ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28 лютого 2017 р. Справа № 918/857/16

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого - судді Торчинюка В.Г., розглянувши матеріали справи

за позовом: Приватного акціонерного товариства "ЄВРОШПОН-СМИГА"

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про заборону незаконного використання знаку для товарів і послуг.

В засіданні приймали участь:

від позивача: Пащук Т.С. за довіреністю від 29 серпня 2016 року № 1108;

від відповідача: не з'явився.

В судовому засіданні 28 лютого 2017 року, відповідно до статті 85 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "ЄВРОШПОН-СМИГА" звернувся з позовною заявою в Господарський суд Рівненської області до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про заборону незаконного використання знаку для товарів і послуг.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 16 серпня 2016 року порушено провадження у справі № 918/857/16, розгляд якої призначено на 30 серпня 2016 року.

30 серпня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник позивача подав заяву від 29 серпня 2016 року № 1109 про долучення додаткових документів до справи.

Ухвалою суду від 30 серпня 2016 року розгляд справи відкладено на 13 вересня 2016 року.

13 вересня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, уповноважений представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, серед підстав для відмови у позові зазначав, що на транспортних засобах фотографії яких надано, не міститься логотипу, який зареєстрований за позивачем, нанесений логотип на транспортних засобах відповідача відмінний від того, що належить позивачу.

13 вересня 2016 року у судовому засіданні оголошено перерву по справі до 20 вересня 2016 року.

20 вересня 2016 року у судовому засіданні оголошено перерву по справі до 27 вересня 2016 року, так як, уповноважений представник відповідача зазначив, що останній не використовує логотип, який належить позивачу, відтак у суду виникла необхідність призначити судову експертизу та визначити чи нанесений логотип, який належить позивачу на автомобілях відповідача.

Ухвалою суду від 27 вересня 2016 року по справі № 918/857/16 призначено судову експертизу та зупинено провадження у справі до отримання висновку експерта.

14 лютого 2017 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов супровідний лист в додатках до якого долучено висновок судової експертизи та матеріали справи № 918/857/16.

Ухвалою суду від 16 лютого 2017 року провадження по справі поновлено і розгляд її призначений на 28 лютого 2017 року.

27 лютого 2017 року на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання, в якому останній просив суд вийти за межі позовних вимог та заборонити ФОП ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії направлені на використання знаку для товарів і послуг "ЄВРОШПОН-СМИГА" згідно свідоцтва від 26 грудня 2011 року № НОМЕР_6 та схожих з ним позначень, а також будь які дії з використання будь-яких позначень, тотожних або схожих до ступеня змішування з вищевказаним знаком для товарів і послуг, вищезазначене клопотання було подано в оригіналі 28 лютого 2017 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду.

Водночас 28 лютого 2017 року у судовому засіданні уповноважений представник позивача подав заяву про відмову від заяви про вихід за межі позовних вимог.

Враховуючи зазначену відмову позивача від клопотання про вихід за межі позовних вимог суд не здійснює його розгляд.

28 лютого 2017 року уповноважений представник відповідача подав клопотання в якому просив суд відкласти розгляд справи.

Однак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, оскільки явка представника відповідача у судове засідання обов'язковою не визнавалась. Крім того, розгляд даної справи вже триває з серпня 2016 року. Отже, відповідачу було надано достатньо часу для висловлення своєї правової позиції по суті спору та надання додаткових доказів.

Відтак, суд вважає, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами та свідомо затягує розгляд даної справи.

Пунктом 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами 1-5 статті 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32-34 ГПК України), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

За таких обставин, беручи до уваги те, що відповідачу надавалося достатньо часу для залучення до розгляду справи інших представників, а також для подання письмових пояснень та додаткових документів, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду даної справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними матеріалами без участі представника ФОП ОСОБА_2

У судовому засіданні 28 лютого 2017 року уповноважений представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві та додаткових поясненнях, в свою чергу відповідач не забезпечив явку уповноваженого представника у судове засідання 28 лютого 2017 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2011 року Державною службою інтелектуальної власності України зареєстровано свідоцтво № НОМЕР_6 на знак для товарів і послуг "ЄUROSHPON-SMYGA" (надалі - ЗНАК "ЄВРОШПОН-СМИГА") за Приватним акціонерним товариством "ЄВРОШПОН-СМИГА".

