ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"06" березня 2017 р. Справа № 918/123/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт"

до відповідача Державного підприємства "Дослідне господарство Тучинське" науково- виробничого центру "Соя" Національної академії аграрних наук України

про стягнення в сумі 529 620,00 грн

Суддя Андрійчук О.В.

Представники сторін:

від позивача : ОСОБА_1, дов. № 29 від 01.09.2016 року

від відповідача : не з'явився

Статті 20, 22, 91, 93 ГПК України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених ст. 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до ст. 81-1 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У лютому 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" (надалі-позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до Державного підприємства "Дослідне господарство Тучинське" науково - виробничого центру "Соя" Національної академії аграрних наук України (надалі- відповідач ) про стягнення в сумі 529 620,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що:

28.08.2015 року між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) укладено договір про надання послуг № 2808/8474 (надалі-договір), за умовами якого виконавець зобовязався надати замовнику послуги комбайном, а замовник зобов'язався оплатити ці послуги.

Виконавець роботи, обумовлені договором, виконав, що підтверджується актом виконаних робіт (наданих послуг) № 3834 від 30.09.2015 року, на загальну суму 407 400,00 грн.

Однак замовник свої зобовязання з оплати виконаних робіт не виконав, відтак за ним рахується заборгованість в розмірі 407 400,00 грн.

Крім того, позивач за несвоєчасне проведення розрахунків здійснив нарахування штрафу в розмірі 30 % від вартості неоплачених послуг.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача 529 620,00 грн.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на ст. ст. 16, 509, 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України.

Ухвалою суду від 21.02.2017 року порушено провадження, розгляд справи призначено на 06.03.2017 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши копії документів на їх відповідність оригіналам, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

28.08.2015 року між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) укладено договір про надання послуг № 2808/8474 (надалі-договір), за умовами якого виконавець зобовязався за завданням замовника надати за плату послуги зернозбиральним комбайном, а замовник зобов'язався оплатити ці послуги (п. 1.1. договору).

Згідно з п. п. 6.1., 6.2. договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін та закінчується 31.12.2015 року.

Судом дана правова кваліфікація правовідносинам сторін. За своєю правовою природою між сторонами укладено договір підряду.

Так, ст. 837 ЦК України передбачає, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частинами 1, 2 ст. 846 ЦК України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

За умовами п. 1.4. договору виконавець надає послуги комбайном, використовуючи пальне замовника.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що здавання послуг виконавцем та прийняття їх результатів замовником оформлюється актом здавання-приймання наданих послуг (виконаних робіт), який підписується уповноваженими представниками сторін протягом 3 робочих днів після фактичного надання послуг. Підписання акту здавання-приймання наданих послуг (виконаних робіт) представником замовника є підтвердженням відсутності претензій з боку замовника.

Виконавець роботи, обумовлені договором, виконав, що підтверджується актом виконаних робіт (наданих послуг) № 3834 від 30.09.2015 року на загальну суму 407 400,00 грн (305 550,00 грн - роботи з обмолоту сої, 101 850,00 грн - компенсація ДП).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Як вбачається з матеріалів справи, сторони претензій одна до одної не мають, про що зазначено у підписаному обома сторонами акті виконаних робіт (наданих послуг) № 3834 від 30.09.2015 року.

Вартість послуг визначається за домовленістю сторін і становить 900,00 грн з ПДВ за один фактично обмолочений гектар. Винагорода сплачується відповідно до вимог цього договору протягом 10 календарних днів з моменту підписання сторонами акту виконання робіт шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок виконавця, вказаний у цьому договорі. Остаточний обсяг надання послуг визначається сторонами в актах наданих послуг (п. 3.1. договору).

У силу вимог ч.ч. 1-3 ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

За ч.ч. 1, 2 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Судом встановлено, що всупереч умовам договору відповідач розрахунки за фактично виконані роботи не здійснив, отже розмір основної суми заборгованості становить 407 400,00 грн.

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, вимоги позивача щодо стягнення основного боргу в розмірі 407 400,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Крім того, позивач за несвоєчасне проведення розрахунків здійснив нарахування штрафу в порядку підп. 4.1.4. п. 4.1. договору в розмірі 30 % від вартості неоплачених послуг.

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч. 1 ст. 216 ГК України).

У силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно з ч. 1. ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Отже, одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено, зокрема штраф.

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Суд, здійснивши перерахунок штрафу, встановив, що його розмір складає 122 220,00 грн (407 400,00 грн Х 30%), отже штраф підлягає стягненню у заявленому розмірі.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

У силу вимог ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зважаючи на викладене, враховуючи, що позивач належними та достатніми доказами, як того вимагають приписи ст.ст. 33, 34 ГПК України, довів факт неналежного виконання зобов'язання, а відповідач вказаних обставин не спростував, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство Тучинське" Науково- виробничого центру "Соя" Національної академії аграрних наук України (вул. С. Наливайка, 13, с. Тучин, Гощанський район, Рівненська область, 35415, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" (вул. Козацька, 22, с. Липляни, Ківерцівський район, Волинська область, 45240, ) 407 400,00 грн основного боргу, 122 220,00 грн штрафу та 7 944,30 грн судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 ГПК України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 ГПК України.

Повне рішення складено 06.03.2017 року.

Суддя Андрійчук О.В.