номер провадження справи 27/8/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2017 Справа № 908/31/17

За позовом: Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України (70417, Запорізька область, Запорізький район, с. Сонячне, вул. Інститутська, б. 1)

до відповідача: Селянського фермерського господарства Схід (70315, Запорізька область, Розівський район, с. Святотроїцьке, вул. Молодіжна, б. 40)

про стягнення 32 600 грн. 00 коп.

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дов. б/н від 10.02.2017 р.

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ:

Інститут олійних культур Національної академії аграрних наук України, Запорізька область, Запорізький район, с. Сонячне, звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Селянського фермерського господарства Схід, Запорізька область, Розівський район, с. Святотроїцьке, про стягнення 32 600 грн. 00 коп. заборгованості за договором купівлі-продажу № 54 від 21.05.2015 р.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2017 р. справу № 908/31/17 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 11.01.2017 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/31/17, присвоєно справі номер провадження 27/8/17 та призначено судове засідання на 13.02.2017 р.

Ухвалою суду від 13.02.2017 р. розгляд справи відкладався на 28.02.2017 р., на підставі ст. 77 ГПК України, у звязку з неявкою в судове засідання представника відповідача, а також, враховуючи необхідність витребування додаткових доказів у справі та документів, які необхідні для всебічного, обєктивного розгляду спору.

Ухвалою суду від 28.02.2017 р. розгляд справи відкладався на 07.03.2017 р., на підставі ст. 77 ГПК України, у звязку з неявкою в судове засідання представника відповідача, а також, враховуючи необхідність витребування додаткових доказів у справі та документів, які необхідні для всебічного, обєктивного розгляду спору.

07.03.2017 р. від позивача надійшла письмова заява про зменшення розміру позовних вимог. У звязку з частковим погашенням відповідачем боргу, а саме сплатою частини основного боргу в розмірі 5000,00 грн., просить суд стягнути з відповідача 27600 грн. 00 коп. заборгованості.

Відповідно до ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог.

Зазначена заява прийнята судом до розгляду на підставі ст. 22 ГПК України.

У судовому засіданні 07.03.2017 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До початку розгляду справи представник позивача заявив письмове клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та розяснено представнику позивача, який прибув у судове засідання, його права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог. Позовні вимоги мотивовано невиконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу № 54 від 21.05.2015 р. Обґрунтовуючи позов ст.ст. 173, 174, 193 ГК України, ст. 11, ст.ст. 509, 526, ч. 2 ст. 530, ч. 1 ст. 626, ст.ст. 655, 693 ЦК України просить позов задовольнити, стягнути з відповідача 27600 грн. 00 коп. заборгованості за договором купівлі-продажу № 54 від 21.05.2015 р.

Відповідач у судові засідання не зявлявся, причини неявки суду невідомі. Письмовий відзив на позов та витребувані документи суду не надав. Будь-яких письмових заяв, клопотань від відповідача не надходило. Ухвала про порушення провадження в справі та призначення судового засідання отримана представником відповідача 24.01.2017 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Суд визнав можливим розглянути справу на підставі ст. 75 ГПК України у відсутність відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оригінали яких оглядалися в судових засіданнях, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

21.05.2015 р. між Інститутом олійних культур Національної академії аграрних наук України (продавець за договором, позивач у справі) та Селянським фермерським господарством Схід (покупець за договором, відповідач у справі) укладено договір купівлі-продажу № 54, за умовами якого продавець зобовязався передати, а покупець зобовязався прийняти та оплатити насіння. Загальна сума договору 32600,00 грн., у т.ч. ПДВ 5433,33 грн. (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 2.3 продукція вважається переданою продавцем та прийнятою покупцем по кількості та якості згідно підписаних сторонами накладних.

Оплата проводиться згідно виставлених рахунків та накладних до 31.12.2015 р. (п. 3.1).

Відповідно до п. 6.3 даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2015 р.

