ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2017 р. Справа № 911/14/17

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанії «Ніко-Тайс»

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»

2. Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма імені ОСОБА_1»

про стягнення 8 770,49 грн.

за участю представників сторін:

позивач ОСОБА_2, предст. за дов. від 02.06.2014;

відповідач 1 не зявився;

відповідач 2 не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс (позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ПК Трейдсервісгруп (відповідач-1) та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма імені ОСОБА_1» (відповідач-2) про стягнення солідарно з відповідачів 359,04 грн. 3 % річних і стягнення з відповідача-2 5 407,66 грн. пені, та 3003,79 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.01.2017 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 13.02.2017.

19.01.2017 через канцелярію суду від позивача надійшли додаткові документи, які залучені до матеріалів справи.

Відповідачі в судове засідання 13.02.2017 року не забезпечили явку своїх повноважних представників, хоча були повідомлені належним чином про дату та час проведення судового засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п.п. 3.9.1, 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвали суду надсилалась відповідачам за адресою вказаною в позовній заяві та Спеціальному витягу з ЄДРПОУ, що свідчить про те, що вони були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Відповідачі не скористались правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надали.

Присутній в судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав викладених в позові.

Відповідно до частини 2 статті 82 ГПК України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Згідно з ч. 1 статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та обєктивного розгляду спору по суті, в судовому засіданні 13.02.2017 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення присутнього в судовому засіданні представника позивача, суд,-

встановив:

10 вересня 2007 року між ТОВ „Тридента Агро та СТОВ Агрофірма імені ОСОБА_1 був укладений Договір №71/09/07 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу. Відповідно до умов даного Договору ним визначалися умови купівлі-продажу засобів захисту рослин.

Відповідно до додатку до договору №71/09/07 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 10 вересня 2007 року, сторони визначили курс долара США на момент укладання договору купівлі-продажу та передбачили, що в тому випадку, якщо курс долара США на день оплати вище, ніж курс долара США на день підписання договору, то для визначення суми, яка підлягає оплаті, використовується наступна формула: 8=(А1/А2)*В, де Б - ціна на момент проплати; В - ціна на момент підписання; А2 - курс (НБУ) долара до гривні на день підписання договору; А1 - курс (НБУ) долара США до гривні на день перерахування грошей. Середнім показником курсу долара США, яку погодили сторони згідно договору купівлі-продажу, є 4,85 грн./дол. США.

Таким чином у додатку до договору №71/09/07 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 10 вересня 2007 року, сторони дійшли згоди про те, що зобов'язання за даним договором має бути виконане у гривні з урахуванням курсу долара США на час укладення договору та на день фактичної оплати товару, що відповідає вимогам Цивільного кодексу України, а його умови визначені на розсуд сторін і погодженні ними, що вказує на принцип свободи договору.

Так, як зазначив позивач, вартість грошового зобовязання щодо формування ціни товару згідно договору №71/09/07 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 10 вересня 2007 року, Відповідач-2 виконано неповністю, неналежним чином та несвоєчасно.

У звязку з неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням СТОВ «Агрофірма імені ОСОБА_1» взятого на себе грошового зобовязання щодо оплати отриманого товару згідно договору №71/09/07 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 10 вересня 2007 року, 27 липня 2009 року ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО звернулося до господарського суду Одеської області із позовною заявою про стягнення із СТОВ Агрофірма імені ОСОБА_1 суми заборгованості та штрафних санкцій за період із 19.07.2007 року по 27.07.2009 року згідно договору №71/09/07 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 10 вересня 2007 року.

Рішенням Господарського суду Одеської області по справі №17/116-09-3716 від 26 жовтня 2009 року, позов ТОВ „Тридента Агро задоволено.

Відповідно до Постанови ВДВС Миколаївського РУЮ Одеської області від 10 травня 2011 року виконавче провадження щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області по справі №17/116-09-3716 від 10 листопада 2009 року закінчено, у звязку із фактичним та повним виконанням рішення суду.

Таким чином, зобовязання СТОВ Агрофірма імені ОСОБА_1 перед ТОВ „Тридента Агро щодо оплати вартості отриманого товару згідно договору №71/09/07 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 10 вересня 2007 року було виконано лише 10 травня 2011 року.

