РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2017Справа №910/404/17

За позовомКиївського міського центру зайнятості
доДержавного агентства з енергоефективності та енергозбереження України
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачаОСОБА_1
простягнення 17319,49 грн.
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивача: Магомедова М.П. - представник

від відповідача: Мезенцева К.І. - представник

від третьої особи: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Київський міський центр зайнятості звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України 17319,49 грн. вартості виплаченого соціального забезпечення та наданих соціальних послуг безробітному.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що ним було виплачено ОСОБА_1, останнім місцем роботи якої було Державне агентство з енергоефективності та енергозбереження України та яка перебувала на обліку як безробітна з 08.05.2015 по 04.04.2016, допомогу по безробіттю у розмірі 15117,46 грн., 1446,03 грн. вартості професійного навчання за направленням центру зайнятості та 756,00 грн. вартості проїзду до місця навчання, а всього 17319,49 грн. В подальшому ОСОБА_1 було поновлено на роботі за рішенням суду, у зв'язку з чим позивач, на підставі п. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" звернувся до суду з позовом про стягнення з Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України як з роботодавця ОСОБА_1 17319,49 грн. виплаченого матеріального забезпечення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.01.2017 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/404/17 та призначено її розгляд на 09.02.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2017 залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1, у зв'язку з чим відкладено розгляд справи на 23.02.2017.

Представник позивача в судовому засіданні 23.02.2017 підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання 23.02.2017 з'явився. Відповідач у відзиві на позов проти заявлених позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні докази проходження професійного навчання ОСОБА_1, а саме: запису у трудовій книжці або довідки про період професійного навчання, розрахунки вартості професійного навчання та вартості проїзду відповідно до вимог Порядку професійної підготовки. Як стверджує відповідач, ОСОБА_1 не повідомила центр зайнятості про набрання законної сили рішенням суду про поновлення її на роботі 17.02.2016, у зв'язку з чим центр зайнятості продовжував здійснювати виплату допомоги по безробіттю та сплачувати вартість наданих соціальних послуг до 04.04.2016, а отже сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг за період з 17.02.2016 по 04.04.2016 підлягають стягненню з ОСОБА_1 на підставі статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Представник третьої особи в судове засідання 23.02.2017 не з'явився, причин неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав. Про проведення судового засідання третя особа була повідомлена належним чином.

Відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 23.02.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з наказом по особовому складу Державного агентства енергоефективності та енергозбереження № 177-к від 06.04.2015 ОСОБА_1 було звільнено з посади головного спеціаліста відділу експертизи Управління у м. Києві та Київській області згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП.

Відповідно до наказу Деснянського районного центру зайнятості в місті Києві Київського міського центру зайнятості № НТ150514 від 14.05.2015 ОСОБА_1 було надано статус безробітного з 08.05.2015, а за наказом № НТ150515 від 15.05.2015 ОСОБА_1 було призначено допомогу по безробіттю.

Крім того, між ОСОБА_1 та Деснянським районним центром зайнятості в місті Києві Київського міського центру зайнятості 19.01.2016 був укладений договір № 00009 щодо направлення її на навчання на підвищення кваліфікації до ІПН "НАУ" за професією, спеціальністю: застосування основних комп'ютерних програм на підприємстві зі строком навчання з 22.01.2016 до 22.03.2016 з метою сприяння подальшому працевлаштуванню.

Відповідно до наказу ІПН "НАУ" № 37/шт від 22.01.2016 ОСОБА_1 зараховано до складу навчальної групи №91 зі строком з 22.01.2016 до 22.03.2016.

Також, відповідно до заяв ОСОБА_1 та наданих нею табелів відвідування занять, маршрутних листів за січень, лютий, березень 2016 року та квитків на проїзд за вказаний період, остання просила компенсувати їй витрати на проїзд до місця навчання.

