ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року Справа № 5021/1783/12

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Куровського С.В. - головуючого,

Катеринчук Л.Й., Ткаченко Н.Г.,

за участю представників:

ФОП ОСОБА_4 - ОСОБА_5 (дов. від 14.08.2016),

ліквідатора - арбітражного керуючого Курбанова Н.В. (особисто),

ПАТ "Банк Кредит Дніпро" - Лисенка В.М. (дов. від 26.12.2016),

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 17.11.2016

та ухвалу господарського суду Сумської області від 04.10.2016

у справі № 5021/1783/12 господарського суду Сумської області

за заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумський

м'ясопродуктовий комплекс"

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 04.10.2016 (суддя Соп'яненко О.Ю.) у задоволенні скарги від 19.08.2015 ініціюючого кредитора - ФОП ОСОБА_4 на дії ліквідатора (вх.1910) відмовлено. У задоволенні клопотання ФОП ОСОБА_4 від 19.09.2016 про призначення ліквідатором у даній справі арбітражного керуючого Іваненко Н.О. відмовлено. У задоволенні заяви №01-16/1345 від 15.09.2016 арбітражного керуючого Іваненко Н.О., заяви арбітражного керуючого Мальованого О.П. та заяви №02-01/253 від 02.11.2015 арбітражного керуючого Нагорнєвої Т.В. про призначення ліквідатором у даній справі відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.11.2016 (колегія суддів у складі: О.А.Пуль, О.О.Крестьянінов, В.О.Фоміна) ухвалу господарського суду Сумської області від 04.10.2016 залишено без змін.

В касаційній скарзі кредитор - ФОП ОСОБА_4 просить скасувати вказані вище ухвалу суду першої інстанції від 04.10.2016 та постанову суду апеляційної інстанції від 17.11.2016, справу передати до суду першої інстанції на новий розгляд скарги ініціюючого кредитора ОСОБА_4 від 19.08.2015 на дії ліквідатора боржника арбітражного керуючого Курбанова Н.В. В обґрунтування посилається на порушення норм матеріального права, які полягають у неправильному застосуванні норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", та порушення норм процесуального права, а саме не дослідження всіх обставин справи та ненадання оцінки всім наявним в матеріалах справи доказам.

ПАТ "Банк Кредит Дніпро" проти вимог касаційної скарги заперечує з підстав, викладених у запереченні на касаційну скаргу, просить оскаржувані ухвалу суду першої інстанції від 04.10.2016 та постанову суду апеляційної інстанції від 17.11.2016 залишити без змін.

В порядку ст. 77 ГПК України в судовому засіданні було оголошено перерву на 07.03.2017 об 11 год. 20 хв.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 ст. 4-1 ГПК України, провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі Закон).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Сумської області від 29.11.2012 за заявою ФОП ОСОБА_4 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Сумський м'ясопродуктовий комплекс".

Постановою господарського суду Сумської області від 18.12.2012 ТОВ "Сумський м'ясопродуктовий комплекс" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Курбанова Назіма Вахід Огли.

19.08.2015 ФОП ОСОБА_4 звернувся до господарського суду Сумської області зі скаргою (з урахуванням додаткових пояснень від ,26.01.2016) на дії ліквідатора ТОВ "Сумський м`ясопродуктовий комплекс" Курбанова Н.В. у зв'язку з неналежним виконанням повноважень ліквідатора, а саме, допущене порушення щодо порядку розподілу коштів, отриманих від реалізації майна; порушення порядку реалізації майна банкрута; не вживаються заходи, спрямовані на збереження майна банкрута; не надаються відповіді на запити щодо процедур банкрутства у даній справі.

19.09.2016 ФОП ОСОБА_4 до суду подано клопотання про призначення ліквідатором у даній справі арбітражного керуючого Іваненко Н.О.

Матеріали справи мітять заяву від 15.09.2016 №01-16/1345 арбітражного керуючого Іваненко Н.О. зі згодою на призначення ліквідатором у даній справі, заяву арбітражного керуючого Мальованого О.П. та заяву №02-01/253 від 02.11.2015 арбітражного керуючого Нагорнєвої Т.В.