Зважаючи на те, що заборгованість вчасно оплачена не була, дооцінка вартості товару (курсова різниця) СТОВ Агрофірма імені ОСОБА_1 згідно договору №71/09/07 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 10 вересня 2007 року, за розрахунком позивача, склала 5 373,51 грн.

Зазначений розмір заборгованості СТОВ Агрофірма імені ОСОБА_1 згідно договору №71/09/07 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 10 вересня 2007 року підтверджений рішенням господарського суду Київської області від 23 вересня 2014 року у справі №911/3341/14, яким позовні вимоги ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» до ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» та СТОВ Агрофірма імені ОСОБА_1 про стягнення суми грошових коштів на підставі Угоди №62/07-12 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 02 липня 2012 року та договору №71/09/07 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 10 вересня 2007 року задоволено.

У звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням СТОВ Агрофірма імені ОСОБА_1 взятого на себе грошового зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару згідно договору №71/09/07 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 10 вересня 2007 року, у жовтні 2014 року ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» звернулося до господарського суду Київської області із позовною заявою про стягнення із ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» та СТОВ Агрофірма імені ОСОБА_1 суми пені, 3% річних, інфляційних втрат, штрафу, розрахованих на суму боргу у вигляді дооцінки вартості товару (курсової різниці) у сумі 5 373,51 грн. за період із 10.05.2011р. по 01.10.2014р, згідно Угоди №62/07-12 про заміну кредитора у зобовязані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 02 липня 2012 року та договору №71/09/07 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 10 вересня 2007 року.

Рішенням господарського суду Київської області по справі №911/4369/14 від 06.11.2014 року, позов ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» задоволено, заборгованість згідно даного рішення та договору №71/09/07 в розмірі 5 373, 51 грн. не погашена.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Абзац 1 ч.1 ст.193 ГК України встановлює, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 694 ЦК України встановлює особливості продажу товару в кредит. Договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу.

Зміна ціни на товар, проданий в кредит, не є підставою для проведення перерахунку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання)

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно п. 8.1. Договору за невиконання або неналежне виконання умов Договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до ч.4 ст.231 Господарського кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до статті 229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 8.2. Договору, за прострочення виконання зобовязання покупець зобовязаний сплатити на користь продавця пеню в розмірі 0,08% від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення.

Відповідно п. 8.3. Договору, сторони, відповідно до ст. 259 ЦК України, домовились про те, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій збільшується до повного виконання сторонами своїх зобовязань за даним Договором.

Крім цього, сторони, відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязань за даним Договором, здійснюється без обмеження строку.

Відповідно до п.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Згідно із п. 11.1. даного Договору, договір діє з моменту його підписання і скріплення печатками обома сторонами до повного виконання сторонами обовязків по Договору.

Згідно ч. 1 ст.202 ГК України, ст.599 ЦК України зобовязання, зокрема, припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи із вищенаведених норм законодавства та умов Договору, у ТОВ «Тридента Агро» виникло право вимоги щодо нарахування пені, 3% річних та інфляційних витрат згідно договору №71/09/07 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 10.09.2007 за період існування заборгованості.

У відповідності до ч. 1 статті 510 Цивільного кодексу України визначено, що сторонами у зобовязанні є боржник і кредитор.

Пунктом 1 ч. 1 статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобовязується або не зобовязується їх оплатити.

Згідно ч. 1 статті 513 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Приписами статті 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням, (стаття 515 Цивільного кодексу України).

Так, 26 травня 2011 року між ТОВ „Тридента Агро та ФОП ОСОБА_2 було укладено Угоду №205-ТА про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України). Пунктом 1.1. даної Угоди, встановлено, що первісний кредитор (ТОВ „Тридента Агро) відступає новому кредитору (ФОП ОСОБА_2М.) право вимоги виконання Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма імені ОСОБА_1 (), зобов'язання щодо сплати розміру заборгованості (дооцінки вартості товару), пені, штрафу, 3%річних, інфляційних витрат, набутого первісним кредитором на підставі Договору №71/09/07 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 10 вересня 2007 року, у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням СТОВ Агрофірма імені ОСОБА_1 грошового зобовязання згідно договору №71/09/07 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 10 вересня 2007 року.

