донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

27.02.2017 справа №908/1646/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді: при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від позивача: від відповідача 1: від відповідача 2:Чернота Л.Ф. Скакун О.А., Зубченко І.В. Шемякіній Є.О. не з'явились; не з'явились; не з'явились;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м.Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від30.08.2016 р.
у справі№908/1646/16 ( Азізбекян Т.А.)
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м.Запоріжжя
до відповідачів1. Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, м. Запоріжжя; 2. Міського комунального підприємства "Основаніє", м. Запоріжжя
провизнання додаткової угоди недійсною

В С Т А Н О В И В :

У червні 2016 р. фізична особа - підприємець ОСОБА_5, м. Запоріжжя звернулась до господарського суду Запорізької області з позовом до відповідача 1 - Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, м. Запоріжжя та до відповідача - 2 Міського комунального підприємства "Основаніє", м. Запоріжжя про визнання недійсною додаткової угоди № 4 до договору оренди № 1000 від 30.05.2003 року.(т.1, а.с 3-4)

Рішенням господарського суду Запорізької області від 30.08.2016 р. у справі №908/1646/16 у задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 , м.Запоріжжя до відповідача - 1 Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, м. Запоріжжя; 2. Міського комунального підприємства "Основаніє", м. Запоріжжя відмовлено.(т.1, а.с. 134-135)

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, фізична особа-підприємець ОСОБА_5, м.Запоріжжя звернулася до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, за змістом якої просить рішення господарського суду Запорізької області від 30.08.2016 р. скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги позивача про визнання додаткової угоди №4 до договору оренди нежитлового приміщення від 30.05.2003 р. недійсною у зв'язку із недотриманням під час її укладання вимог законодавства щодо змісту правочину.(т.1, а.с. 147-150)

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 19.10.2016 р. (колегія у складі суддів: Татенко В.М., Ломовцева Н.В., Колядко Т.М.) рішення господарського суду Запорізької області від 30.08.2016 р. скасовано, провадження у справі № 908/1646/16 за позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_5 до Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради та міського комунального підприємства "Основаніє" про визнання недійсною додаткової угоди № 4 до договору оренди № 1000 від 30.05.2003 припинено.(т.1, а.с.191-192)

Постановою Вищого господарського суду України від 26.12.2016р. касаційну скаргу позивача задоволено частково, постанову Донецького апеляційного господарського суду від 19.10.2016 р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до Донецького апеляційного господарського суду.(т.2, а.с. 27-30)

Відповідно до постанови Вищого господарського суду України від 26.12.2016р. підставами для направлення справи на новий розгляд до Донецького апеляційного господарського суду стало те, що у Донецького апеляційного господарського суду були відсутні підстави припинення провадження у справі № 908/1646/16, апеляційним судом не виконано вимог положень розділу ХІІ "Перегляд судових рішень в апеляційному порядку" Господарського процесуального кодексу України щодо перевірки законності і обґрунтованості рішення господарського суду Запорізької області від 30.08.2016 за наслідками розгляду апеляційної скарги суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_5 на рішення господарського суду Запорізької області від 30.08.2016 у справі № 908/1646/16.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.01.2017 р. визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Чернота Л.Ф., судді - Скакун О.А., Зубченко І.В.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 06.01.2017 р. прийнято апеляційну скаргу у справі № 908/1646/16 до провадження. Розгляд апеляційної скарги призначено на 27.02.2017 о 12:00 год.

24.02.2017 р. від позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи. Але, жодних доказів причини відкладення не визначено, чим порушено вимоги ст.77 Господарського процесуального кодексу України. Апеляційний суд вважає, що матеріали справи містять всі необхідні докази для розгляду апеляційної скарги по суті спору. Колегія суддів розглянула клопотання та відмовила у задоволенні.

Представники відповідача -1 та відповідача-2 до судового засідання 27.02.2017 р. не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 81-1 ГПК України складено протокол судового засідання.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. А тому вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з`ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в матеріалах справи №908/1646/16.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Запорізької області від 30.08.2016 р. відповідає вимогам чинного законодавства України, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.05.2003 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області -орендодавець- і Приватним підприємцем ОСОБА_5 -орендар- був укладений договір № 1000 оренди державного нерухомого майна , що знаходиться на балансі ВАТ "Запоріжхліб" , відповідно до розділу 1 якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно : нежитлове приміщення , розташоване за адресою : АДРЕСА_1 , яке знаходиться на балансі ВАТ "Запоріжхліб", та не ввійшло до його статутного фонду, а саме : нежитлове приміщення вбудоване в перший поверх 9 - ти поверхового будинку гуртожитку, загальною площею 133,7 кв.м. ( літера А-9 з № 2 по № 13 та № 154, відповідно до викопіровки з технічного паспорту приміщення ( Додаток № 3) Технічна характеристика приміщення на момент укладання договору та його місце розташування відображені у експертній оцінці об'єкту оренди, виконаній фірмами "LKI" та "Бізнес партнер" на 30.04.2003 р.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що вступ орендаря у користування майном наступає одночасно з підписанням сторонами договору та акту прийому-передачі вказаного майна.