За статтею 492 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів.

Згідно до статті 493 ЦК України суб'єктами права інтелектуальної власності на торговельну марку є фізичні та юридичні особи. Право інтелектуальної власності на певну торговельну марку може належати одночасно кільком фізичним та (або) юридичним особам.

Набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Умови та порядок видачі свідоцтва встановлюються законом. Обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом. Набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку, яка має міжнародну реєстрацію або визнана в установленому законом порядку добре відомою, не вимагає засвідчення свідоцтвом (стаття 494 ЦК України).

Відповідно до статті 495 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку є: право на використання торговельної марки; виключне право дозволяти використання торговельної марки; виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку належать володільцю відповідного свідоцтва, володільцю міжнародної реєстрації, особі, торговельну марку якої визнано в установленому законом порядку добре відомою, якщо інше не встановлено договором. Власник свідоцтва має право дати будь-якій особі дозвіл (видати ліцензію) на використання знака на підставі ліцензійного договору.

Частинами 1 - 3 статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" визначено, що права, що випливають із свідоцтва, діють від дати подання заявки. Строк дії свідоцтва продовжується за умови сплати відповідного збору. Свідоцтво надає його власнику право використовувати знак та інші права, визначені цим Законом. Взаємовідносини при використанні знака, свідоцтво на який належить кільком особам, визначаються угодою між ними. У разі відсутності такої угоди кожний власник свідоцтва може використовувати знак на свій розсуд, але жоден з них не має права давати дозвіл (видавати ліцензію) на використання знака та передавати право власності на знак іншій особі без згоди решти власників свідоцтва.

Отже, з матеріалів справи суд вбачає, що для позивача належать майнові права інтелектуальної власності на знак для товарів та послуг, зареєстрований згідно свідоцтва № НОМЕР_6 від 26 грудня 2011 року.

З матеріалів справи вбачається що 28 березня 2016, позивач направив на адресу відповідача вимогу, щодо припинення використання зареєстрованого за позивачем знаку для товарів і послуг (а.с. 13 - 14).

07 квітня 2016 року позивач направив на адресу відповідача повторну вимогу, щодо припинення використання знаку для товарів і послуг (а.с. 16).

Суд вбачає, що між позивачем та фізичною особою ОСОБА_2 існували трудові відносини, що стверджується копією трудової книжки (а.с. 70 - 72), також між позивачем та відповідачем існували правовідносини, щодо надання послуг по перевезенню, що стверджується актами здачі-приймання робіт (а.с. 18, 19, 23), товарно-транспортними накладними (а.с. 20, 21, 24).

Отже з матеріалів справи та з усних пояснень позивача та відповідача, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем існували, як трудові правовідносини так і договірні і під час такої співпраці, на автомобілі, які належать для відповідача, був нанесений знак для товарів і послуг, який зареєстрований за позивачем (ЄВРОШПОН-СМИГА).

Позивач наголошує, що на автомобілі, які належать для ФОП ОСОБА_2 нанесений знак для товарів і послуг "ЄВРОШПОН СМИГА", який належить для позивача і останній не надавав будь якого дозволу на використання такого знаку для товарів і послуг.

Матеріали справи містять фото транспортних засобів:

ВАЗ "Нива" номерний знак НОМЕР_1;

DAF номерний знак НОМЕР_2;

DAF номерний знак НОМЕР_3 (а.с. 36 - 40).

Матеріалами справи стверджено, що вищезазначені автомобілі належать для фізичної особи ОСОБА_2, зокрема свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів (а.с. 64 - 66).

Так, частиною 1 статті 128 Господарського кодексу України ( надалі ГК - України) громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. Саме у господарських відносинах фізичні особи - підприємці приймають участь перш за все як підприємці , а не як фізичні особи , та лише на підставі їх реєстрації і внесення відомостей про них до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб- підприємців.