Як слідує з матеріалів справи, позивач згідно з умовами договору № 54 від 21.05.2015 р. поставив відповідачу товар (насіння) згідно з видатковими накладними: № 207 від 21.05.2015 р. на суму 6000,00 грн. (отриманий представником відповідача на підставі довіреності № 1906 від 19.05.2015 р.), № 206 від 21.05.2015 р. на суму 26600,00 грн. (отриманий представником відповідача на підставі довіреності № 1907 від 19.05.2015 р.).

Усього товар був поставлений на загальну суму 32600,00 грн. Позивач виставив відповідачу за накладними відповідні рахунки, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, відповідач 15.06.2016 р. отримав письмову вимогу позивача № 513 від 09.06.2016 р. про сплату в семиденний строк від дня отримання вимоги на зазначені банківські реквізити заборгованість за договором № 54 від 21.05.2015 р. у сумі 32600,00 грн. Разом з вимогою направив відповідачу рахунки на оплату. Відповідь на претензію відповідач не надав, заборгованість не сплатив.

Враховуючи наявну заборгованість, позивач звернувся до суду з позовом, за яким порушено провадження в даній справі.

Згідно з положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 11, 509 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Строком договору, відповідно до ст. 631 ЦК, є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.

Правовідносини сторін врегульовано договором купівлі-продажу.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 691 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ст. 692 ЦК України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за умовами договору купівлі-продажу № 54 від 21.05.2015 р. був поставлений відповідачу товар згідно з переліченими вище видатковими накладними.

Після порушення провадження в справі відповідач перерахував на рахунок позивача суму 5000,00 грн. згідно з платіжним дорученням № 449 від 06.03.2017 р. У призначенні платежу платіжного доручення зазначено: «в погашення заборгованості за договором купівлі-продажу № 54 від 21.05.2015 р.».

Таким чином, заборгованість відповідача за поставлений товар по договору № 54 від 21.05.2015 р. складає суму 27600,00 грн.

Відповідно до п.п. 1, 2, 3 частини 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами (ст.ст. 42, 43 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст.ст. 32, 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Задовольняючи позов у частині стягнення основної суми боргу, суд бере до уваги, що факт купівлі-продажу підтверджується підписаними двома сторонами видатковими накладними, оригінали яких оглядалися судом у судовому засіданні, а також частковою оплатою товару відповідачем. Відповідач своїм процесуальним правом на участь у судовому розгляді спору не скористався, письмового відзиву на позов суду не надав. Укладення договору купівлі-продажу № 54 від 21.05.2015 р. відповідач не заперечив, отримання товару за видатковими накладними, які покладені в підставу позову, не спростував, доказів повного виконання грошового зобовязання за договором № 54 (доказів оплати товару) суду не надав.

Позивач письмово зменшив розмір позовних вимог, посилаючись на здійснену відповідачем оплату після порушення провадження в справі.

Суд враховує, що в п. 7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. № 6 «Про судове рішення» розяснено, що у господарського суду відсутні підстави для припинення провадження у справі в частині, на яку зменшився розмір позовних вимог.

Таким чином, позовна вимога про стягнення заборгованості в розмірі 27600,00 грн. є обґрунтованою, доведеною, основаною на законі.

На підставі викладеного, позов задовольняється повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір у сумі 1378,00 грн. покладається на відповідача, суд враховує, що часткове погашення заборгованості відповідач здійснив після порушення провадження в справі.

Керуючись ст.ст. 22, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України, Запорізька область, Запорізький район, с. Сонячне, до Селянського фермерського господарства Схід, Запорізька область, Розівський район, с. Святотроїцьке, задовольнити повністю.

Стягнути з Селянського фермерського господарства Схід (70315, Запорізька область, Розівський район, с. Святотроїцьке, вул. Молодіжна, буд. 40, ) на користь Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України (70417, Запорізька область, Запорізький район, селище Сонячне, вул. Інститутська, буд. 1, код ЄДПОУ 01296051) суму 27600 (двадцять сім тисяч шістсот) грн. 00 коп. заборгованості за договором купівлі-продажу № 54 від 21.05.2015 р., суму 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне рішення складено та підписано 09 березня 2017 р.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів із дня оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного рішення.