ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.03.2017 Справа № 904/11912/16
За позовом Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тракторзапчасть", м. Кривий Ріг

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Криворізька Північна об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, м. Кривий Ріг

про стягнення 59 164,91 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

секретар судового засідання Бойчук Ю.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю № б/н від 31.12.2016

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Криворізька міська рада (далі - позивач) звернулася до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тракторзапчасть" (далі - відповідач) про стягнення 59 164,91 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2016 року порушено провадження у справі № 904/11912/16 та справу призначено до розгляду на 26.01.2017 о 11:45 год.

Ухвалами господарського суду Дніпропетровської області від 03.01.2017 року залучено до участі у справі № 904/11912/16 третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні позивача - Криворізьку Північну об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Дніпропетровській області; викладено п. 2 ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2016 року по справі № 904/11912/16 у наступній редакції: "Справу призначити до розгляду в засіданні на 07.02.2017 о 11:45 год."

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2017 року продовжено строк розгляду спору до 07.03.2017 року включно; відкладено судове засідання на 02.03.2017.

02.03.2017 повноважний представник відповідача у судове засідання не з'явився, відзив на позов та інші витребувані документи до суду не надав. Жодних пояснень щодо причини неявки або інших клопотань до господарського суду не надходило. В матеріалах справи знаходяться конверти з ухвалами господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2016 року та від 03.01.2017 року, які направлялися на адресу відповідача та були повернуті поштою з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Господарським судом було зроблено Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якого адреса відповідача співпадає з адресою зазначеною у позовній заяві, і на яку судом направлялась поштова кореспонденція з повідомленням про день, час та місце розгляду справи.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України. У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи зазначене, господарський суд вважає, що відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, оскільки судом було належним чином виконано вимоги ч. 1 ст. 64 та ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні без участі повноважного представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Повноважний представник третьої особи у судове засідання також не з'явився, витребувані документи до суду не надав. Жодних пояснень щодо причини неявки або інших клопотань до господарського суду не надходило. Про день, час та місце розгляду справи третя особа повідомлена належним чином, що підтверджує повідомлення про вручення поштового відправлення.

Враховуючи зазначене, господарський суд прийшов до висновку про те, що повноважний представник третьої особи у судове засідання не з'явився та не подав витребувані судом документи без поважних причин, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні без участі повноважного представника третьої особи за наявними в ній матеріалами.

Повноважний представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Крім того, повноважний представник позивача надав для огляду суду всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір, а для долучення до матеріалів справи витребувані судом документи.

У судовому засіданні 02.03.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, згідно зі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, подані документи та заслухавши пояснення повноважного представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.10.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки (далі - Договір оренди), відповідно до умов п. 1 якого, позивач на підставі рішення міської ради від 25.05.2011 року надає, а відповідач приймає в строкове платне користування земельну ділянку промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення, для розміщення гаражів, яка знаходиться на вул. Фабричній, 3/11 в Жовтневому районі м. Кривого Рогу.

Як зазначено у п. 2 Договору оренди, в оренду передається земельна ділянка площею 0,5000 га.

Кадастровий номер земельної ділянки :04:381:0025 (п. 4 Договору оренди).

Згідно з п. 6 Договору оренди, договір укладено на 5 років. Після закінчення строку Договору відповідач, у разі належного виконання обовязків відповідно до умов договору, має переважне право на укладання договору оренди землі на новий строк. Відповідач зобовязаний повідомити позивача про намір поновити договір оренди земельної ділянки за два місяця (але не пізніше ніж за місяць) до спливу строку договору оренди, додавши до листа-повідомлення проект додаткової угоди. Поновлення Договору здійснюється на підставі ухвалення позивачем відповідного рішення.

За приписами п. 7 Договору оренди, річна орендна плата вноситься відповідачем виключно у грошовій формі незалежно від результатів діяльності відповідача у трикратному розмірі земельного податку, що встановлюється Податковим кодексом України, на підставі витягу з технічної документації (або довідки) про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виконаного управлінням Держкомзему у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, на рахунок Управління держказначейства у Жовтневому районі м. Кривого Рогу №0022, , у банку ГУДКУ в Дніпропетровській області, МФО 805012.

У п. 9 Договору оренди зазначено про те, що орендна плата вноситься щомісячно протягом 30-ти календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця. За неповний календарний місяць орендна плата сплачується за дні фактичного користування земельною ділянкою. Строки платежу не є сталими і можуть змінюватися відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до п. 10 Договору оренди розмір нормативної грошової оцінки не є сталим і змінюється у зв'язку з проведенням її щорічної індексації та на підставі інших вимог діючого законодавства. Відповідач самостійно зобов'язується щорічно відповідно до інформації Держкомзему про коефіцієнт індексації грошової оцінки земель, опублікований в засобах масової інформації, здійснювати індексацію грошової оцінки земельної ділянки. Зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її індексація проводиться без внесення змін та доповнень до цього договору.