Фізична особа - підприємець в цивільно - господарських відносинах є різностороннім учасником. Принципи здійснення ним підприємницької діяльності роблять його подібним до юридичних осіб, тоді як в приватних відносинах, незважаючи на будь - які зміни в його статусі, він залишається бути громадянином - фізичною особою.

Вбачається, що на підставі правила, встановленого у статті 51 Цивільного кодексу України ( надалі - ЦК України), до фізичних-осіб підприємців слід застосовувати норми спеціального (господарського) законодавства, якщо предметом регулювання безпосередньо є їх підприємницька діяльність.

ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа - підприємець відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно статті 325 ЦК України суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь - якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

При цьому, власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності , крім випадків , встановлених законом ( частина перша статті 320 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 42 ГК України підприємництво - це самостійна , ініціативна, систематична , на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання ( підприємцями).

Між тим, суб'єктами господарювання визнаються, зокрема, громадяни України, іноземці та особи без громадянства , які зареєстровані відповідно до закону як підприємці, та здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків ), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством (стаття 55 ГК України).

Враховуючи наведене, суд констатує, що чинне законодавство встановлює, що фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Отже, суб'єктом права власності визнається саме фізична особа, яка може бути власником будь-якого майна, крім майна, що не може перебувати у власність фізичної особи. При цьому, правовий статус фізичної особи - підприємця не впливає на правовий режим майна, що перебуває у його власності.

Пунктом 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013р. "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" роз'яснено, що спір фізичної особи, яка має статус суб'єкта підприємницької діяльності, у цивільно-правових, житлових чи інших правовідносинах, що не має ознак господарського та не пов'язаний з господарською діяльністю, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Наприклад, вирішуючи належність спору про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним до цивільної чи господарської юрисдикції, у разі виникнення такого спору між господарським товариством і фізичною особою, яка є приватним підприємцем, суду належить з урахуванням змісту договору та інших правовстановлюючих документів з'ясувати, з використанням якого правового статусу при укладенні такого договору діяла фізична особа: як фізична особа чи як фізична особа - підприємець, а також врахувати, які саме правовідносини між сторонами виникли

Отже, матеріали справи містять докази використання автомобілів, які зазначалися вище, які належать для відповідача на праві власності в господарській діяльності останнього, тому позивачем вірно визначена підсудність даної справи.

Також, судом враховано, що уповноважений представник відповідача підтвердив факт використання знаку на автомобілях відповідача, водночас на переконання останнього, знак для товарів і послуг який нанесений на автомобілі ФОП ОСОБА_2 є відмінним від того, який зареєстрований за позивачем ("ЄВРОШПОН-СМИГА").

Для встановлення усіх обставин справи, як зазначалося вище, судом була призначена судова експертиза і відповідно до висновку судового експерта від 09 лютого 2017 року № 310, який ухвалою суду був попереджений про кримінальну відповідальність, встановлено, що в позначеннях на автомобілях, які зазначалися вище застосовано знак для товарів і послуг за свідоцтвом України від 26 грудня 2011 року № НОМЕР_5 у формі, що відрізняється від зареєстрованого знаку лише окремими елементами, але не змінює в цілому відмінності знака. Застосування вказаного знаку на автомобілях, які належать відповідачу у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, може ввести в оману споживачів відносно особи, яка надає послуги з використанням цього знаку.

Також, висновком встановлено, що знак для товарів і послуг за свідоцтвом України від 26 грудня 2011 року № НОМЕР_6 є схожим з комбінованим позначенням на зовнішніх деталях автомобілів (які зазначалися вище), які належать відповідачу, щодо споріднених товарів і послуг, настільки, що їх можна сплутати.

Отже, наявними в матеріалах справи доказами стверджується використання відповідачем знаку для товарів і послуг на власних автомобілях, а тому твердження ФОП ОСОБА_2, щодо використання ним іншого знаку, відмінного від того який зареєстрований за позивачем, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідачем не надано суду доказів, які б вказували на правомірність використання останнім на своїх транспортних засобах знаку для товарів і послуг зареєстрованого за позивачем - "ЄВРОШПОН СМИГА".

