ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2017 р.Справа № 922/421/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Гончарові В.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКП Южтехмаш" (м. Київ)
до 1. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Харків 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт-Буд", м. Київ
про стягнення 180024,93 грн.
за участю представників:

позивача - Деркач А.А., довіреність б/н від 14.06.2016 року;

1-го відповідача - не з'явився;

2-го відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВКП Южтехмаш" (позивач) 01.02.2017 р. звернулося з позовом до першого відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Харків, 2-го відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт-Буд", м. Київ, в якому позивач, посилаючись на Договір поруки від 01.08.2015 р. на забезпечення виконання зобов'язань 2-го відповідача за Договором оренди № 238 від 30.07.2015 р. просить суд солідарно стягнути з відповідачів заборгованість в розмірі 1000,00 грн., з 2-го відповідача просить суд стягнути: 144300,00 грн. заборгованості за договором оренди № 238 від 30.07.2015 р.; 3 % річних в розмірі 2260,65 грн.; індекс інфляції в розмірі 10282,96 грн. та пеню в розмірі 22181,32 грн. Також до стягнення заявлені судові витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позову позивач вказує на неналежне виконання 2-им відповідачем (орендарем) своїх зобов'язань за договором оренди № 238 від 30.07.2015 р., укладеного з позивачем, в частині повної та своєчасної сплати платежів, установлених договором, внаслідок чого у 2-го відповідача перед позивачем утворилася заборгованість у розмірі 144300,00 грн., а 1-ий відповідач (поручитель) в свою чергу поручився перед позивачем, у відповідності до умов договору поруки від 01.08.2015 р., за належне виконання 2-им відповідачем своїх зобов'язань за договором оренди № 238 від 30.07.2015 р., і вимоги позивача до поручителя та орендаря про сплату заборгованості залишилися без задоволення; в якості правових підстав вказує, зокрема, на норми ст.ст. 561, 759, ст.ст. 762-764, ч. 2 ст. 625, ст.ст. 655-697, 712 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.02.2017 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі № 922/421/17 та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 20 лютого 2017 року об 10:45.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.02.2017 року розгляд справи відкладено на 01.03.2017 року о 12:00год., відповідно до приписів ст. 77 ГПК України.

01.03.2017 року через канцелярію суду, до матеріалів справи від позивача надійшли додаткові пояснення до позовної заяви (вх. № 7226), які досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

Позивач в призначене судове засідання 01.03.2017 р. з'явився, заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та наполягав на їх задоволенні.

Перший та другий відповідачі в призначене судове засідання 01.03.2017 р. не з'явились, витребуваних судом документі до матеріалів справи не надали, про розгляд даної справи повідомлені своєчасно та належним чином.

Приймаючи до уваги, що перший та другий відповідачі, з урахуванням приписів п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, та зважаючи на те, що від учасників провадження не надходило будь-яких клопотань, в тому числі, про відкладення розгляду справи, суд вважає, що неявка у судове засідання представників першого та другого відповідачів не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі, в зв'язку з чим господарська справа №922/421/17 розглядається відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, - за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 01.03.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

30.07.2015 року між позивачем (орендодавцем) та 2-им відповідачем (орендарем) було укладено Договір оренди № 238 (далі-Договір оренди) (т.с. І а.с. 19-21), відповідно до умов п.п. 1.1., 1.2. якого, орендодавець надає орендареві у тимчасове користування обладнання, а орендар зобов'язується виплачувати орендодавцю орендну плату та, по закінченню терміну оренди, повернути йому зазначене обладнання. Найменування обладнання, його вартість та ціна оренди зазначаються в додатку до даного договору, вартісні кількість елементів обладнання, що надається в оренду, зазначаються в акті прийому-передачі обладнання в оренду, вищезазначені документи є невід'ємною частиною Договору та підписуються уповноваженими представниками сторін.

Згідно з п. 3.1. вищевказаного Договору оренди, орендар здійснює попередню плату за обладнання, яке передається в оренду у розмірі 100% на підставі Акту прийому передачі.

Орендна плата за користування орендованим обладнанням нараховується на підставі розцінок орендодавця розрахунку за одну добу і зазначається у Додатку до даного Договору, який узгоджується сторонами та є невід'ємною частиною цього Договору. У випадку часткового повернення або передачі орендодавцю нового обладнання - орендна плата змінюється та зазначається у новому Додатку (Протоколі узгодження цін) до даного договору. Додаток набуває чинності з моменту підписання нового Акту прийому-передачі. (п.п. 2.1., 2.2. Договору оренди).

Згідно з умовами п.п. 4.1., 4.2. Договору оренди, орендоване обладнання, зазначене в Додатку, передається в оренду подобово. Мінімальний термін оренди складає 30 діб. Доба починається з часу передачі обладнання в оренду і закінчується в той же час по закінченні 30 діб. Термін оренди обладнання розраховується, як різниця між датою прийому-передачі обладнання з оренди і даті прийому-передачі обладнання в оренду, при 100% поверненні обладнання, в технічно справному та незабрудненому стані.

