягають як недоведені.

Крім того, Позивачем заявлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДЕНІКА» 3% річних у розмірі 322 грн. 19 коп. та інфляційних у розмірі 2 822 грн. 40 коп., проте вказані позовні вимоги також не підлягають задоволенню, як похідні вимоги від основного зобов'язання, в задоволенні якого Судом відмовлено.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: - чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; - чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; - яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. З огляду на вимоги частини першої статті 4 ГПК господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 6 "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДЕНІКА» про стягнення заборгованості у розмірі 159 944 грн. 59 коп. є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДЕНІКА» про стягнення заборгованості у розмірі 159 944 грн. 59 коп. - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 06 березня 2017 року.

Суддя О.В. Чинчин