ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2017 р. Справа № 922/4829/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Тарасова І. В., суддя Шевель О. В.

за участю секретаря судового засідання Марченко В.О.

за участю представників сторін:

першого позивача - ОСОБА_1 (договір про надання правової допомоги від 01.07.2016),

другого позивача - ОСОБА_1 (договір про надання правової допомоги від 01.07.2016),

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу першого та другого позивачів (вх. №483 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.02.2017 у справі № 922/4829/16

за позовом 1) ОСОБА_2, м.Харків,

2) ОСОБА_3, м.Харків,

до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Молодіжне містечко", м.Харків,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Житлобуд-1", м.Харків,

про визнання недійсним правочину,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.02.2017 (суддя Байбак О.І.) припинено провадження у справі про: визнання недійсним з моменту вчинення правочину щодо приймання-передачі житлового будинку по АДРЕСА_1 з балансу на баланс, який оформлений актом приймання передачі від 31.08.2016 та повідомленням до АВІЗО № 1 від 31.08.2016, між Обслуговуючим кооперативом "Житлово-будівельний кооператив "Житлобуд-1" та Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Молодіжне містечко"; зобов'язання Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Молодіжне містечко" повернути житловий будинок по АДРЕСА_1 (технічну документацію, ключі) на баланс Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Житлобуд-1".

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з ухвалою місцевого господарського суду не погодились та звернулись до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просять ухвалу суду першої інстанції скасувати та передати справу на розгляд Господарського суду Харківської області.

Скарга обґрунтована тим, що позивачами позов було обґрунтовано недодержанням відповідачем вимог чинного законодавства при прийомі будинку АДРЕСА_1 на баланс, яке відбулося без відповідного рішення співвласників та визначення переліку такого майна, що порушує право позивачів на управління спільним майном цього будинку, як співвласників, а відповідно даний спір виник з корпоративних відносин, між юридичною особою та її учасниками (членами), пов'язаними із діяльністю, управлінням такої особи. Отже, на думку апелянта, у даній справі суд має право, відповідно до положень ст.24 ГПК України, до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача, а відповідно не пред'явлення позивачами позовних вимог до другої сторони спірного правочину - ОК «ЖБК «Житлобуд-1», не є підставою для припинення провадження.

24.02.2017 до суду від третьої особи надійшла заява (вх.№2115), в якій ОК «ЖБК «Житлобуд-1» просив розглянути справу за відсутності його представника. Також зазначив, що відзив в обґрунтування своєї позиції у справі було надано представником у суді першій інстанції до Господарського суду Харківської області, відповідно до якого ОК «ЖБК «Житлобуд-1» проти позову заперечував та просив у задоволенні позову відмовити.

Представник позивачів у судовому засіданні виклав усну заяву щодо того, що він при виготовленні апеляційної скарги першого та другого позивачів допустив технічну помилку при зазначенні представництва - при підписанні апеляційної скарги зазначив себе лише як представника за довіреністю ОСОБА_3, в той час як він мав повноваження на представництво інтересів як ОСОБА_3, так і ОСОБА_2, та подавав скаргу від імені двох цих осіб. Просив вважати це опискою, а апеляційну скаргу такою, що подана від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Підтримав вимоги апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши наявні докази по справі, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила.

В грудні 2016 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до Господарського суду Харківської області з позовом до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Молодіжне містечко" про: визнання недійсним з моменту вчинення правочину щодо приймання-передачі житлового будинку по АДРЕСА_1 з балансу на баланс, який оформлений актом приймання передачі від 31.08.2016 та повідомленням до АВІЗО № 1 від 31.08.2016 між обслуговуючим кооперативом "Житлово-будівельний кооператив "Житлобуд-1" та об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Молодіжне містечко"; зобов'язання об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Молодіжне містечко" повернути житловий будинок по АДРЕСА_1 (технічну документацію, ключі) на баланс Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Житлобуд-1".

Позов обґрунтовано тим, що 21.04.2016 відбулися установчі збори співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1, якими було ухвалено рішення щодо створення та реєстрації об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (ОСББ) «Молодіжне містечко». 09.09.2016 ОСББ «Молодіжне містечко» підписало з ОК «Житлово-будівельний кооператив Житлобуд-1», що є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1, акт приймання-передачі від 31.08.2016 технічної документації та ключів зазначеного будинку, на підставі чого відповідач вважає, що він отримав право управляти цим будинком.

АТ «Трест Житлобуд-1» своїм листом №05/2593 від 22.09.2016 повідомило про те, що відповідно до акту приймання-передачі від 31.08.2016 та повідомлення до АВІЗО №1 від 31.08.2016 ОК «ЖБК «Житлобуд-1» передав, а ОСББ «Молодіжне містечко» прийняв на баланс житловий будинок по АДРЕСА_1 та відповідну технічну документацію.

Зазначені обставини, на думку позивачів, є порушенням відповідачем їх корпоративних прав, як членів об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Молодіжне містечко" при вчиненні правочину щодо приймання-передачі житлового будинку по АДРЕСА_1 з балансу на баланс, який оформлений актом приймання передачі від 31.08.2016 та повідомленням до АВІЗО № 1 від 31.08.2016, між позивачами та третьою особою.

01.02.2017 Господарським судом Харківської області прийнято оскаржувану ухвалу.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 4 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Таким чином, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, мають право на звернення до суду тільки у випадках, передбачених законодавчими актами України.

