ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2017 р.Справа № 916/3366/16

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань ОСОБА_1

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю №02.2-20/60 від 29.12.2016р.;

Від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю №5 від 04.01.2016р.;

Від третьої особи: ОСОБА_4 за довіреністю №02-05/9-10р від 10.01.2017р.;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом виконавчого комітету Одеської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю „Едельвейс плес, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_5 капітального будівництва Одеської міської ради, про стягнення 688 692,05 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Виконавчий комітет Одеської міської ради (далі по тексту Виконком ) звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Едельвейс плес (далі по тексту ТОВ „Едельвейс плес) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 688 692,05 грн., яка складається з основної заборгованості у розмірі 600 000,00 грн., пені у розмірі 70 270,09 грн., трьох відсотків річних у розмірі 6 081,96 грн. та збитків від інфляції у розмірі 12 340,00 грн. Позовні вимоги Виконкому обґрунтовані фактом неналежного виконання ТОВ „Едельвейс плес взятих на себе зобовязань за договором пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси від 21.06.2012р. в частині своєчасного перерахування залишкової суми пайової участі при будівництві житла.

Ухвалою від 07.12.2016р. господарським судом у порядку ст. 27 ГПК України було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, ОСОБА_5 капітального будівництва Одеської міської ради.

У відзиві на позовну заяву ТОВ „Едельвейс плес просило господарський суд позов ВИКОНКОМ задовольнити частково, оскільки відповідачем було переказано на рахунок ВИКОНКОМ основну заборгованість у розмірі 400 000,00 грн. Щодо іншої частини позовних вимог ВИКОНКОМ, то відповідач не заперечував проти їх задоволення судом.

У письмових поясненнях до позовної заяви, які надійшли до суду від ОСОБА_5 капітального будівництва Одеської міської ради, третя особа просила суд позов задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у наданих суду поясненнях.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

15.03.2007р. Виконкомом було прийнято рішення №200 „Про надання дозволу ТОВ „Едельвейс плес на подальше проектування та будівництво багато секційного 10-16 поверхового житлового будинку з вбудованими приміщеннями торгово-побутового призначення та підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Цвєтаєва, 11, яким відповідачу, зокрема, було надано дозвіл на будівництво та затверджено договір на дольову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеса, укладений між Виконкомом та ТОВ „Едельвейс плес.

На підставі названого рішення між сторонами по справі було укладено договір пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеса, від 15.03.2007р. за №337/кс, який було розірвано за згодою сторін, оскільки рішенням ВИКОНКОМвід 21.06.2012р. за №265 було затверджено новий договір пайової участі між сторонами.

21.06.2012р. між Виконком та ТОВ „Едельвейс плес (Забудовник) було укладено договір №050/кс пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси. 24.11.2014р. Виконком та ТОВ „Едельвейс плес (Забудовник) на підставі рішення Виконкому від 27.11.2014р. №346 було укладено додаткову угоду до договору пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси від 21.06.2012р. за №050/кс, відповідно до положень якої сторонами було викладено договір від 21.06.2012р. за №050/кс у новій редакції.

Відповідно до п. 1 договору №050/кс пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси від 21.06.2012р. (далі по тексту договір №050/кс від 21.06.2012р.) предметом даного договору є пайова участь замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеса, у звязку з наміром Забудовника здійснити поетапне будівництво багато секційного 10-16 поверхового житлового будинку з вбудованими приміщеннями торгово-побутового призначення та підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Цвєтаєва, 11, у наступні терміни: перші черга будівництва до 31.12.2017р., друга черга до 31.12.2018., а також здійснити комплексний благоустрій прилеглої території.

Приписами ч. ч. 1-3 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності від 17 лютого 2011 року за N 3038-VI (з наступними змінами і доповненнями) встановлено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону; замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті; пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Згідно з п. 3.2 договору №050/кс від 21.06.2012р. пайова участь при будівництві багато секційного 10-16 поверхового житлового будинку з вбудованими приміщеннями торгово-побутового призначення та підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Цвєтаєва, 11, складає: 8 916 574,00 грн. при будівництві житла та 5 922 591,00 грн. при будівництві вбудованих приміщень торгово-побутового призначення та підземного паркінгу.

