УХВАЛА

про повернення позовної заяви

02.03.2017Справа № 910/3311/17

Cуддя Грєхова О.А., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРМО-ТРАНС-ЛОГІСТІК»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІ-ВО 45»

про стягнення заборгованості в розмірі 8 500,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРМО-ТРАНС-ЛОГІСТІК» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІ-ВО 45» про стягнення заборгованості в розмірі 8 500,00 грн.

Розглянувши зазначену позовну заяву з доданими до неї документами суд дійшов висновку про те, що вона підлягає поверненню позивачу без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України позовна заява і додані до неї документи повертаються позивачу без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Згідно п.п. 2 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру розмір судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до п. 2.21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21 лютого 2013 року N 7 платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Законом України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі виключно через установи банків чи відділення зв'язку.

Таким чином, документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення поштового зв'язку, які прийняли платіж, а також платіжне доручення.

Відповідно до п. п. 2.20., 2.21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р.,чинним законодавством не встановлено якихось спеціальних вимог щодо оформлення платіжних документів, за якими перераховуються суми судового збору. Отже, таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції "Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті", затвердженої Постановою Правління НБУ від 21.01.2004р. № 22, платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до вказаної Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до вказаної Інструкції. Платіжне доручення оформляється платником згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Згідно додатку 2, 8 зазначеної інструкції для заповнення реквізиту №40 платіжного доручення (М.П.) ставиться відбиток печатки платника, зразок якої заявлений банку платника в картці зі зразками підписів та відбитка печатки, для - реквізиту №41 (підписи платника) ставляться підписи (підпис) відповідальних осіб платника, які повноважені розпоряджатися рахунком і зразки підписів яких заявлені банку платника в картці зі зразками підписів та відбитка печатки, для - реквізиту №51 (дата виконання) зазначаються число, місяць та рік списання коштів з рахунку платника цифрами у форматі ДД/ММ/РРРР або число зазначається цифрами ДД, місяць - словами, рік - цифрами РРРР, які засвідчуються підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку.

Натомість, у приєднаному до позовної заяви платіжному дорученні № 18 від 20.02.2017 відсутні підписи відповідальних осіб платника, печатка товариства, тобто вказані реквізити не заповнені як того вимагає вищезазначена інструкція.

Відтак позивачем не подано доказів сплати судового збору в розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір».

Крім того, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суд повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до частини 1 статті 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником.

Частиною третьою статті 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Позовну заяву подану позивачем до Господарського суду міста Києва підписано Директором ОСОБА_1

В свою чергу, з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРМО-ТРАНС-ЛОГІСТІК» з 10.06.2013 є ОСОБА_1, згідно Статуту.

Проте, матеріали позовної заяви не містять Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРМО-ТРАНС-ЛОГІСТІК», для встановлення наявності чи відсутності у керівника позивача обмежень.

Таким чином, оскільки матеріали позовної заяви не містять Статуту позивача, який би свідчив про те, які саме та чи наявні обмеження у директора позивача, суд дійшов обґрунтованого висновку, що до позовної заяви не додано документів, на підтвердження повноважень ОСОБА_1 на підписання вищезазначеної позовної заяви.

При цьому суд звертає увагу позивача, що доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Враховуючи вищенаведене, керуючись п. п. 1, 4 ст. 63 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРМО-ТРАНС-ЛОГІСТІК» і додані до неї документи повернути позивачу без розгляду.

Звернути увагу позивача на те, що після усунення допущених порушень, які стали підставою повернення позовної заяви, він має право повторно звернутися з позовом до суду.

Суддя О.А. Грєхова