Місцевий господарський суд, з яким погодився апеляційний господарський суд, розглянувши скаргу на дії ліквідатора боржника, дійшов висновку, що зазначені обставини у скарзі ОСОБА_4 від 19.08.2015 на дії ліквідатора ТОВ "Сумський м'ясопродуктовий комплекс" Курбанова Н.В. не можуть бути підставою для усунення арбітражного керуючого від виконання своїх обов'язків під час проведення ліквідаційної процедури, оскільки у діях ліквідатора не вбачається порушень вимог Закону про банкрутство, а заміна ліквідатора не сприятиме більш ефективному проведенню ліквідаційної процедури. У зв'язку з чим відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про призначення ліквідатором у даній справі арбітражного керуючого Іваненко Н.О., та заяв про призначення ліквідатором у даній справі арбітражних керуючих Іваненко Н.О., Мальованого О.П. та Нагорнєвої Т.В.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Згідно з частиною 2 ст. 4-1 ГПК України, провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з п. 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) у новій редакції від 22.12.2011р., чинній з 19.01.2013р., положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють продаж майна у провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом.

Положення Закону про банкрутство, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Враховуючи норми чинного законодавства та обставини справи (постанова про визнання боржника банкрутом прийнята 18.12.2012) розгляд скарги на дії ліквідатора ТОВ "СМК" Курбанова Н.В. розглядається із застосуванням положень Закону про банкрутство у редакції від 30.06.1999, чинній до 19.01.2013.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону про банкрутство ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом та забезпечує задоволення визнаних судом вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Відповідно до частини 1 ст. 25 Закону про банкрутство ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження: виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством; аналізує фінансове становище банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту; з підстав, передбачених частиною десятою статті 17 цього Закону, подає до господарського суду заяви про визнання недійсними угод боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною 13 ст. 30 Закону про банкрутство у разі невиконання або неналежного виконання ліквідатором своїх обов'язків господарський суд за клопотанням комітету кредиторів може припинити повноваження ліквідатора і, за пропозицією комітету кредиторів, призначає нового ліквідатора.

Відповідно до ч.4 ст. 24 Закону про банкрутство у ліквідаційній процедурі господарський суд: розглядає скарги на дії учасників ліквідаційної процедури, здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.6 ст. ст.3-1 Закону про банкрутство при реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий зобов'язаний діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів.

Частиною 9 ст. ст. 3-1 Закону про банкрутство передбачено, що невиконання або неналежне виконання обов'язків, покладених на арбітражного керуючого згідно з цим Законом, за відсутності наслідків, передбачених цією статтею, може бути підставою для усунення арбітражного керуючого від виконання ним своїх обов'язків, про що господарський суд виносить ухвалу.

У зв'язку з чим, в господарському суді повинен бути доведений факт невиконання або неналежного виконання арбітражним керуючим своїх обов'язків.

Отже, відповідно до наведених правових норм, підставою для усунення арбітражного керуючого (зокрема ліквідатора) від виконання ним своїх обов'язків, повинно бути доведення суду факту невиконання чи/або неналежного виконання арбітражним керуючим визначених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" обов'язків.

З матеріалів справи вбачається, що у поданій скарзі на дії ліквідатора ФОП ОСОБА_4 зазначає, 16.12.2014 року між ТОВ "Сумський м'ясопродуктовий комплекс" в особі ліквідатора Курбанова Н.В. та ПАТ "Конотопм'ясо" укладений договір купівлі - продажу обладнання для м'ясопереробки. Вартість майна згідно з даним договором становила 1174900 грн., однак кредитору було перераховано лише частину коштів, отриманих від реалізації, а саме: 864543,50 грн. Різницю у сумі 31356,50 грн. ліквідатор Курбанов Н.В. перерахував на власний рахунок як оплату додаткової грошової винагороди ліквідатора у справі без відповідного рішення кредиторів або господарського суду.

Крім того вказує, що ліквідатором було прийнято рішення про безпосередній продаж майна без проведення аукціону та укладення з ТОВ "Охтирка м'ясопродукт" договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого ТОВ "Сумський м'ясопродуктовий комплекс" передало ТОВ "Охтирка м'ясопродукт" 52 одиниці обладнання для м'ясопереробки.