При намірі Орендаря продовжити термін оренди останній, за 48 годин до закінчення терміну оренди, письмово (в т.ч. факсимільним повідомленням) повідомляє орендодавця про свої наміри. У випадку згоди з продовженням терміну оренди орендодавець виставляє орендареві рахунок на суму, яка відповідає вартості оренди обладнання продовжений термін.

У термін оренди не входить: час фактичного простою обладнання у разі його поломки не з вини орендаря, який підтверджується відповідним актом, складеним в присутності представника орендодавця (п.п. 4.3., 4.4. Договору оренди).

Відповідно до п.п. 5.1., 5.2. Договору оренди, з моменту надходження оплати на розрахунковий рахунок орендодавця або будь-яким іншим способом, за оренду окремих одиниць техніки, на підставі виставленого рахунку, орендодавець протягом 5-ти днів зобов'язується передати, а орендар - прийняти обладнання зазначене у рахунку. Передача обладнання в оренду здійснюється орендареві або уповноваженому на підставі довіреності і оформлюється відповідним Актом прийому-передачі обладнання.

Договір набирає чинності з моменту її підписання обома Сторонами і діє до повного виконання Сторонами обов'язків згідно цього Договору (п. 8.1. Договору оренди).

Таким чином, позивачем наголошено про те, що загальна сума орендної плати за оренду 3 комплектів обладнання станом на день подання позову складає 188175.00 грн.

З врахуванням того, що 2-им відповідачем здійснювались часткові оплати за оренду обладнання у загальній сумі 43875,00 грн., позивачем зазначено про те, що станом на день подання даної позовної заяви сума заборгованості 2-го відповідача перед позивачем за оренду обладнання за Договором складає 144300,00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За змістом ст. 762 Цивільного кодексу України передбачено, що з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач передав 2-му відповідачу в оренду обладнання за наступними актами передачі обладнання у тимчасове користування:

За актом передачі обладнання у тимчасове користування від 11.05.2016 р. позивач передав відповідачу 2 підмостки (надалі - обладнання 1) у наступній комплектації: підмостки тип -1-10 шт.;

Відповідно до протоколу погодження договірної ціни, заставна вартість обладнання 1 складає 65000,00 грн., розмір орендної плати - 300,00 грн. на добу.

За актом передачі обладнання у тимчасове користування від 16.05.2016 р. позивач передав відповідачу 2 підмостки (надалі - обладнання 2) у наступній комплектації: підмостки тип -1-5 шт.;

Відповідно до протоколу узгодження договірної ціни, заставна вартість обладнання 2 складає 32500,00 грн., розмір орендної плати - 150,00 грн. на добу.

За актом передачі обладнання у тимчасове користування від 25.05.2016 р. позивач передав відповідачу 2 підмостки (надалі - обладнання 3) у наступній комплектації: підмостки тип -1-10 шт.;

Відповідно до протоколу узгодження договірної ціни, заставна вартість обладнання З складає 65000,00, розмір орендної плати - 300,00 грн. на добу.

Позивачем наголошено про те, що 2-ий відповідач продовжує користування обладнанням, а на момент подання даного позову загальна кількість днів оренди обладнання 1 складає 259 днів, загальна сума орендної плати (259*300) складає 77700,00 грн.

Загальна кількість днів оренди обладнання 2 складає 254 дня, загальна сума орендної плати (254*150) складає 38100,00 грн.

Загальна кількість днів оренди обладнання 3 складає 245 дня, загальна сума орендної плати (245*300) складає 73500,00 грн.

Відповідно до Рахунку-фактури СФ - 0000293 від 17.06.2016 р. орендарю була надана знижка 5 % від загальної суми місячної оренди підмостків (22500 грн.) в розмірі 1125,00 грн.

Як вбачається з наявних: Акту № ОУ-0000117 здачі-приймання робіт (надання послуг) позивачем були проведені роботи (надані послуги) по рахунку № СФ-0000251 від 30.07.2015 р. на суму 2850,00 грн. з врахуванням ПДВ 20 %; Акту № ОУ-0000138 здачі-приймання робіт (надання послуг) позивачем були проведені роботи (надані послуги) по рахунку № СФ-0000284 від 03.09.2015 р. на суму 2850,00 грн. з врахуванням ПДВ 20 %; Акту № ОУ-0000094 здачі-приймання робіт (надання послуг) позивачем були проведені роботи (надані послуги) по рахунку № СФ-0000225 від 10.05.2016 р. на суму 9840,00 грн. з врахуванням ПДВ 20 %; Акту № ОУ-0000102 здачі-приймання робіт (надання послуг) позивачем були проведені роботи (надані послуги) по рахунку № СФ-0000243 від 16.05.2016 р. на суму 5340,00 грн. з врахуванням ПДВ 20 %; Акту № ОУ-0000108 здачі-приймання робіт (надання послуг) позивачем були проведені роботи (надані послуги) по рахунку № СФ-000053 від 24.05.2016 р. на суму 9840,00 грн. з врахуванням ПДВ 20 %; Акту № ОУ-0000140 здачі-приймання робіт (надання послуг) позивачем були проведені роботи (надані послуги) по рахунку № СФ-0000293 від 17.06.2016 р. на суму 21375,00 грн. з врахуванням ПДВ 20 %; Акту № ОУ-0000199 здачі-приймання робіт (надання послуг) позивачем були проведені роботи (надані послуги) по рахунку № СФ-0000428 від 08.09.2015 р. на суму 46050,00 грн. з врахуванням ПДВ 20 %. Вказані Акти підписані між сторонами, підписи скріплено печатками підприємств.

