УХВАЛА

про повернення позовної заяви

02 березня 2017 року Справа № 913/204/17

Провадження №7/913/204/17

Господарський суд Луганської області у складі судді

ОСОБА_1,

розглянувши матеріали позовної заяви керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Лисичанської міської ради Луганської області до Управління з виконання політики Лисичанської міської ради Луганської області в галузі житлово-комунального господарства, Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомайстер і К» про визнання недійсним рішення тендерного комітету, визнання недійсним договору про закупівлю товару за державні кошти на суму 2276000 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор надіслав до Господарського суду Луганської області позовну заяву №1784 вих-17 від 27.02.2017, в якій просить визнати недійсним рішення про відхилення тендерних пропозицій при проведенні відкритих торгів за оголошенням від 26.10.2016 за № UA-2016-10-26-001825-а, оформлене протоколом розгляду тендерних пропозицій, опублікованим на веб-порталі Уповноваженого органу 12.12.2016; визнати недійсним рішення про проведення переговорної процедури закупівлі, оформлене протоколом тендерного комітету Управління з виконання політики Лисичанської міської ради Луганської області в галузі житлово-комунального господарства від 15.12.2016; визнати недійсним рішення про визнання ТОВ «Автомайстер і К» таким, що відповідає кваліфікаційним критеріям, оформлене протоколом переговорів від 16.12.2016 № 2; визнати недійсним протокольне рішення засідання тендерного комітету Управління з виконання політики Лисичанської міської ради Луганської області в галузі житлово-комунального господарства щодо акцепту пропозиції за результатами застосування переговорної процедури закупівлі від 16.12.2016 № 3; визнати недійсним договір про закупівлю товарів за державні кошти від 22.12.2016 № 214, укладений між Управлінням з виконання політики Лисичанської міської ради Луганської області в галузі житлово-комунального господарства та ТОВ «Автомайстер і К»; застосувати наслідки недійсності правочину, шляхом зобовязання відповідачів повернути у натурі товарів та коштів, отриманих в ході виконання договору про закупівлю товарів за державні кошти від 22.12.2016 № 214.

В обґрунтування підстав звернення з позовом в інтересах держави прокурор посилається на те, що в ході проведення переговорів, оформлених протоколом тендерного комітету від 16.12.2016 № 2 ТОВ «Автомайстер і К» визнано переможцем процедури та прийнято рішення про укладення договору про придбання комбінованого дорожнього автомобіля (машини) на базі КрАЗ за ціною 2276000 грн. На виконання вказаного рішення тендерного комітету, замовником з ТОВ «Автомайстер і К» укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти від 22.12.2016 № 214. Проте, УЖКГ Лисичанської міської ради при проведенні відкритих торгів по закупівлі комбінованого дорожнього автомобіля (машини) на базі КрАЗ за кодом ДК 016:2010:29.10.5 припущено істотні порушення вимог чинного законодавства. Порушення процедури державних закупівель унеможливлює раціональне та ефективне використання державних коштів і здатне спричинити істотної шкоди інтересам держави. Порушення процедури публічних закупівель унеможливлює раціональне та ефективне використання бюджетних коштів і здатне спричинити істотної шкоди інтересам держави. Крім того, недотримання вказаних вимог порушує права Лисичанської міської ради, як головного розпорядника бюджетних коштів, засновника УЖКГ Лисичанської міської ради та органу, уповноваженого представляти інтереси територіальної громади.

Однією з визначених статтею 121 Конституції України функцій прокуратури є представництво інтересів громадянина або держави в суді.

Згідно зі ст. 2 ГПК України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, передбачених частиною третьою статті 25 Закону України "Про прокуратуру".

Невиконання прокурором вимог щодо надання господарському суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в господарському суді має наслідком повернення поданої ним позовної заяви в порядку, встановленому статтею 63 цього Кодексу.

Аналогічно, відповідно до ч. 1 ст. 29 ГПК України прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. З метою вступу у справу прокурор може подати апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд рішення Верховним Судом України, про перегляд рішення за нововиявленими обставинами або повідомити суд і взяти участь у розгляді справи, порушеної за позовом інших осіб.

При цьому прокурор для представництва інтересів громадянина або держави в господарському суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво) повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 25 Закону України "Про прокуратуру".