Згідно з п. 12 Договору оренди, розмір та сума орендної плати переглядається без внесення змін до цього Договору у разі:

- зміни умов господарювання, передбачених договором;

- зміни (збільшення або зменшення за рішенням міської ради) розмірів річної орендної плати за землю, базової вартості 1 кв.м земель міста, розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством;

- погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини відповідача, що підтверджується документами;

- в інших випадках, передбачених законодавством та цим договором.

Відповідач зобовязаний систематично сплачувати орендну плату в повному обсязі в установлений Договором строк (п. 33 Договору оренди).

Пунктом 45 Договору оренди зазначено, що цей Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Як зазначає позивач, на виконання умов вищезазначеного Договору оренди, позивач передав, а відповідач прийняв в оренду земельну ділянку, що підтверджує ОСОБА_1 прийому-передачі земельної ділянки.

24.06.2015 Криворізькою міською радою ухвалено рішення № 3728 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста ОСОБА_2", відповідно до п. 1.1 якого, середня (базова) вартість 1 кв.м. земель міста станом на 01.01.2014 складає 270,60 грн. Згідно з п. 6 цього рішення, воно набуває чинності з 01.01.2016 року.

Крім того, рішенням Криворізької міської ради від 24.06.2015 року № 3727 "Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати та пільг зі сплати за землю на території міста ОСОБА_2" визначено орендну плату за користування земельними ділянками у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки цих ділянок. Рішення набрало чинності 01.01.2016 року.

Відповідачем належним чином не виконувалися умови договору щодо сплати орендних платежів, у звязку з чим у останнього утворилася сума заборгованості з орендної плати за землю за період з 01.01.2016 року по 31.07.2016 року в сумі 59 164,91 грн.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем було направлено на адресу відповідача претензію від 05.08.2016 року № 6/18-741 щодо неналежного виконання умов договору оренди земельної ділянки, в якій позивач повідомив відповідача про наявність заборгованості з орендної плати за землю станом на 01.08.2016 у розмірі 59 164,91 грн. та запропонував добровільно у двадцятиденний термін з дня отримання претензії погасити заборгованість та повідомити позивача. Вимоги позивача відповідачем були залишені без відповіді та задоволення, у зв'язку з чим позивач був вимушений звернутися з позовом до суду.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати за землю за період з 01.01.2016 по 31.07.2016 року у розмірі 59 164,91 грн.

В свою чергу, відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань по вищезазначеному Договору оренди на момент розгляду спору до господарського суду не надав. Крім того, відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, наведених позивачем обставин не спростував.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Приймаючи рішення господарський суд виходив із наступного.

Відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним, Податковим та Цивільними кодексами України, іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Положеннями ст. 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами п. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Як зазначено у ст. 129 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Положеннями ст. 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. ст. 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства України, умови Договору та обставини справи, господарський суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки дослідивши оригінали наданих позивачем до господарського суду документів у розумінні ст. 36 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв їх як належні докази, тому що вони містять інформацію щодо предмета доказування, та підтверджують неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за вищезазначеним Договором. Належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували належне виконання відповідачем умов Договору, відповідачем господарському суду надано не було.

Викладене є підставою для задоволення позову, оскільки зобовязання повинні виконуватись належним чином та в установлені строки.

За приписами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по справі покладаються на відповідача.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 9 постанови від 17.05.2011 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", роз'яснив, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Аналогічна правова позиція підтримана постановою Вищого господарського суду України від 24.12.2014р. по справі № 904/9428/13, недотримання якої стало підставою скасування постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 599, 610, 612, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 218, 286 Господарського кодексу України, ст. 96 Земельного кодексу України, ст. 21 Закону України "Про оренду землі", ст. 290 Податкового кодексу України, ст. ст. 4, 32-34, 43-44, 48-49, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тракторзапчасть" (50106, м.Кривий Ріг, вул. Фабрична, буд. 3/11, ) на користь Криворізької міської ради (50101, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, буд. 1, ідентифікаційний код 33874388; Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області р/р № 0022 у банку ГУДКСУ у Дніпропетровській області м. Дніпропетровськ, МФО 805012, ) заборгованість з орендної плати за землю за період з 01.01.2016 по 31.07.2016 року у розмірі 59 164,91 грн. (п'ятдесят дев'ять тисяч сто шістдесят чотири грн. 91 коп.).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тракторзапчасть" (50106, м.Кривий Ріг, вул. Фабрична, буд. 3/11, ) на користь Криворізької міської ради (50101, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, буд. 1, ідентифікаційний код 33874388, р/р 3527 у ГУДКСУ у Дніпропетровській області УДКСУ у м. Кривому Розі, МФО 805012) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн.00 коп.).

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 07.03.2017

Суддя ОСОБА_3