РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2017Справа №910/23303/16

За позовом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України в особі Дніпропетровського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛ"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Державна аудиторська служба України

про стягнення 97 180,99 грн.

Суддя Якименко М.М

Представники сторін:

від позивача: не з'явилися;

від відповідача: Скляр К.А. - за довіреністю від 10.11.2016 року;

від третьої особи: Гудь І.І. - за довіреністю №25/11/27-Д від 17.11.2016 року.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство обслуговування повітряного руху України в особі Дніпропетровського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛ" про стягнення 97 180,99 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем в порушення умов Договору № від 30.05.2013 року завищено вартість послуг на суму 97 180,99 грн.

З цих підстав, позивач просив суд задовольнити позов стягнувши з відповідача на свою користь 97 180,99 грн. - збитків у вигляді завищення виконаних робіт з ТО ремонту автомобілів по договору від 30.05.2013 № за період з 01.05.2014 по 01.01.2016р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2016 року порушено провадження у справі, призначено її розгляд на 31.01.2017 року та залучено до участі у справі Державну аудиторську службу України (04070, м. Київ, ВУЛИЦЯ ПЕТРА САГАЙДАЧНОГО, будинок 4; ідентифікаційний код 40165856) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2017 року відкладено розгляд справи на 15.02.2017 року.

В судове засідання 15.02.2017 року представник позивача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 15.02.2016 року представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив суд в їх задоволенні відмовити, представник третьої особи позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 15.02.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності, та заслухавши пояснення представників відповідача та третьої особи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.12.2013 року між Державним підприємством обслуговування повітряного руху України в особі Дніпропетровського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (далі по тексту - Замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальність "АТЛ" (далі по тексту - Виконавець, позивач) укладено Договір № (далі по тексту - Договір), за умовами якого (п. 1.1. Договору) Виконавець бере на себе зобов'язання надати Замовнику послуги з технічного обслуговування та ремонту автомобільних транспортних засобів чи їх складових частин, у тому числі з використанням матеріалів (запасних частин) як Замовника, так і спеціально замовлених Виконавцем. Замовник бере на себе зобов'язання прийняти й оплатити ці послуги, а також вартість використаних матеріалів (запасних частин) Виконавця в розмірі, строки та в порядку, що передбачені умовами цього Договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору перелік робіт з технічного обслуговування та ремонту, а також перелік матеріалів, що використовується, вказуються у наряді-замовленні.

Згідно з до п. 2.1 Договору якість послуг має відповідати стандартам та умовам чинних нормативно-правових актів, які є установленими для таких послуг.

Відповідно до п. 3.1 Договору загальна ціна договору становить 500 000,0 грн. з ПДВ.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що ціна конкретної послуги включає вартість необхідних деталей - запасних частин і витратних матеріалів згідно прейскуранту виконавця та ціну конкретного виду послуги, розрахованої відповідно до нормативів трудовитрат (нормо-годин), які наведені у Додатку №2, встановлених на виконання конкретної послуги і вартості 1-ї нормо-години.

Відповідно до п. 3.3 Договору вартість однієї нормо-години при виконанні послуг включає всі витрати, пов'язані з виконанням предмету договору, всі податки та збори та платежі, що сплачуються або мають буди сплачені виконавцем. Вартість однієї нормо години становить 120,0 грн. з ПДВ. Вартість використаних при ремонті запасних частин, комплектуючих, витратних матеріалів та обладнання, що замінюється, не включається до вартості однієї нормо-години та сплачується замовником за цінами згідно з прейскурантом виконавця відповідно до фактичних обсягів робіт.

Згідно з п. 3.4 договору основним показником для розрахунку ціни послуг виступає норматив трудомісткості (нормо-годин). Виконавець забезпечує наявність на СТО та надання протягом двох днів на письмовий запит замовника технологічних карт із зазначенням нормативів трудовитрат (в нормо-годинах) по видах послуг.

Відповідно до п. 5.1 Виконавець надає послуги на підставі заявки замовника та оформлює необхідну документацію у відповідності до наказів Міністерства транспорту України від 11.11.2002 №792 та від 30.03.1998 №102, якісно та у визначений сторонами строк. При цьому, у випадку відсутності на складі виконавця агрегатів, запасних частин, комплектуючих і інших видаткових матеріалів, необхідних для виконання заявок, строк надання послуг зазначається з урахуванням часу необхідного для їх прибуття на склад виконавця.