Також зазначає, що ліквідатором не було проведено інвентаризацію та оцінку усіх активів банкрута, не вживаються заходи, спрямовані на збереження майна банкрута, листи та запити щодо надання детальної інформації та підтверджуючих документів про хід ліквідаційної процедури залишаються без відповіді.

У зв'язку з чим просив суд усунути арбітражного керуючого Курбанова Н.В. від виконання повноважень ліквідатора у даній справі та призначити ліквідатором боржника арбітражного керуючого Іваненка Н.О.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що доводи скарги щодо не проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута ліквідатором спростовуються матеріалами справи, а саме, відповідними наказами №1-І від 29.05.2013, №№2-І від 29.05.2013, від 15.07.2014 №4-І, від 29.07.2014 про проведення інвентаризації, інвентаризаційними описами товарно-матеріальних цінностей від 11.06.2013, складеними та підписаними ліквідатором як головою комісії та членами комісії.

Твердження скаржника щодо не включення до інвентаризаційних описів всіх майнових активів, були предметом розгляду судів попередніх інстанцій, які встановили, що позиція № 9 - транспортна смужка не міститься в інвентаризаційному описі, оскільки це майно не є окремо виділеним майном, а є складовою частиною Лінії ФОК-к, яка вказана в інвентаризаційному описі під №390.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що за підсумками конкурсу на визначення організатора аукціону з продажу активів ТОВ "Сумський м'ясопродуктовий комплекс", 25.01.2014 організатором аукціону визначено Сумську регіональну біржу "Нова", яку ухвалою господарського суду Сумської області 24.04.2014 визнано учасником провадження у справі про банкрутство ТОВ "Сумський м'ясопродуктовий комплекс".

ПАТ "Банк Кредит Дніпро" як заставний кредитор листом №6/21-2526 від 01.04.2014 надав згоду на продаж майна цілісним майновим комплексом.

Призначений на 12.06.2014 аукціон з продажу майна ТОВ "СМК" у вигляді цілісного майнового комплексу не відбувся у зв'язку з відсутністю зареєстрованих учасників.

У зв'язку з чим ПАТ "Банк Кредит Дніпро" листом від 27.11.2014 надало згоду на продаж майна частинами.

З метою визначення вартості майна банкрута на замовлення ліквідатора суб'єктом оціночної діяльності ТОВ "Консалт-С" було проведено оцінку майна ТОВ "Сумський м'ясопродуктовий комплекс" за результатами якої складено звіт та надано висновки про вартість (копія міститься в матеріалах справи, оригінал було оглянуто в судовому засіданні).

Таким чином твердження скаржника про не проведення ліквідатором оцінки майна банкрута спростовується матеріалами справи.

Обставини щодо порядку реалізації майна боржника були предметом розгляду судами попередніх інстанції при розгляді скарги ФОП ОСОБА_4 на дії ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Курбаного Н.В. Так, у постанові Харківського апеляційного господарського суду від 27.04.2015р. у справі №5021/1783/12, яка залишена без змін постанові Вищого господарського суду України від 21.07.2015р., зазначено, що "арбітражний керуючий погоджував усі дії, що пов'язані з реалізацією майна з банком - ПАТ "Банк Кредит Дніпро". Таким чином, арбітражним керуючим не порушувалися умови чинного законодавства щодо порядку реалізації майна банкрута".

Судами попередніх інстанцій встановлено, що всі дії щодо операцій із заставним майном, у т.ч. щодо його реалізації, погоджувалися із заставним кредитором ПАТ "Банк Кредит Дніпро", який листами від 16.02.2015, від 25.02.2016 надавав згоду на продаж заставного майна частинами з 30% уцінкою вартості майна. Умови продажу майна боржника, зазначені у листі-згоді банку, були включені сторонами до договору про надання послуг з організації та проведення відкритих торгів (аукціону), що був укладений між ТОВ "Сумський м'ясопродуктовий комплекс" та організатором аукціону - Сумська регіональна біржа-Нова.