Розмір пайової участі при будівництві житла був встановлений 24.11.2014р. на засіданні комісії з визначення розміру залучення коштів замовників на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси. При прийняття вказаного рішення комісія керувалась рішення Виконкому від 27.11.2014р. за №339 „Про затвердження Методики визначення пайової участі замовників у створенні і розвитку розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

З укладеного між сторонами по справі договору №050/кс від 21.06.2012р. вбачається, що ТОВ „Едельвейс плес вже перерахувало на користь позивача 5 922 591 грн. при будівництві вбудованих приміщень торгово-побутового призначення та підземного паркінгу та 1 240 433,00 грн. при будівництві першого етапу першої черги будівництва. При цьому, відповідач зобовязався щоквартально у 2016р. перерахувати грошові кошти у розмірі по 200 000,00 грн.

ОСОБА_5 капітального будівництва Одеської міської ради, яке відповідно до п. 2.2.37, 2.2.38 Положення про ОСОБА_5 капітального будівництва Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 28.02.2011р. №384-VI, здійснює контроль за виконанням замовниками обовязків відповідно до договорів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеса щодо сплати пайової участі, було повідомлено ТОВ „Едельвейс плес про необхідність перерахувати грошові кошти з пайової участі за три квартали 2016р., розмір яких становив 600 000,00 грн. та які станом на момент звернення з даним позовом відповідачем сплачені не були.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить з наступного.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 9 ст. 40 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Істотними умовами договору є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін. Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

В порушення взятих на себе зобовязань за договором №050/кс від 21.06.2012р. ТОВ „Едельвейс плес у визначений строк не було перераховано на користь позивача розмір пайової участі на суму 600 000,00 грн. за три квартали 2016р.

В результаті викладеного, господарський суд доходить висновку, що позовні вимоги ВИКОНКОМ в частині стягнення із ТОВ „Едельвейс плес основної заборгованості у розмірі 600 000,00 грн. є законними та обґрунтованими.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи ТОВ „Едельвейс плес під час розгляду справи було переказано на рахунок відповідача пайову участь у загальному обсязі 800 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №695 від 18.01.2017р. на суму 200 000,00 грн., №717 від 27.01.2017р. на суму 200 000,00 грн., №736 від 06.02.2017р. на суму 100 000,00 грн., №745 від 13.02.2017р. на суму 200 000,00 грн. та №755 від 16.02.2017р. на суму 100 000,00 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що основна сума заборгованості у розмірі 600 000,00 грн. на момент вирішення даного спору є погашеною, у звязку з чим, вважає за необхідне зазначити наступне.

У п. п. 3.12, 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26 грудня 2011 року N 18 (з наступними змінами та доповненнями) зазначено, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Приймаючи до уваги, що відповідачем в процесі розгляду даної справи було переказано позивачу основну суму заборгованості в розмірі 600 000,00 грн., господарський суд дійшов висновку щодо відсутності між сторонами предмету спору в частині стягнення з ТОВ „Едельвейс плес на користь Виконкому основної заборгованості за договором №050/кс від 21.06.2012р. у розмірі 600 000,00 грн. за три квартали 2016р., що є підставою для припинення провадження у справі у зазначеній частині позовних вимог згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до п. 4.2.1 договору №050/кс від 21.06.2012р. у разі несвоєчасної та або неповної сплати грошових коштів, передбачених у п. 3.2 розділу 3 даного договору, Забудовник виплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від не перерахованої суми за кожен день прострочення.