Відповідно до умов Угоди №205-ТА про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від 26 травня 2011 року, з моменту укладення даної Угоди, новий кредитор наділяється всіма правами первісного кредитора, що випливають із умов договору №71/09/07 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 10 вересня 2007 року (пункт 2.4. Угоди).

На виконання умов даної Угоди (п. 4.1.), ТОВ „Тридента Агро було передано ФОП ОСОБА_2 перелік документів, що підтверджують права вимоги виконання Відповідачем-2 обумовленого зобов'язання. У відповідності до пункту 4.3. Угоди, ТОВ „Тридента Агро повідомленням про зміну кредитора у зобовязані, належним чином повідомило СТОВ Агрофірма ОСОБА_3 ОСОБА_1 про зазначені вище обставини.

2 липня 2012 року між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс»» було укладено Угоду №62/07-12 про заміну кредитора у зобовязані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України). Розділом 1 даної Угоди, встановлено, що первісний кредитор (ФОП ОСОБА_2М.) відступає новому кредитору (ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс»») право вимоги виконання Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма імені ОСОБА_1, зобов'язання щодо сплати розміру заборгованості (дооцінки вартості товару), пені, штрафу, 3% річних, інфляційних витрат, набутого первісним кредитором на підставі Договору №71/09/07 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 10 вересня 2007 року та згідно Угоди №205-ТА про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від 26 травня 2011 року, у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобовязання згідно договору №71/09/07 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 10 вересня 2007 року.

Відповідно до умов Угоди №62/07-12 про заміну кредитора у зобовязані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 02 липня 2012 року, з моменту укладення даної Угоди, новий кредитор наділяється всіма правами Первісного кредитора, що випливають із умов договору №71/09/07 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 10 вересня 2007 року (пункт 2.4. Угоди).

На виконання умов даної Угоди (п. 4.1.), ФОП ОСОБА_2 було передано позивачу перелік документів, що підтверджують права вимоги виконання відповідачем-2 обумовленого зобов'язання. У відповідності до пункту 4.3. Угоди, ФОП ОСОБА_2 повідомленням про зміну кредитора у зобовязанні, належним чином повідомив СТОВ «Агрофірма ОСОБА_3 ОСОБА_1» про зазначені вище обставини.

Таким чином, позивачу передано вищезазначені вимоги у відповідності до чинного законодавства України та із дотриманням положень статті 514 ЦК України.

Зважаючи на те, що зобовязання згідно рішенням господарського суду Київської області по справі №911/4369/14 від 06.11.2014 не виконано, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 5 407, 66 грн. пені (з 02.10.2014 по 26.12.2016), 3% річних з (02.10.2014 по 26.12.2016) в розмірі 359, 04 грн. та 3 003,79 грн. інфляційних втрат (з жовтня 2014 по листопад 2016), нарахованих на суму 5 373,51 грн. курсової різниці.

Як зазначалось вище, сторонами в договорі №71/09/07 була передбачена відповідальність у вигляді пені, яка становить 0,08% від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення.

Згідно наданого позивачем розрахунку, пеня ним нараховувалась із застосуванням подвійної ставки НБУ за період з 02.10.2014 по 26.12.2016 та становить 5 407, 66 грн.

Стаття 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, максимальний розмір пені повязаний із розміром облікової ставки Національного банку України.

Договірні правовідносини між сторонами, щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовано Законом України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, який є спеціальним з питань регулювання вказаних відносин, і має пріоритетне застосування щодо правовідносин відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань між сторонами у справі.

В зазначеному законі прямо вказано про те, що розмір пені не може перевищувати подвійну облікову ставку НБУ, а відповідно до абзацу другого частини 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це.

Зважаючи на те, що подвійна ставка НБУ не є статичним поняттям, а її ставка постійно змінюється, суд здійснив перерахунок пені за заявлений позивачем період (02.10.2014 - 26.12.2016 ) із застосуванням ставки пені встановленої в договорі (за періоди, коли її розмір не перевищував подвійної облікової ставки НБУ) та подвійної ставки НБУ (за періоди, коли розмір пені, встановлений в договорі перевищував подвійну ставку НБУ) та встановив:

- За період прострочення з 02.10.2014 - 12.11.2014 застосовується розмір подвійної облікової ставки НБУ, яка в день складала 0,068 %. Відповідно розмір пені розрахований на суму боргу 5 373, 51 грн. становить 154,58 грн.

