РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2017Справа №910/15/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інкомстрах"

про стягнення 21 118,78 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Храмов М.М. (довіреність)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інкомстрах" (відповідач) про стягнення 21118,78 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Приватним акціонерним товариством "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" на підставі договору страхування №250500261.14 від 17.10.2014 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу КІА, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в ПрАТ "Страхова компанія "Інкомстрах" позивач просить стягнути з останнього страхове відшкодування у розмірі 21118,78 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.01.2017 порушено провадження у справі № 910/15/17 та призначено її розгляд на 07.02.2017.

16.01.2017 через відділ діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла витребувана судом інформація.

20.01.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2017 розгляд справи № 910/15/17 відкладено на 23.02.2017.

Представник позивача в судовому засіданні 23.02.2017 надав пояснення по суті позову, просив суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання 23.02.2017 не з'явився, відзиву на позов та витребуваних судом документів не надав.

У відповідності до п. п. 3.9.1. п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи були надіслані на юридичну адресу відповідача (вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань). Ухвала суду 05.01.2017 була повернута на адресу суду поштовим відділенням зв'язку з посиланням на закінчення строку зберігання.

Отже, відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Оскільки, відповідач не скористався належним йому процесуальними правами, зокрема на подання відзиву на позовну заяву та будь-яких письмових пояснень та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, відповідачем суду не надано, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, суд здійснює розгляд справи за відсутності уповноваженого представника відповідача, за наявними у справі матеріалами.

Водночас, судом враховано, що у відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Враховуючи вищенаведене та те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, в судовому засіданні 23.02.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до довідки № 9456616 про дорожньо-транспортну пригоду, 30.10.2014 в м. Києві по вул. Терещенківській, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів КІА, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та Nissan державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Згідно із вказаною довідкою, дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм транспортного засобу КІА, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 п. 10.2 Правил дорожнього руху України.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 30.10.2014, підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.11.2014 (справа №761/33628/14-п).

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

На момент ДТП, на підставі договору страхування №250500261.14 від 17.10.2014, укладеного з ТОВ "Перша лізингова компанія" (страхувальник) майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземного транспортного засобу Nissan державний реєстраційний номер НОМЕР_2 були застраховані в позивача (строк дії договору з 19.10.2014 по 18.10.2015).

Згідно із Звітом №107 від 13.03.2015 про оцінку автомобіля Nissan державний реєстраційний номер НОМЕР_2 визначено, що матеріальний збиток, завданий власникові вказаного автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП становить 39290,36 грн.

Відповідно до рахунку-фактури № Я000000150 від 04.03.2015 та акту про надання послуг №Я000002062 від 04.03.2015 загальна вартість ремонтних робіт транспортного засобу Nissan державний реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 25942,53 грн.

06.03.2015 страхувальник платіжним дорученням №17667 від 06.03.2015 здійснив оплату ремонтних робіт автомобіля Nissan державний реєстраційний номер НОМЕР_2 на суму 25942,53 грн. на рахунок ремонтної організації.

Згідно із страховим актом №126409 від 19.03.2015 позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 21618,78 грн.

Позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 21618,78 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2351 від 01.04.2015.

Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом КІА, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ "Страхова компанія "Інкомстрах" (відповідач у справі) згідно із полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6025445, термін дії з 04.01.2014 по 03.01.2015).

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50000,00 грн. та франшизу у розмірі 500,00 грн.

Враховуючи те, що цивільна відповідальність осіб, які користуються транспортним засобом КІА, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилась ДТП, була застрахована у відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування у сумі 21118,78 грн. з вирахуванням франшизи.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Розмір страхового відшкодування, що підлягав сплаті за договором добровільного страхування, визначався позивачем на підставі рахунку на оплату ремонтних робіт виданого ремонтною організацією та становив 21618,78 грн.

Як встановлено судом, у відповідності до умов договору страхування №250500261.14 від 17.10.2014, внаслідок настання 30.10.2014 страхового випадку (ДТП) позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 21618,78 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2351 від 01.04.2015.

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Отже, на підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов'язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Позивач, виплативши страхове відшкодування отримав від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдану шкоду у межах фактичних витрат.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом КІА, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, водій якого вчинив дорожньо-транспортну пригоду, була застрахована у відповідача відповідно до полісу №АС/6025445, обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт пошкодження транспортного засобу Nissan державний реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження особою, цивільно-правова відповідальність якої на час ДТП була застрахована у відповідача та здійснення позивачем витрат у розмірі 21618,78 грн. по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, в силу приписів ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" позивач набув права вимоги до відповідача на виплату страхового відшкодування у межах фактичних затрат.

Відповідачем під час розгляду справи не було надано жодних доказів в спростування розміру матеріальної шкоди та власного розрахунку не наведено.

Відповідно до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Полісом № АС/6025445 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 50 000 грн., франшиза за даним полісом - 500,00 грн.

Отже, до відшкодування за вирахуванням франшизи підлягає сума у розмірі 21118,78 грн., яка заявлена позивачем, у зв'язку із чим, позовні вимоги є обґрунтованими.

Згідно із ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи встановлені вище обставини, оскільки вимоги позивача є обґрунтованими, суд задовольняє позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інкомстрах" про стягнення 21 118,78 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інкомстрах" (03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, будинок 72, офіс 32 - 33; ідентифікаційний код 31282951) на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" (01054, м. Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 33; ідентифікаційний код 16285602) суму страхового відшкодування у розмірі 21118,78 грн. та судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 28.02.2017.

Суддя С.О. Турчин