Відповідно до ч.2, 3 п.3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 "Про деякі питання підвідомчості та підсудності справ господарським судам" з огляду на приписи частини другої статті 1 та статті 12 ГПК зазначені справи підвідомчі господарським судам і в тому разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Справи, що виникають з корпоративних відносин, - це справи зі спорів між юридичними особами та їх учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасниками, які вибули, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи. Предметом відповідних позовів можуть бути вимоги про визнання недійсними: актів органів управління юридичної особи; її установчих документів; правочинів, укладених юридичною особою, якщо позивач обґрунтує свої вимоги порушенням його корпоративних прав або інтересів, тощо. Виняток становлять трудові спори за участю юридичної особи.

Відповідно до п.2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" Законом України від 15 грудня 2006 р. N 483-V "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних спорів" до підвідомчості господарських судів віднесено справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

При визначенні підвідомчості (підсудності) справ цієї категорії судам необхідно керуватися поняттям корпоративних прав, визначеним частиною першою статті 167 ГК, згідно з якою корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

У разі якщо суб'єктний склад осіб, які беруть участь у справі, або предмет позову не відповідають визначеним пунктом 4 частини першої статті 12 Господарсько процесуального кодексу України справам, що виникають із корпоративних відносин, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статті 1 ГПК господарським судам підвідомчі спори щодо захисту порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів підприємств, установ, організацій, інших юридичних осіб (у тому числі іноземних), громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи.

Відповідно до п.1.1. постанови Вищого господарського суду України від 25.02.2016 №4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

При визначенні підвідомчості справ цієї категорії судам слід враховувати, що з огляду на системний аналіз положень статті 84 ЦК України, частини п'ятої статті 63, частин першої та третьої статті 167 ГК України, Закону України "Про господарські товариства", Закону України "Про акціонерні товариства", статей 1, 19 і частин першої, шостої статті 20 Закону України "Про фермерське господарство", статей 6, 8, 19 та 21 Закону України "Про кооперацію" корпоративні відносини виникають, зокрема, у господарських товариствах, виробничих кооперативах, фермерських господарствах, приватних підприємствах, заснованих на власності двох або більше осіб.

Відповідно до п.1 ст.167 Господарського суду України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про господарські товариства" господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарськими товариствами цим Законом визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку.

До господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" об'єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Відповідно до ст. 4 наведеного Закону об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Об'єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об'єднання визначається цим Законом та іншими законами України.

Основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання.

Об'єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками.

Відповідно до Статуту об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Молодіжне містечко" об'єднання створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1, відповідно до Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Відповідно до п.3 розділу ІІ Статуту об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Молодіжне містечко" об'єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками. Господарче забезпечення діяльності об'єднання може здійснюватися власними силами об'єднання (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб'єктів господарювання.

Відповідно до п.1 розділу ІV Статуту об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Молодіжне містечко" джерелами фінансування є кошти об'єднання, які складаються з: залишків коштів на утримання і ремонт будинку на рахунках особи, що здійснювала управління таким будинком до створення об'єднання; внесків і платежів співвласників; коштів, отриманих об'єднанням у результаті здавання в оренду допоміжних приміщень та іншого спільного майна будинку; коштів, отриманих об'єднанням як відшкодування за надані окремим категоріям громадян пільги на оплату житлово-комунальних послуг та призначені житлові субсидії; коштів та майна, що надходять для забезпечення потреб основної діяльності об'єднання; добровільних майнових, у тому числі грошових, внесків фізичних та юридичних осіб; коштів державного та/або місцевого бюджетів, отриманих на підставі спільного фінансування для утримання, реконструкції, реставрації, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення будинку; пасивних доходів; коштів, залучених на умовах кредиту або позики; доходів від діяльності заснованих об'єднанням юридичних осіб, що спрямовуються на виконання статутних цілей об'єднання; коштів, отриманих з інших джерел, що спрямовуються на виконання статутних цілей об'єднання, тощо.

За рішенням загальних зборів в об'єднанні можуть створюватися ремонтний, резервний та цільовий фонди, кошти яких спрямовуються на цілі, визначені загальними зборами об'єднання.

Відповідно до п.3 розділу ІV Статуту об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Молодіжне містечко" майно об'єднання утворюється з: майна, переданого йому співвласниками у власність; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законодавством України.

Майно, придбане об'єднанням за рахунок внесків та платежів співвласників, є їхньою спільною власністю. Співвласник, який завдав збитків майну, що перебуває у спільній власності, зобов'язаний відшкодувати їх у повному обсязі.

Співвласники приймають рішення щодо порядку управління спільним майном та зобов'язані брати участь в його утриманні.

З огляду на наведене, у відповідача відсутній статутний (складений) капітал з визначеними частками.

Таким чином, правовідношення позивачів, як співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 з відповідачем - об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Молодіжне містечко" не носить характеру корпоративних. Права позивачів не є корпоративними, з огляду на те, що їхня частка не визначена у статутному капіталі відповідача, вони не мають права на отримання певної частки прибутку (дивидентів) даної організації та активів у разі ліквідації.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені обставини унеможливлюють застосування до спірних правовідносин положень п. 4 ст. 12 ГПК України, даний спір є непідвідомчим господарським судам та, як наслідок, не підлягає розгляду господарськими судами України.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою і не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали по даній справі, тому ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.02.2017 у справі № 922/4829/16 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 91, 99, 101, 102, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.02.2017 у справі № 922/4829/16 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 06.03.2017

Головуючий суддя Білоусова Я.О.

Суддя Тарасова І. В.

Суддя Шевель О. В.