- За період прострочення з 13.11.2014 - 05.02.2015 застосовується розмір подвійної облікової ставки НБУ, яка в день складала 0.077 %. Відповідно розмір пені розрахований на суму боргу 5 373, 51 грн. становить 350,38 грн.

- За період прострочення з 06.02.2015 - 03.03.2015 застосовується розмір встановлений в договорі 0,08%, оскільки подвійна облікова ставка НБУ в цей період складала 0,107%. Відповідно розмір пені розрахований на суму боргу 5 373, 51 грн. складає 111,17 грн.

- За період прострочення з 04.03.2015 - 27.08.2015 застосовується розмір встановлений в договорі 0,08%, оскільки подвійна облікова ставка НБУ в цей період складала 0,164%. Відповідно розмір пені розрахований на суму боргу складає 760,89 грн.

- За період прострочення з 28.08.2015 - 24.09.2015 застосовується розмір встановлений в договорі 0,08%, оскільки подвійна облікова ставка НБУ в цей період складала 0,148%. Відповідно розмір пені розрахований на суму боргу складає 120,37 грн.

- За період прострочення з 25.09.2015 - 29.10.2015 застосовується розмір встановлений в договорі 0,08%, оскільки подвійна облікова ставка НБУ в цей період складала 0,121%. Відповідно розмір пені розрахований на суму боргу складає 150,46 грн.

- За період прострочення з 30.10.2015 - 17.12.2015 застосовується розмір встановлений в договорі 0,08%, оскільки подвійна облікова ставка НБУ в цей період складала 0,121%. Відповідно розмір пені розрахований на суму боргу складає 210,64 грн.

- За період прострочення з 18.12.2015 - 28.01.2016 застосовується розмір встановлений в договорі 0,08%, оскільки подвійна облікова ставка НБУ в цей період складала 0,121%. Відповідно розмір пені розрахований на суму боргу складає 180,55 грн.

- За період прострочення з 29.01.2016 - 03.03.2016 застосовується розмір встановлений в договорі 0,08%, оскільки подвійна облікова ставка НБУ в цей період складала 0,120%. Відповідно розмір пені розрахований на суму боргу складає 150,46 грн.

- За період прострочення з 04.03.2016 - 21.04.2016 застосовується розмір встановлений в договорі 0,08%, оскільки подвійна облікова ставка НБУ в цей період складала 0,120%. Відповідно розмір пені розрахований на суму боргу складає 210,64 грн.

- За період прострочення з 22.04.2016 - 26.05.2016 застосовується розмір встановлений в договорі 0,08%, оскільки подвійна облікова ставка НБУ в цей період складала 0,104%. Відповідно розмір пені розрахований на суму боргу складає 150,46 грн.

- За період прострочення з 24.06.2016-28.07.2016 застосовується розмір встановлений в договорі 0,08%, оскільки подвійна облікова ставка НБУ в цей період складала 0,098%. Відповідно розмір пені розрахований на суму боргу складає 120,37 грн.

- За період прострочення з 24.06.2016 28.07.2016 застосовується розмір встановлений в договорі 0,08%, оскільки подвійна облікова ставка НБУ в цей період складала 0,090%. Відповідно розмір пені розрахований на суму боргу складає 150,46 грн.

- За період прострочення з 29.07.2016 15.09.2016 застосовується розмір встановлений в договорі 0,08%, оскільки подвійна облікова ставка НБУ в цей період складала 0,085%. Відповідно розмір пені розрахований на суму боргу складає 210,64 грн.

- За період прострочення з 16.09.2016 27.10.2016 застосовується розмір встановлений в договорі 0,08%, оскільки подвійна облікова ставка НБУ в цей період складала 0,082%. Відповідно розмір пені розрахований на суму боргу складає 180,55 грн.

- За період прострочення з 28.10.2016 08.12.2016 застосовується розмір подвійної облікової ставки НБУ, яка в день складала 0,077 %. Відповідно розмір пені розрахований на суму боргу 5 373, 51 грн. становить 172,66 грн.