Сторонами за договором був складений акт прийому - передачі нежитлового приміщення від 01.10.2003 року, який підписаний та скріплений печатками сторін без будь-яких зауважень. (т.1, а.с.12)

До вказаного договору було внесено зміни, які оформлені додатковими угодами №№ 1-11, якими було змінено власника майна, вартість майна, що орендується, розмір площі нежитлового приміщення, розміру орендної плати та обов'язків сторін. Так, зокрема, 01.07.2004 між сторонами та балансоутримувачем було укладено, додаткову угоду № 4, якою було змінено розмір площі нежитлового приміщення, яке було передано позивачу. А саме, змінений розмір площі нежитлового приміщення, яке було передано Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_5, по АДРЕСА_1 під диспечерский пункт з 95,3 кв. м. на 111,73 кв. м.

Пунктом 10.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 11 до договору оренди нежитлового приміщення № 1000 від 30.05.2003 року) встановлено, що термін дії договору № 100 від 30.05.2003 року продовжено до 25.11.2016 року.

На думку позивача вказана додаткова угода укладена з порушенням чинного законодавства України та підлягає визнанню недійсною, оскільки нею неправомірно збільшено орендодавцем площу орендованого приміщення на 16,43 кв.м., на підставі чого було збільшено й орендну плату.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 24.02.2016 р. у справі № 908/6289/15, за позовом Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, Міського комунального підприємства "Основаніє" до фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 про стягнення суми 22 941,04 грн., розірвання договору оренди нежитлового приміщення від 30.05.2003 р. № 1000 та зобов'язати вчинити певні дії позовні вимоги задоволені повністю. Рішення суду у господарській справі № 908/6289/15 набуло законної сили. Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановленні рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших справ, в яких беруть участь ті самі сторони.

Суд першої інстанції ретельно дослідив обставини справи і дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договору даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. (ст. 638 Цивільного кодексу України)

Відповідно до положень Закону України "Про оренду державного та комунального" майна орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 12 Закону передбачено, що договір вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору .

Передача об'єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди.( ст.13 Закону)

Згідно зі ст. 19 Закону, орендар за користування об'єктом оренди вносить оренду плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Також, Законом України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Спори з питань зміни орендної плати вирішуються відповідно до чинного законодавства.

Положеннями ст. 26 Закону передбачено, що договір оренди може бути розірвано достроково на вимогу однієї із сторін за рішенням суду.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам.( ст. 203 Цивільного кодексу України)

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Статтею 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах ( у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами).

Додаткова угода № 4 від 01.07.2004 р. була укладена орендарем без заперечень, позивач був обізнаний щодо зміни розміру площі нежитлового приміщення та розміру орендної плати.

Станом на день вирішення спору по суті сторонами не надано жодного документального доказу того, що укладення додаткової угоди № 4 від 01.07.2004р. відбувалось під тиском та поза волею сторін.

Недотримання механізму оцінки частки майна за додатковою угодою № 4 від 01.07.2004 р. до договору оренди № 1000 від 30.05.2003 р. призводить до безумовного визнання недійсною угоди.

Крім того, сторони виконували умови договору № 1000 від 30.05.2003 р. разом із вимогами додаткової угоди № 4 від 01.07.2004 р. і після 2004 р., що підтверджується рішенням господарського суду Запорізької області від 24.02.2016 р. по справі № 908/6289/15,яким було стягнуто заборгованість з відповідача зі сплати орендної плати за період з липня 2015 по жовтень 2015 у сумі 10 941,04 грн. та розірвано договір оренди № 1000 від 30.05.2003 р. Господарським судом по справі № 908/6289/15 надана правова оцінка договору оренди № 1000 від 30.05.2003 р., при цьому порушень діючого законодавства при укладенні цього договору та додаткових угод судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Запорізької області від 30.08.2016 року у справі №908/1646/16 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статями 33, 34, 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м. Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 30.08.2016 р. у справі №908/1646/16 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 30.08.2016 р. у справі №908/1646/16 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Л.Ф.Чернота

Судді О.А.Скакун

І.В. Зубченко

Надруковано 5 примірників:1- позивачу; 1 - відповідачу;1 - до справи; 1 - ДАГС;1 ГСЗО