Пунктом 5.5 Договору встановлено ряд вимог до СТО, в тому числі обов'язкова наявність відповідної організаційної структури (приймальний відділ, відділ запчастин, особу відповідальну за якість виконаних робіт) та цілодобовий режим роботи щодо приймання, обслуговування та повернення автомобілів замовника.

Відповідно до п. 5.9 Договору строк поставки запасних частин на склад виконавця повинен складати не більше чотирнадцяти календарних днів із заводу-виробника або постачальника поза межами України та не більше двох днів в межах України.

Згідно з 5.10 Договору виконавець повинен прийняти та розпочати обслуговування автомобіля замовника не пізніше наступного робочого дня від дати звернення замовника, але з урахуванням строку надходження запасних частин.

Відповідно до п. 5.19 Договору замовник зобов'язаний перевірити якість наданих послуг у момент їхнього прийняття, про що складається акт приймання-передачі наданих послуг.

Згідно з п. 5.23 Договору види наданих послуг, використані запасні частини та витратні матеріали та їх вартість зазначаються в акті приймання-передачі наданих послуг, який підписується сторонами.

До договору укладені додаткові угоди від 28.10.2013 №1, від 03.02.2014 №2, від 22.09.2014 №3, від 05.12.2014 №4, від 12.02.2015 №5 та від 25.02.2015 №6, якими внесено зміни до переліку та характеристик автомобілів, банківських реквізитів та граничних нормативів трудовитрат переліку послуг з технічного обслуговування та ремонтів.

Додатковою угодою від 12.05.2015 №7 ціна договору збільшена на 130 000,0 грн. та складає 630 000,00 гривень.

Додатковою угодою від 26.08.2015 ціну договору зменшено до 554 000,0 грн. та припинено дію договору.

Як вбачається з матеріалів справи в період дії Договору TOB «ATЛ» надано послуг з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів на загальну суму 328 291,27 грн. та сплачено замовником грошових коштів за надані послуги на зазначену суму, також зазначені послуги прийняті позивачем без жодних зауважень.

Державною фінансовою інспекцією України (правонаступником якої є Державна аудиторська служба України; далі по тексту - третя особа) проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Державного підприємства обслуговування повітряного руху України за період з 01.05.2014 по 01.01.2016, за результатами якої складено Акт від 18.04.2016 року №06-21/29, згідно якого встановлено не підтвердження первинними документами витрат за Договором на суму 97 180,99 грн.

Спір у справі виник в зв'язку з тим, що на думку позивача відповідачем під час виконання умов Договору було завищено вартість робіт на суму 97 180,99 грн., в зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача вартість завищених робіт в якості завданих збитків.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 1, 2 ст. 224 ГК України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною (ч. 1 ст. 225 ГК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Як у випадку невиконання договору, так і за зобов'язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди, чинне законодавство, як правило, виходить з принципу вини контрагента або особи, яка завдала шкоду (статті 614 та 1166 ЦК України).

Чинним законодавством України обов'язок доведення факту наявності порушення відповідача покладено на позивача, наявність та розмір понесених збитків, а також причинно-наслідковий зв'язок між правопорушенням і збитками.

Встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. При цьому такий зв'язок між порушенням та збитками має бути прямим та безпосереднім.

В підтвердження своїх вимог позивач посилається на Акт Державної фінансової інспекції України №06-21/29 від 18.04.2016 року та вимогу про усунення порушень від 10.06.2016 року №05-14/523 (копія Акту та вимоги міститься в матеріалах справи).

Суду звертає увагу, що Державна фінансова інспекція України (правонаступником якої є Державна аудиторська служба України) не є експертною установою в розумінні положень норм Закону України «Про судову експертизу».

З врахуванням вищевикладеного суд дійшов до висновку, що позивачем не доведено наявності прямого та безпосереднього причинного зв'язку між діями відповідача та сумою збитків у розмірі 97 180,99 грн.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Таким чином, за результатами розгляду справи суд прийшов до висновку що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 06.03.2017 року.