КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2017 р. Справа№ 910/32059/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Тищенко О.В.

за участю секретаря судового засідання Гройсберг К.М.

в судове засідання з'явились представники:

від позивача: Дубовик П.В. - представник, дов. № 45 від 30.11.2016;

від відповідача: Ягодка О.О. - дов.б/е від 24.06.2016;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства „Моноліт"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 05.10.2016

у справі № 910/32059/15 (суддя Цюкало Ю.В.)

за позовом Приватного підприємства „Моноліт"

до Публічного акціонерного товариства „Дочірній банк Сбербанк Росії"

про стягнення 167 177,03 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Приватне підприємство „Моноліт" з позовом до Публічного акціонерного товариства „Дочірній банк Сбербанку Росії" про стягнення 167 177,03 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.02.2016, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2016, в позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.07.2016 касаційну скаргу Приватного підприємства „Моноліт" задоволено частково. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2016 та рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2016 у справі № 910/32059/15 скасовано. Справу № 910/32059/15 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва в іншому складі суду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.10.2016 у справі № 910/32059/15 зупинено провадження у справі.

Не погодившись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ПП „Моноліт" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 05.10.2016 у справі № 910/32059/15 та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду та прийняття рішення по суті позову.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.12.2016 у справі № 910/32059/15, апеляційну скаргу Приватного підприємства „Моноліт" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.10.2016 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Мальченко А.О., Чорногуз М.Г. та призначено розгляд справи на 26.12.2016.

На підставі ст.ст. 77, 69, 99 ГПК України ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.12.2016 строк розгляду апеляційної скарги у справі № 910/32059/16 продовжено на 15 днів; відкладено розгляд апеляційної скарги у справі № 910/32059/15 на 10.01.2017.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2017 у справі № 910/32059/15 у зв'язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Агрикової О.В. на лікарняному, призначено повторний автоматичний розподіл, відповідно до якого, справу № 910/32059/15 передано на розгляд колегії суддів, у складі: головуючий суддя Гаврилюк О.М., судді: Коротун О.М., Тищенко О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2017, апеляційну скаргу ПП „Моноліт" було прийнято до провадження та призначено розгляд справи № 910/32059/15 у судовому засіданні за участю представників сторін.

В зв'язку з перебуванням судді-учасника колегії Коротун О.М. на лікарняному, відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.02.2017 було визначено склад колегії суддів: Гаврилюк О.М. (головуючий), Майданевич А.Г., Тищенко О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.02.2017 прийнято матеріали справи № 910/32059/15 з розгляду апеляційної скарги Приватного підприємства „Моноліт" на ухвалу господарського суду міста Києва від 05.10.2016 до свого провадження.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК України ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.02.2017 розгляд апеляційної скарги у справі № 910/32059/15 на 22.02.2017.

В судовому засіданні 22.02.2017 представник позивача апеляційну скаргу у даній справі підтримав, просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції - скасувати, справу передати до суду першої інстанції для провадження розгляду та прийняття рішення по суті позову.

Представник відповідача в судовому засіданні 22.02.2017 проти задоволення апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених, зокрема, у відзиві на апеляційну скаргу, зазначив, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу; апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі; в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши докази, що є у справі, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Згідно із ч. 3 (пункт 8) ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 106 ГПК України окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, зокрема, ухвали місцевого господарського суду про зупинення провадження у справі.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 79 ГПК України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадку призначення господарським судом судової експертизи.

Встановлений ст. 79 ГПК України перелік підстав, з якими закон пов'язує можливість зупинення провадження у справі, є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню або довільному застосуванню.

Апеляційний господарський суд не погоджується із висновком господарського суду першої інстанції щодо потреби у призначенні у справі № 910/32059/15 судової економічної експертизи, оскільки господарським судом першої інстанції не обґрунтовано у чому саме полягає суперечливість доказів, наявних у матеріалах справи та не наведено жодних обґрунтувань стосовно того, що питання, які поставлені судом на роз'яснення експертів, не можуть бути досліджені під час судового розгляду на підставі наявних у справі та поданих сторонами доказів.

Як визначено у ст. 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Водночас, згідно із ч. 1 ст. 41 ГПК України судова експертиза призначається для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань.

Про призначення судової експертизи виноситься ухвала, в якій, крім відомостей, передбачених частиною другою статті 86 ГПК України, зазначаються, зокрема: обставини справи, які мають значення для проведення судової експертизи; підстави та мотиви призначення судової експертизи, у тому числі додаткової, повторної, комісійної, комплексної експертизи; організація або особа, якій доручається проведення судової експертизи; перелік питань, що потребують роз'яснення; мотиви, за якими відхилено пропозиції учасників судового процесу стосовно проведення судової експертизи; об'єкти експертного дослідження (предмети, матеріали, документи тощо), які надаються судовому експерту, а якщо йдеться про об'єкти, які не може бути доставлено до суду чи судовому експерту (наприклад, нерухоме майно), - їх місцезнаходження; обов'язок експертної організації (експерта) надіслати копії експертного висновку сторонам згідно з частиною першою статті 42 ГПК України (п. 9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи").

