ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.02.2017 р. Справа № 5015/7554/11

Суддя господарського суду Львівської області Мазовіта А.Б., при секретарі Волошин О.Я., розглянувши матеріали справи

за скаргою:Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», м. Київ;
на дії:Відділу державної виконавчої служби Жовківського районного управління юстиції Львівської області, м. Жовква;
у справі:№5015/7554/11
стягувач:Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», м. Київ;
боржник:Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Лан», с. Воля-Висоцька, Львівська область;

За участю представників:

від скаржника (боржника): не зявився;

від стягувача: не зявився;

від ВДВС: не зявився;

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду Львівської області подано за скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», м. Київ на дії Відділу державної виконавчої служби Жовківського районного управління юстиції Львівської області, м. Жовква у справі №5015/7554/11, стягувач: Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», м. Київ, боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Лан», с. Воля-Висоцька, Львівська область.

Сторони явку повноважних представників в судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

Відділ державної виконавчої служби Жовківського районного управління юстиції Львівської області явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

Стягувач (скаржник) в скарзі зазначив, що державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Жовківського районного управління юстиції Львівської області на виконання рішення Господарського суду Львівської області у справі №5015/7554/11 від 14.02.2012 р. було винесено 18.06.2014 р. постанову про відкриття виконавчого провадження. 27.09.2016 р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у звязку із відсутністю авансування стягувачем витрат на організацію та проведення виконавчих дій. Стягувач (скаржник) вважає такі дії порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому просив суд визнати дії державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу неправомірними та зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії з виконання рішення Господарського суду Львівської області від 14.02.2012 р. у справі №5015/7554/11.

Розглянувши матеріали скарги, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 14.02.2012 р. у справі №5015/7554/11 позов задоволено повністю стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Лан» на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» 379 470,05 грн. заборгованості за процентами, 26 931,50 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів, 44 328,52 грн. інфляційних втрат за несвоєчасну сплату процентів, 9 014,60 грн. судового збору.

13.03.2012 р. на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 14.02.2012 р. видано наказ.

18.06.2014 р. державним виконавцем ДВС Жовківського районного управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу від 13.03.2012 р. у справі №5015/7554/11 (ВП №43716785).

27.09.2016 р. державним виконавцем ДВС Жовківського районного управління юстиції було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у звязку із відсутністю авансування стягувачем витрат на організацію та проведення виконавчих дій.

Відповідно до п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Стаття 11 цього Закону визначає, що державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» з метою забезпечення провадження виконавчих дій стягувач може за погодженням з державним виконавцем внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби певну грошову суму для здійснення необхідних витрат або покриття їх частини, якщо інше не передбачено цим Законом.

Згідно ч. 6 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у процесі виконавчого провадження зясувалося, що майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, недостатньо для задоволення в повному обсязі вимог стягувача, але майно боржника виявлено на території іншого органу державної виконавчої служби, державний виконавець звертає стягнення на таке майно в порядку, передбаченому цим Законом, за погодженням з начальником відділу державної виконавчої служби, якому він підпорядкований, та за умови, що стягувач авансує витрати на організацію та проведення виконавчих дій. Про вчинення виконавчих дій на території іншого органу державної виконавчої служби державний виконавець повідомляє начальникові такого органу.

Частиною 2 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за умови авансування стягувачем у порядку, передбаченому цим Законом, витрат на організацію та проведення виконавчих дій документи виконавчого провадження можуть надсилатися його учасникам рекомендованими листами.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З наведеного вбачається, що авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій можливе лише за ініціативи стягувача, крім випадків, коли таке авансування є обовязком для стягувача.

Згідно п. 4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Частиною 2 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для проведення оцінки майна. Витрати, повязані з призначенням субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання, несе сторона, яка оспорює вартість майна, визначену державним виконавцем.

Таким чином, Законом України «Про виконавче провадження» під час визначення вартості майна обовязок авансування витрат на стягувача не покладається.

Проте, як вбачається із постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.09.2016 р., державний виконавець підставою повернення зазначив відсутність авансування стягувачем витрат на виготовлення звіту про вартість майна.

З огляду на наведене, дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Жовківського районного управління юстиції Львівської області щодо повернення виконавчого документа згідно постанови від 27.09.2016 р. з наведених ним підстав не ґрунтуються на нормах Закону України «Про виконавче провадження», а тому підлягають визнанню незаконними.

Згідно п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобовязує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Щодо вимоги скаржника про зобовязання державного виконавця провести виконавчі дії з виконання рішення Господарського суду Львівської області від 14.02.2012 р. у справі №5015/7554/11, суд вважає зазначити наступне.

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження, долученого 27.01.2017 р. до матеріалів справи державним виконавцем, стягувач повторно звернувся до Відділу державної виконавчої служби Жовківського районного управління юстиції Львівської області із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення від 14.02.2012 р. у справі №5015/7554/11 (наказу від 13.03.2012 р., виданого на виконання цього рішення).

02.12.2016 р. державним виконавцем ДВС Жовківського районного управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу від 13.03.2012 р. у справі №5015/7554/11 (ВП №53020434).

Таким чином, станом на дату розгляду даної скарги, рішення від 14.02.2012 р. у справі №5015/7554/11 (наказ від 13.03.2012 р., виданий на виконання цього рішення) перебуває на виконанні, а тому підстав в зобовязанні державного виконавця провести виконавчі дії з виконання рішення Господарського суду Львівської області від 14.02.2012 р. у справі №5015/7554/11 у суду немає.

Керуючись ст.ст. 72, 47, 58 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», м. Київ на дії Відділу державної виконавчої служби Жовківського районного управління юстиції Львівської області, м. Жовква задоволити частково.

2. Визнати дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Жовківського районного управління юстиції Львівської області щодо повернення виконавчого документа незаконними.

3. В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Суддя Мазовіта А.Б.