Для представництва інтересів громадянина в господарському суді прокурор також повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність відповідного громадянина, та письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення представництва. Невиконання прокурором вимог щодо надання господарському суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в господарському суді має наслідком повернення поданої ним позовної заяви (заяви, скарги) у порядку, встановленому статтею 63 цього Кодексу.

14 жовтня 2014 р. із прийняттям нового Закону України «Про прокуратуру», який набрав чинності 15 липня 2015 р., представництво інтересів громадянина та держави в суді набуває нової форми реалізації.

Однак, стаття 25 Закону України «Про прокуратуру» не передбачає підстав для здійснення такого представництва.

Відповідно до статті 23 вказаного Закону представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави.

Проте, прокурор здійснює таке представництво не у всіх випадках. Так, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Підставами представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються в відносинах між ними або з державою.

Інтереси держави, закріплені у нормах відповідних законів та підзаконних нормативних актів, а тому при обґрунтуванні державного інтересу необхідно посилатися на відповідну норму закону, визначати орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до положень ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється шляхом її поділу на законодавчу, виконавчу і судову.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

У той же час відповідно до ст. 7 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.

Відповідно до ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Виходячи з вищевказаних норм, між державою, в особі органів законодавчої, виконавчої та судової влади, і територіальними громадами, в особі органів місцевого самоврядування, існує певна різниця. Останні не є частиною державної влади, оскільки можуть самостійно (тобто незалежно від держави і його органів) вирішувати питання місцевого значення. Відповідно, інтереси територіальної громади, в принципі, можуть не збігатися з інтересами держави (хоча останні мають пріоритет).

Також підставою для представництва прокурором інтересів держави має бути наявність порушень або загрози порушень цих самих інтересів.

Як зазначив Конституційний Суд України в Рішенні №18-рп/2004 від 1 грудня 2004 р., поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смислового зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як обумовлене загальним змістом об'єктивного і прямо неопосередкованого в суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, яке є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально принципам.

У даному випадку прокурором не підтверджено порушення інтересів саме держави. Більш того, з наданої керівником прокуратури позовної заяви вбачається захист інтересів територіальної громади, а не держави, оскілки сам прокурор вказує, що недотримання процедури державних закупівель порушує права Лисичанської міської ради, як головного розпорядника бюджетних коштів, засновника УЖКГ Лисичанської міської ради та органу, у повноваженого представляти інтереси територіальної громади.

Також, позов керівником прокуратури заявлено в інтересах обох позивачів. Проте, прокурором не вказано підстав здійснення представництва інтересів держави, в особі кожного зазначеного ним позивача окремо.

Тобто, керівник прокуратури не вказав, в чому полягає порушення кожним відповідачем прав або охоронюваних законом інтересів кожного з позивачів, оскільки згідно ст. 84 ГПК України, якщо у справі беруть участь кілька позивачів або відповідачів, у рішенні вказується, як вирішено спір щодо кожного з них, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Крім того, прокурором об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін, а також суттєво утруднить вирішення спору.

До того ж, прокурором не чітко визначені позовні вимоги в частині застосування наслідків недійсності правочину. Не вказано хто має повернути у натурі отримане в ході виконання договору про закупівлю товарів за державні кошти від 22.12.2016 № 214,які саме товари та кошти має бути повернено та кому.

Таким чином, прокурором не обґрунтовано наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави.

Відповідно до інформаційного листа Вищого господарського суду України від 23.02.2016 р. №01-06/348/16 "Про деякі питання застосування положень Закону України "Про прокуратуру" щодо представництва прокуратурою інтересів держави в господарському суді" у разі подання прокурором позову в інтересах держави господарський суд повинен оцінити правильність визначення прокурором позивача. У разі неправильного його визначення потрібно повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду на підставі пункту 1 частини першої статті 63 ГПК України. У випадку ж невиконання прокурором вимог щодо надання господарському суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва господарські суди повинні повернути такі заяви на підставі пункту 3 частини першої статті 63 ГПК України.

Пунктом 3 частини 1 статті 63 ГПК України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Виходячи з вищевикладеного, позовна заява підлягає поверненню без розгляду.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву № 1784 вих-17 від 27.02.2017 та додані до неї документи, всього на 137 аркушах, в тому числі платіжні доручення № 120 від 15.02.2017 на суму 15760 грн. 85 коп. та № 133 від 22.02.2017 на суму 26379 грн. 15 коп.

Суддя О.В. Тацій