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Однак, господарським судом першої інстанції не враховано, що тягар доведення наявності чи відсутності обставин, на яких ґрунтуються заперечення лежить на стороні, яка на них посилається.

Принагідно слід зазначити, що ухвалою Господарського суду Житомирської області від 22.11.2016 у справі № 906/1609/14 за позовом Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" до Приватного підприємства "Моноліт" про звернення стягнення на майно на суму 446 977,00 грн. зупинено провадження у справі № 906/1609/14 до розгляду Господарським судом міста Києва справи № 910/32059/15.

Як вбачається із ухвали Господарського суду Житомирської області від 22.11.2016 у справі № 906/1609/14, спір ґрунтується на тому, що станом на 21.11.2014 у ПП "Моноліт" перед ПАТ "Сбербанк" існує заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 19-Н/12/36/ЮО/КЛ-МБ від 20.12.2012 в розмірі 666 367,41 грн., з яких: 633 119,78 грн. боргу по кредиту, 31 173,99 грн. нарахованих відсотків, 55,80 грн. комісії, 1 969,72 грн. пені за прострочення повернення кредиту, 47,96 грн. пені за прострочення повернення відсотків, 0,16 грн. пені за прострочення повернення комісії; заявою від 22.05.15 позивач уточнив (зменшив) розмір позовних вимог та просить звернути стягнення в сумі 230964,67грн. (в рахунок погашення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 19-Н/12/36/ЮО/КЛ-МБ від 20.12.12), на нерухоме майно відповідача,передане за іпотечним договором від 20.12.12, а саме на дві земельні ділянки: з кадастровими номерами :02:004:0031 та :02:004:0032 площею відповідно 0,2816га та 0,6946га, що розташовані за адресою: 11742, Житомирська область, Новоград-Волинський район, с. Наталівка, вул. Промислова, 5, шляхом їх продажу на прилюдних торгах з визначенням початкової ціни продажу в розмірі 711552,18 грн.; судом встановлено, що рішенням господарського суду Житомирської області від 04.07.14 по справі №906/630/14 стягнуто з ПП "Моноліт" на користь ПАТ "Сбербанк" (ПАТ"Дочірній банк Сбербанку Росії")- 533296,47грн., з яких: 533119,78грн. боргу по кредиту, 176,69грн. пені за прострочення сплати відсотків, що виник станом на 30.04.14. 14.08.14 постановою державного виконавця відділу ДВС Новоград-Волинського МРУЮ відкрито виконавче провадження №44378116 з виконання рішення суду № 906/630/14; відповідач протягом розгляду справи в суді періодично сплачував банку певні суми , які банк меморіальними ордерами зараховував на власний розсуд в рахунок погашення пені, відсотків, комісії та тіла кредиту. В зв'язку з цим позивачем шляхом подачі письмових заяв уточнювався розмір заборгованості відповідача. При цьому банк посилався на пункт 9.4 договору від 20.12.12, в якому банку надано право направляти отримані платежі на погашення відповідно встановленої цим пунктом черговості.

Таким чином, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що питання наявності/відсутності заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 19-Н/12/36/ЮО/КЛ-МБ від 20.12.2012 є предметом розгляду у справі № 906/1609/14.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 86 ГПК України ухвала господарського суду має містити мотиви її винесення з посиланням на законодавство.

Зважаючи на викладене, колегія суддів не може визнати оскаржувані ухвалу та постанову в частині призначення експертизи обґрунтованими та такими, що винесені з дотриманням норм процесуального права.

У свою чергу необґрунтоване призначення судової експертизи призвело до прийняття судом неправильного рішення (ухвали) про зупинення провадження у справі.

Апеляційний господарський суд наголошує на тому, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку. Відтак безпідставне призначення судової експертизи та зупинення у зв'язку з цим провадження у справі перешкоджає подальшому розгляду справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 29.11.2016 у справі № 910/14968/14.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає помилковим висновок місцевого господарського суду про наявність підстав, передбачених ст. 79 ГПК України, для зупинення провадження у даній справі, в зв'язку з чим ухвала Господарського суду міста Києва від 05.10.2016 у справі № 910/32059/15 підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 5 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Частиною 7 ст. 106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 05.10.2016 про зупинення провадження у справі № 910/32059/15 прийнята з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню з передачею справи на розгляд господарському суду Київської області.

Таким чином, апеляційну скаргу Приватного підприємства "Моноліт" слід задовольнити, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.10.2016 у справі № 910/32059/15 - скасувати.

Пунктом 4.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013, роз'яснено, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду, з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК, або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу, з числа зазначених у частині четвертій статті 111-13 ГПК, з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 49 ГПК.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Моноліт" задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.10.2016 у справі № 910/32059/15 скасувати.

3. Справу № 910/32059/15 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді А.Г. Майданевич

О.В. Тищенко