Проте, наявний Акт № ОУ-0000207 здачі-приймання робіт (надання послуг) позивачем були проведені роботи (надані послуги) по рахунку № СФ-0000448 від 13.10.2016 р. на суму 22500,00 грн. з врахуванням ПДВ 20 % не підписаний відповідачем.

Враховуючи те, що сума заборгованості 2-го відповідача перед позивачем за вищезазначеним договором оренди підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи на суму 121800,00 грн., і відповідач на момент прийняття рішення у даній справі не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог останнього про стягнення з 2-го відповідача суми основного боргу в розмірі 121800,00 грн., у зв'язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню. В частині стягнення 22500,00 грн. боргу суд відмовляє, з огляду на не підписаний 2-им відповідачем Акту № ОУ-0000207 здачі-приймання робіт (надання послуг) .

Крім того, між позивачем та 1-им відповідачем було укладено договір поруки б/н від 01.08.2015 року (далі - Договір поруки), відповідно до умов якого, 1-ий відповідач - Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 поручився перед позивачем за виконання зобов'язань 2-го відповідача (боржника), що виникли з Договору оренди № 238 від 30.07.2015 року.

Так, відповідно до змісту договору поруки 1-ий відповідач відповідає за зобов'язаннями з 2-им відповідачем солідарно в межах 1000,00 грн.

Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Стаття 554 ЦК України визначає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Разом з тим, ч. 1 ст. 543 ЦК України встановлено, що у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

За вказаних вище обставин, оскільки факт невиконання зобов'язань за договором оренди № 238 від 30.07.2015 р. належним чином доведений та відповідачами не спростований, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 1000,00 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню шляхом солідарного стягнення цієї суми з відповідача 1 та відповідача 2 як боржника та його поручителя відповідно.

Також, позивач просить суд стягнути з 2-го відповідача 2260,65 грн. 3% річних та 10282,96 грн. втрат від інфляції.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов'язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу, є способом захисту майнового права та інтересу кредитора, що полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування грошовими коштами, що підлягають до сплати кредиторові.

Згідно з пунктом 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97 при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно слід вважати, що сума, яка внесена за період з 01 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Отже, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних та індексу інфляції, з огляду на часткове задоволення позову в частині стягнення заборгованості, обґрунтованим розміром втрат від інфляції до стягнення є: 8669,61 грн. В іншій частині вимог про стягнення втрат від інфляції суд відмовляє у зв'язку з необґрунтованістю розрахунку. Обґрунтованим розміром 3 % річних до стягнення є: 1905,58 грн., в іншій частині вимог про стягнення 3 % річних суд відмовляє у зв'язку з необґрунтованістю розрахунку.

Щодо заявленої позивачем до стягнення пені в розмірі 22181,32 грн., суд зазначає про наступне.

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 7.2. Договору, за несвоєчасне внесення орендної плати у випадку продовження терміну оренди Орендар сплачує Орендодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої суми за кожен день прострочення.

Пеня, за визначенням частини третьої статті 549 Цивільного кодексу України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Отже, пеня - це санкція, що триває у часі та розраховується за кожен день невиконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Даний шестимісячний строк визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції, якщо інший період не встановлено законом або договором (п 4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, з огляду на часткове задоволення позову в частині стягнення заборгованості, суд дійшов до висновку про те, що обґрунтованим розміром пені до стягнення є: 14408,15 грн. В іншій частині вимог про стягнення пені суд відмовляє у зв'язку з необґрунтованістю розрахунку.

При розподілі господарських витрат, суд керується приписами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої, витрати зі сплати судового збору за майновий характер спору в даному разі покладаються на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТ-БУД" (02002, м. Київ, вул. Марини Раскової, буд. 11, офіс 1207, ) та з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (61058, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКП ЮЖТЕХМАШ" (03151, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 72, ) - 1000,00 грн. заборгованості за Договором оренди № 238 від 30.07.2015 р.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТ-БУД" (02002, м. Київ, вул. Марини Раскової, буд. 11, офіс 1207, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКП ЮЖТЕХМАШ" (03151, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 72, ) - 120800,00 грн. заборгованості за Договором оренди № 238 від 30.07.2015 р.; 8669,61 грн. індексу інфляції; 1905,58 грн. 3 % річних; 14408,15 грн. пені; 1100,87 грн. судового збору.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (61058, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКП ЮЖТЕХМАШ" (03151, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 72, ) - 1100,87 грн. судового збору.

Накази видати відповідно до статті 116 Господарського процесуального кодексу України, після набрання рішенням законної сили.

В інший частині позову відмовити.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 06.03.2017 р.

Суддя Г.І. Сальнікова