- За період прострочення з 09.12.2016 26.12.2016 застосовується розмір подвійної облікової ставки НБУ, яка в день складала 0,077 %. Відповідно розмір пені розрахований на суму боргу 5 373, 51 грн. становить 74,00 грн. Загалом 3 459,28 грн.

З огляду на викладене, заявлена до стягнення пеня в розмірі 5 407, 66 грн. підлягає задоволенню частково в сумі 3 459,28 грн.

Також позивачем заявлені до стягнення 3% річних з (02.10.2014 по 26.12.2016) в розмірі 359, 04 грн. та 3 003,79 грн. інфляційних втрат (з жовтня 2014 по листопад 2016).

Судом також було перевірено правильність нарахування 3% річних та інфляційних втрат із застосуванням періодів, які зазначені позивачем за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон», та встановлено, що їх розрахунок є арифметично вірним, відповідає обставинам справи, у звязку з чим заявлені до стягнення 3% річних та інфляційні втрати підлягають задоволенню повністю в розмірі 359, 04 грн. та 3 003,79 грн. відповідно.

З метою забезпечення виконання зобовязання за Угодою № 62/07-12 від 02.07.2012, між ТОВ Компанія Ніко-Тайс (кредитор) та ТОВ ПК Трейдсервісгруп (поручитель) було укладено Договір поруки №21-08-2012-21 від 21.08.2012 року, за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за виконання обовязку Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма імені ОСОБА_1, у звязку із неналежним та неповним виконанням боржником грошового зобовязання згідно договору купівлі-продажу та угоди, передбаченими ст. 2 цього договору (основний договір).

Відповідно до п. 2.1. договору поруки, під основним договором в цьому договорі розуміють угоду № 62/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні від 02.07.2012 року, укладену згідно договору №71/09/07 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 10.09.2007 року.

У розділі 3 договору поруки, поручителем та кредитором погоджено обсяг відповідальності поручителя та розмір поруки, яка обмежується частковою сплатою у сумі 500,00 грн.

Пунктом 4.1. договору поруки визначено, що у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) боржником обовязку за основною угодою, кредитор вправі звернутися із вимогою про виконання як до боржника, так і до поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Відповідно до змісту ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб (ст. 553 ЦК України).

Згідно ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи те, що ані відповідач-2 в повному обсязі, ані відповідач-1 не сплатили заборгованість, що виникла за Угодою №71/09/07, суд вимогу про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості визнає правомірною та такою, що підлягає задоволенню частково в частині стягнення пені, в частині стягнення 3% річних та інфляційних вимоги підлягають задоволенню повністю.

Разом з тим, варто зазначити, що у разі коли позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена в пп. 4.1 п. 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013р. № 7.

З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що відшкодування витрат зі сплати судового збору, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, покладається судом на відповідачів порівну пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 43, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю ПК Трейдсервісгруп (08633, Київська обл., Васильківський район, с. Мархалівка, вул. Комсомольська, буд. 22, код 38267861) та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма імені ОСОБА_1 (67020, Одеська обл., с. Левадівка, код 30130062) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38, офіс 23, код 38039872) - 359 (триста пятдесят девять) грн. 04 коп. 3% річних.

3. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма імені ОСОБА_1 (67020, Одеська обл., с. Левадівка, код 30130062) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38, офіс 23, код 38039872) - 3 003 (три тисячі три) грн. 79 коп. інфляційних втрат, 3459 (три тисячі чотириста пятдесят девять) грн. 28 коп. пені.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ПК Трейдсервісгруп (08633, Київська обл., Васильківський район, с. Мархалівка, вул. Комсомольська, 22, ідентифікаційний код 38267861) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс (03187, АДРЕСА_1, ) -535 (пятсот тридцять пять) грн. 96 коп. витрат по сплаті судового збору.

6. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма імені ОСОБА_1 (67020, Одеська обл., с. Левадівка, код 30130062) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38, офіс 23, код 38039872) - 535 (пятсот тридцять пять) грн. 96 коп. витрат по сплаті судового збору.

7. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення: 27.02.2017

Суддя О.В. Щоткін