Відповідно до абзацу 1 частини 8 статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" власник свідоцтва має право дати будь-якій особі дозвіл (видати ліцензію) на використання знака на підставі ліцензійного договору.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" знак - позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб.

Як зазначалося вище, статтею 492 ЦК України торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень.

Відповідно до частини 2 статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" свідоцтво надає його власнику право використовувати знак та інші права, визначені цим Законом.

Згідно з частиною 4 статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" використанням знака визнається: нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано; застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет. Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності знака.

Відповідно до частини 5 статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом: зареєстрований знак стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг; зареєстрований знак стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги, або ці позначення і знак можна сплутати.

За частиною 1 статті 20 Закону України "Про охорону прав на знак для товарів і послуг" будь-яке посягання на права власника свідоцтва, передбачені статтею 16 цього Закону, в тому числі вчинення без згоди власника свідоцтва дій, що потребують його згоди, та готування до вчинення таких дій, вважається порушенням прав власника свідоцтва, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України. Порушенням прав власника свідоцтва вважається також використання без його згоди в доменних іменах знаків та позначень, вказаних у пункті 5 статті 16 цього Закону.

Отже судом встановлено, що зареєстрований знак "ЄВРОШПОН-СМИГА", який належиться для позивач, використано відповідачем, оскільки, як встановлено висновком судової експертизи позначення на автомобілях відповідача є схожими настільки, що їх можна сплутати з знаком для товарів і послуг "ЄВРОШПОН-СМИГА".

Відповідно до частини 4 статті 5 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення знака та переліком товарів і послуг

Згідно з частиною 2 статті 20 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" на вимогу власника свідоцтва таке порушення повинно бути припинено, а порушник зобов'язаний відшкодувати власнику свідоцтва заподіяні збитки. Власник свідоцтва може також вимагати усунення з товару, його упаковки незаконно використаного знака або позначення, схожого з ним настільки, що їх можна сплутати, або знищення виготовлених зображень знака або позначення, схожого з ним настільки, що їх можна сплутати. Вимагати поновлення порушених прав власника свідоцтва може за його згодою також особа, яка придбала ліцензію.

Враховуючи норми чинного законодавства України позивач є особою, яка має право на використання знаку для товарів і послуг "ЄВРОШПОН-СМИГА" та має право забороняти іншим особам використовувати знак без його згоди та право звертатись за захистом порушених прав.

Статтею 21 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" захист прав на знак здійснюється у судовому та іншому встановленому законом порядку.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відтак, враховуючи усе зазначене вище, суд дійшов висновку щодо неправомірності використання ФОП ОСОБА_2 знаку для товарів і послуг "ЄВРОШПОН-СМИГА", який належить для ПАТ "Єврошпон-Смига", а тому вимоги позивача законні та обґрунтовані, а відтак суд позов задовільняє.

Згідно статті 49 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також, суд зазначає, що під час розгляду справи була проведена судова експертиза, як свідчать матеріали справи її вартість становила 4 228 грн. 80 коп., вищезазначена сума була сплачена позивачем по справі, а тому включається судом до складу судових витрат.

Відповідно до статті 49 ГПК України, враховуючи те, що позов задоволено в повному обсязі судовий вітрати, зокрема судовий збір в сумі 2 756 грн. 00 коп. та 4 228 грн. 80 коп. витрат на проведення експертизи покладаються на ФОП ОСОБА_2

Керуючись статтями 49, 81 - 1, 82 - 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Заборонити Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_4) використовувати знак для товарів і послуг "ЄВРОШПОН-СМИГА" в будь-якій формі.

3. Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_4) демонтувати логотипи з позначенням знаку для товарів і послуг "ЄВРОШПОН-СМИГА" та схоже з ним позначення з усіх транспортних засобів, що перебувають у власності (користуванні) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_4) на користь Приватного акціонерного товариства "Єврошпон-Смига" (35680, Рівненська область, Дубенський район, смт. Смига, вулиця Заводська, 1, ідентифікаційний код: 30981499) 6 984 (шість тисяч дев'ятсот вісімдесят чотири) грн. 80 коп. судових витрат.

5. Наказ видати після набранням рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст складено "06" березня 2017 року

Суддя Торчинюк В.Г.