ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.02.2017 р. Справа № 6/95-8/165

Господарський суд Львівської області, розглянувши матеріали заяви:

кредитора: Державної інноваційної фінансово - кредитної установи, м. Київ
про банкрутство: Відкритого акціонерного товариства "Пасавтопром" (), м. Львів
Головуючий суддя Артимович В.М., судді Цікало А.І., Чорній Л.З.
Представники сторін: не викликалися.

ВСТАНОВИВ:

Провадження у справі про банкрутство Відкритого акціонерного товариства „Львівський автобусний завод", правонаступником якого є Відкрите акціонерне товариство „Пасавтопром", порушене 14.06.2006 р. за заявою Української державної інноваційної компанії в особі Львівського регіонального відділення.

27.02.2017 р. на розгляд суду надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Суд, розглянувши подане клопотання Державної інноваційної фінансово - кредитної установи, вважає за необхідне відмовити у його задоволенні, зважаючи на наступне.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Частиною 3 ст. 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з ст. 74-1 ГПК України господарський суд за власною ініціативою або за клопотанням сторони, третьої особи, прокурора, іншого учасника судового процесу може постановити ухвалу про їх участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Зі змісту наведеної норми права слідує, що необхідність проведення судового засідання у режимі відеоконференції визначається судом, що розглядає господарську справу, що є його правом, а не обов'язком (ч. 1 ст. 74-1 ГПК України).

Випадки, в яких суд може постановити ухвалу про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції не визначені у законі. Проте, необхідність здійснення відеоконференції, на думку суду, визначається з врахуванням обставин справи та її складності.

Судом встановлено, що подане Державною інноваційною фінансово - кредитною установою клопотання не містить мотивованих та обґрунтованих доказів на підтвердження того, з яких саме підстав представник кредитора не може з'явитися до господарського суду Львівської області для особистої участі у судовому засіданні, або скористатись іншими правами, передбаченими статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, зокрема подавати докази, давати письмові пояснення господарському суду.

З огляду на зазначене, суд, з метою надання усних та письмових пояснень вважає за необхідне в задоволенні клопотання Державної інноваційної фінансово - кредитної установи про участь у наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовити.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 74-1, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання Державної інноваційної фінансово - кредитної установи від 23.02.2017 р. за № 07-132 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовити.

Головуючий суддя Артимович В.М.

Судді Цікало А.І.

Чорній Л.З.