З посиланням на умови договору №050/кс від 21.06.2012р. позивачем було нараховано ТОВ „Едельвейс плес пеню за порушення строків перерахування грошових коштів у 2015р. та за три квартали 2016р. у загальному розмірі 70 270,09 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов'язання. Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов'язань. Частиною ст. ст. 547, 548 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Так, згідно ч. ч. 1 - 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

При цьому, відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. №543/96-ВР (із змінами та доповненнями) платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При цьому, відповідно до преамбули 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. №543/96-ВР (із змінами та доповненнями) вказаний закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

При здійсненні нарахування пені слід мати на увазі приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно з якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, заявленої до стягнення, господарський суд доходить висновку про його правильність та обґрунтованість. При цьому, оскільки відповідачем було переказано на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 70 270,09 грн., що підтверджується платіжним дорученням №758 від 17.02.2017р. із зазначенням у графі призначення платежу: пеня за 2015р.-2016р., господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для припинення провадження у справі у зазначеній частині позовних вимог згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У звязку із порушенням відповідачем прийнятих на себе грошових зобовязань щодо здійснення своєчасної та в повному обсязі оплати пайової участі позивачем в порядку ст. 625 ЦК України було нараховано ТОВ „Едельвейс плес до сплати 3% річних за період з 01.04.2016р. по 01.11.2016р. у розмірі 6 081,96 грн. Перевіривши розрахунок вказаних відсотків, господарський суд визнає його обґрунтованим та правильним, що має наслідком задоволення позовних вимог Виконкому у вказаній частині.

Крім того, з посиланням на положення ст. 625 ЦК України позивачем було нараховано відповідачу до сплати збитки від інфляції в сумі 12 340,00 грн. за період з 01.04.2016р. по 30.09.2016р. через порушення останнім власних зобовязань у спірних правовідносинах. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок збитків від інфляції, господарський суд зазначає, що позивачем було вірно здійснено розрахунок збитків від інфляції, що має наслідком задоволення позовних вимог Виконкому у вказаній частині на суму 12 340,00 грн.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Разом з тим, ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Підсумовуючи вищезазначене та враховуючи що судом було припинено провадження в частині стягнення із ТОВ „Едельвейс плес основної заборгованості у розмірі 600 000,00 грн. та пені у розмірі 70 270,09 грн., суд доходить висновку щодо необхідності задоволення заявлених позовних вимог шляхом присудження до стягнення із ТОВ „Едельвейс плес трьох відсотків річних у розмірі 6 081,96 грн. та збитків від інфляції у розмірі 12 340,00 грн. відповідно до ст. ст. 11, 509, 525, 526, 530, 610 612, 615, 617, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 231, 232 Господарського кодексу України, ст. 40 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності .

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

При цьому, решта суми судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір оскільки судом було припинено провадження в частині стягнення із ТОВ „Едельвейс плес основної заборгованості та пені з підстав, що не виключають повернення судового збору.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі №916/3366/16 за позовом виконавчого комітету Одеської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю „Едельвейс плес в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 600 000,00 грн. та пені у розмірі 70 270,09 грн., припинити.

2. Позов задовольнити.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Едельвейс плес /65028, м. Одеса, вул. Генерала Цвєтаєва, буд. 11, ідентифікаційний код 33080947/ на користь виконавчого комітету Одеської міської ради /65004, м. Одеса, площа Думська, 1, ідентифікаційний код 04056919/ на рахунок Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, відкритий для виконання міського бюджету Малиновського району /за кодом бюджетної класифікації 24170000 надходження коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, ідентифікаційний код 38016923, МФО 828011 на р/р 0007/ три відсотки річних у розмірі 6 081 грн. 96 коп. /шість тисяч вісімдесят одна грн. 96 коп./, збитки від інфляції у розмірі 12 340 грн. 00 коп. /дванадцять тисяч триста сорок грн. 00 коп./. Наказ видати

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Едельвейс плес /65028, м. Одеса, вул. Генерала Цвєтаєва, буд. 11, ідентифікаційний код 33080947/ на користь виконавчого комітету Одеської міської ради /65004, м. Одеса, площа Думська, 1, ідентифікаційний код 04056919/ судовий збір у розмірі 276 грн. 23 грн. /двісті сімдесят шість грн. 23 коп./. Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 06 березня 2017 р.

Суддя С.П. Желєзна