ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

28 лютого 2017 року Справа № 923/1362/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Задорожної Н.О. при секретарі Кудак М.І., розглянувши заяву ПрАТ "Агропромислове об'єднання "Красний Чабан" про розстрочку виконання рішення

за позовом: Управління Головного Каховського магістрального каналу, Херсонська область, Каховський район

до: Приватного акціонерного товариства "Агропромислове об'єднання "Красний Чабан", , Херсонська область, Каховський район

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Чаплинське Управління водного господарства, Херсонська область

про стягнення 267345 грн. 49 коп.

та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Агропромислове об'єднання "Красний Чабан", с. Червоний Чабан

до відповідача - Управління головного Каховського магістрального каналу, смт. Любимівка

третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - Чаплинське управління водного транспорту, смт. Чаплинка

про визнання недійсним договору

За участю представників сторін:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 - гол. юрисконсульт, довір. № 01/1464 від 02.12.16р. (у справі);

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2, представник, дов. б/н від 15.02.2017р. (у справі);

третя особа - не прибув.

в с т а н о в и в:

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 02.02.2017р. у справі № 923/1362/16 задоволено первісний позов, з відповідача (ПрАТ "Агропромислове об'єднання "Красний Чабан") на користь позивача (Управління Головного Каховського магістрального каналу) стягнуто 267345 грн. 49 коп. основного боргу та 4010 грн. 20 коп. витрат по оплаті судового збору, всього 271355 грн. 69 коп.

У зустрічному позові ПрАТ "Агропромислове об'єднання "Красний Чабан" до Управління Головного Каховського магістрального каналу про визнання недійсним укладеного між ними договору про надання послуг з транспортування води на зрошення сільськогосподарських культур № 76032 від 23.03.2012р. відмовлено.

20.02.2017р. позивачу за первісним позовом виданий наказ № 923/1362/16 про примусове виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 02.02.2017р., яке набрало законної сили 20.02.2017р.

20.02.2017р. від відповідача за первісним позовом (боржник) надійшла письмова заява про розстрочку виконання рішення в порядку ст. 121 ГПК України на 10 місяців, стягуючи присуджену до стягнення суму 271355 грн. 69 коп., в наступному порядку: березень, квітень, травень, червень 2017р. - по 10000 щомісяця; липень, серпень, вересень,

жовтень 2017р. - по 50000 грн. щомісяця; листопад 2017р. - 15678 грн., грудень 2017р. - 15677 грн. 69 коп.

Розгляд заяви призначено на 28.02.2017р., про що винесено відповідну ухвалу від 21.02.2017р.

Обґрунтовуючи подану заяву боржник (відповідач) посилається на те, що фінансове становище товариства є складним, негайне виконання рішення є неможливим внаслідок значних збитків та відсутності коштів на його рахунках.

Негайне виконання рішення може призвести до важких наслідків та зупинення статутної діяльності.

Стягувач (позивач) заперечень щодо поданої заяви не надав, її вирішення виносить на розсуд суду. Не виключає можливості надання розстрочки відповідно до запропонованого боржником графіку погашення за умови своєчасного його виконання.

Дослідивши та надавши оцінку наданим сторонами на підтвердження їх доводів доказів, суд задовольняє заяву боржника та розстрочує виконання рішення на 10 місяців відповідно до запропонованого у заяві графіка з урахуванням наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конституції.

Суд бере до уваги те, що п. 1 ст. 6 пар. 1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд". Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося, на шкоду іншій із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 р. по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду".

Відповідно до вимог ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміни способу та порядку їх виконання виноситься ухвала, яка може бути оскаржена у встановленому порядку.

Положеннями п. 7.1.1, 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" встановлено, що відстрочка або розстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Стаття 121 ГПК України не обмежує право господарського суду певними обставинами, при наявності яких господарський суд може відстрочити виконання прийнятого ним рішення, проте визначальним фактором при наданні відстрочки є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

З наведеного випливає, що передумовою для відстрочки виконання рішення є наявність конкретних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами за правилами, встановленими ст. 33 ГПК України.

Суд здійснює оцінку доказів з дотриманням принципів, встановлених ст. 43 ГПК України.

Закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

У зв'язку з тим, що розстрочка продовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання розстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежить, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

З наданих боржником доказів, зокрема балансу (Звіт про фінансовий стан) на 31 грудня 2016р. вбачається, що кредиторська заборгованість товариства складає 2255 тис. грн., борги перед бюджетом - 45 тис. грн., борг по іншим поточним розрахункам - 1121 тис. грн.; по оплаті праці - 28 тис. грн., всього борги ПрАТ "АПО "Красний Чабан" складають 3449 тис. грн.

Згідно довідки ПАТ КБ "Приватбанк" від 16.02.2017р. залишок грошових коштів на належному відповідачу рахунку № 6437 становить 322 грн. 66 коп.

Аналіз зазначених показників свідчить про те, що вільні грошові кошти для здійснення негайного погашення кредитного боргу у підприємства відсутні, мають місце ознаки кредитної неплатоспроможності, що відповідають фінансовому стану потенційного банкрутства.

Фінансовий стан підприємства не забезпечує можливість виконання рішення у встановлений чинним законодавством для його виконання строк, у той час, як розстрочка надасть боржнику можливість здійснити заходи для ефективного та реального виконання рішення.

Керуючись ст. 121 ГПК України, Господарський суд

у х в а л и в:

1. Заяву ПрАТ "Агропромислове об'єднання "Красний Чабан" про розстрочку виконання рішення від 02.02.2017р. задовольнити.

2. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 02.02.2017р. у справі № 923/1362/16, яке набрало законної сили 20.02.2017р. на десять місяців, стягуючи на користь стягувача протягом березня, квітня, травня, червня 2017р. - по 10000 грн. щомісяця; липня, серпня, вересня, жовтня 2017р. - по 50000 грн. щомісяця, у листопаді 2017р. - 15678 грн., грудні 2017р. - 15677 грн. 69 коп.

Суддя Н.О. Задорожна