Згідно з довідкою - розрахунком затрат коштів на виплату матеріального забезпечення та вартість навчання Деснянським районним центром зайнятості в місті Києві Київського міського центру зайнятості ОСОБА_1 за період з 15.05.2015 по 27.03.2016 було нараховано та виплачено допомогу по безробіттю у загальній сумі 15117,46 грн., оплачено вартість навчання за період з 22.01.2016 по 22.03.2016 у розмірі 1446,03 грн. та 756,00 грн. вартості проїзду до місця навчання.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 20.10.2015 у справі №826/8280/15 визнано протиправним та скасовано наказ Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України від 06.04.2015 №177-к щодо звільнення з посади ОСОБА_1, поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу експертизи Управління у м.Києві та Київській області та присуджено до стягнення з Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.04.2015 по день фактичного поновлення на роботі за вирахуванням отриманої допомоги по безробіттю.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2016 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.10.2015 у справі № 826/8280/15 залишено без змін.

Згідно з наказом по особовому складу Державного агентства енергоефективності та енергозбереження № 69-к від 04.04.2016 ОСОБА_1 за її згодою було поновлено на посаді головного спеціаліста відділу державної експертизи Управління державної експертизи Департаменту технічного регулювання енергоефективності за рішенням суду.

Відповідно до наказу Деснянського районного центром зайнятості в місті Києві Київського міського центру зайнятості № НТ160404 від 04.04.2016 було припинено реєстрацію ОСОБА_1 як безробітної та припинено виплату їй допомоги по безробіттю.

Посилаючись на п. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та вказуючи, що за період перебування на обліку у Київському міському центрі зайнятості ОСОБА_1 отримала допомогу по безробіттю за період з 15.05.2015 по 27.03.2016 у сумі 15117,46 грн., оплачено вартість її навчання за період з 22.01.2016 по 22.03.2016 у розмірі 1446,03 грн. та 756,00 грн. вартості проїзду до місця навчання, позивач просить суд стягнути з відповідача 17319,49 грн. загальної вартості виплаченого соціального забезпечення та наданих соціальних послуг безробітному.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд) має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Зазначена норма кореспондується з положеннями ч. 4 ст. 35 вказаного Закону, відповідно до яких із роботодавця утримується, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Відтак, враховуючи зазначені положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", а також те, що розмір позовних вимог підтверджений належними та допустимими доказами у справі, позовні вимоги визнаються судом законними та обґрунтованими.

Суд визнає помилковою позицію відповідача про те, що зазначені витрати позивача за період з дати набрання законної сили рішенням суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі, тобто з 17.02.2016 по 04.04.2016 - дата фактичного поновлення ОСОБА_1 на роботі підлягають стягненню з ОСОБА_1 на підставі статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виходячи з наступного.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Отже, на підставі цієї норми за рахунок застрахованих осіб підлягають відшкодуванню лише витрати понесені Фондом внаслідок умисного невиконання цими особами своїх обов'язків та зловживання ними.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 своєчасно повідомила позивача про поновлення її на роботі на підставі наказу відповідача № 69-к від 04.04.2016, а Деснянським районним центром зайнятості в місті Києві Київського міського центру зайнятості в той же день було видано наказ № НТ160404 від 04.04.2016, яким було припинено реєстрацію ОСОБА_1 як безробітної та припинено виплату їй допомоги по безробіттю. Тобто, усі спірні витрати були понесені позивачем до дати видачі наказу відповідача про поновлення ОСОБА_1 на посаді на підставі рішення суду.

Таким чином, матеріалами справи спростовуються твердження відповідача про те, що спірні витрати за період з 17.02.2016 по 04.04.2016 були понесені позивачем внаслідок умисного невиконання ОСОБА_1 своїх обов'язків чи зловживання ними.

Інші доводи відповідача, наведені ним у відзиві на позов не визнаються судом законними та обґрунтованими, оскільки позивачем підтверджено належними та допустимими доказами розмір та правомірність проведених ОСОБА_1 виплат на загальну суму 17319,49 грн.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача 17319,49 грн. є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України (04112, м.Київ, вул. І.Гонти, будинок 1, ідентифікаційний код 37536010) на користь Київського міського центру зайнятості (01033, м.Київ, вул. Жилянська, будинок 47 Б, ідентифікаційний код 03491091) 17319 (сімнадцять тисяч триста дев'ятнадцять) грн. 49 коп. вартості виплаченого соціального забезпечення та наданих соціальних послуг безробітному та 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.03.2017

Суддя Ю.М. Смирнова