Доводи скарги про те, що при продажу майна боржника, яке знаходиться у заставі банку (заставного кредитора), порушено права кредитора - ОСОБА_4 та банкрута - ТОВ "Сумський м'ясопродуктовий комплекс", судами попередніх інстанцій були обґрунтовано відхилені з огляду на відсутність належних та допустимих доказів на їх підтвердження. При цьому судами встановлено, що листом вих.№6121-1300 від 31.03.2016 (копія міститься в матеріалах справи) ПАТ "Банк Кредит Дніпро" запропонував кредитору - ОСОБА_4 погасити його кредиторські вимоги до боржника у даній справі в сумі 13559,00 грн. за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна боржника, що перебуває у заставі банку. Однак ОСОБА_4 відповіді банку не надав.

Також спростовані наявними матеріалам справи, зокрема договором від 01.01.2015 року, укладеним між ТОВ "Сумський м`ясопродуктовий комплекс" в особі ліквідатора Курбанова Н.В. та фізичною особою ОСОБА_16, та договором з надання послуг з охорони від 01.01.2015, укладеним між ТОВ "Сумський м`ясопродуктовий комплекс" в особі ліквідатора Курбанова Н.В. та фізичною особою ОСОБА_17, доводи скаржника про невжиття ліквідатором заходів, спрямованих на забезпечення збереження майна банкрута.

Посилання скаржника на порушення ліквідатором вимог Закону про банкрутство щодо ненадання ліквідатором інформації про стан проведення ліквідації банкрута були визнані судами попередніх інстанцій безпідставними, оскільки спростовується матеріалами справи, а саме: листом ліквідатора від 07.05.2015р. за вих.№01-17/881, листом від 23.06.2015р. за вих.№01-17/918, листом від 13.05.2016р. за вих.№02-01/82.

Твердження про безпідставно отриману ліквідатором додаткову винагороду було перевірено судами, які встановили, що питання законності та обґрунтованості отримання ліквідатором додаткової винагороди було предметом розгляду судом першої інстанції при прийнятті ухвали господарського суду Сумської області від 04.10.2016р. у даній справі, якою відмовлено у задоволенні клопотання №02-01/876 від 05.05.2015 року ліквідатора про затвердження додаткової винагороди ліквідатора.

Таким чином, враховуючи приписи Закону про банкрутство та вимоги ст.ст.33, 34 ГПК України, місцевий господарський суд, проаналізувавши матеріали справи дійшов висновку, що зазначені у скарзі на дії ліквідатора обставини не можуть бути підставою для усунення арбітражного керуючого від виконання своїх обов'язків під час проведення ліквідаційної процедури. А тому обґрунтованого відмовив у задоволенні скарги на дії ліквідатора ТОВ "Сумський м'ясопродуктовий комплекс" арбітражного керуючого Курбанова Н.В. та у задоволенні клопотання. про призначення ліквідатором у даній справі арбітражного керуючого Іваненко Н.О., та заяв про призначення ліквідатором у даній справі арбітражних керуючих Іваненко Н.О., Мальованого О.П. та Нагорнєвої Т.В.

Апеляційний господарський суд, відповідно до вимог ст.ст. 99 -101 ГПК України, виходячи з аналізу норм діючого законодавства та матеріалів справи, погодився з висновком суду першої інстанції, зазначивши, що у діях ліквідатора Курбанова Н.В. не вбачається порушення вимог Закону про банкрутство, а заміна ліквідатора не сприятиме більш ефективному проведенню ліквідаційної процедури.

Відповідно до ст. 111-7 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відтак, твердження касаційної скарги про помилковість висновків місцевого та апеляційного судів, порушення норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження при розгляді справи у касаційному провадженні, та, крім того, пов'язані з переоцінкою доказів, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України, діючи в межах повноважень суду касаційної інстанції, встановлених ст. ст. 111-5, 111-7 ГПК України, вважає, що постанова Харківського апеляційного господарського суду від 17.11.2016 та ухвала господарського суду Сумської області від 04.10.2016 відповідають приписам чинного законодавства та підстав для їх зміни або скасування не вбачається.

Керуючись статтями 111-7, 111-9, 111-11ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 17.11.2016 та ухвалу господарського суду Сумської області від 04.10.2016 по справі №5021/1783/12 залишити без змін.

Головуючий Куровський С.В.

Судді Катеринчук Л.Й.

Ткаченко Н.Г.