ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2017р. Справа № 914/3338/16

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашко М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Шляхове ремонтно-будівельне управління №65», м.Львів

до відповідача ОСОБА_1 комунального підприємства «Обєднане», м.Самбір Львівської області

про стягнення 15315,99 грн.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2 представник (довіреність № 1504/16 від 15.04.2016р.);

від відповідача не зявився.

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено Товариством з додатковою відповідальністю «Шляхове ремонтно-будівельне управління №65» до відповідача ОСОБА_1 комунального підприємства «Обєднане» про стягнення 15315,99 грн., з яких 8520,00 грн. основний борг, 6040,68 грн. інфляційні втрати та 755,31 грн. 3% річних.

Ухвалою суду від 30.12.2016р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 24.01.2017р. Ухвалою суду від 24.01.2017р. розгляд справи відкладено на 14.02.2017р. В судовому засіданні 14.02.2017р. оголошено перерву до 28.02.2017р.

В судове засідання 28.02.2017р. зявився представник позивача, позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити з підстав, що викладені у позовній заяві.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, причин неявки представника не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представника позивача, суд,-

встановив:

29.07.2013р. між ОСОБА_1 комунальним підприємством «Обєднане» (замовник) та Товариством з додатковою відповідальністю «Шляхове ремонтно-будівельне управління №65» (виконавець) було укладено договір №2907/13, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець забезпечує здійснення проектно-вишукувальних робіт на капітальний ремонт вул.Стебельського у м.Самбір.

Згідно із п.3.1. договору, договірна ціна здійснення проектно-вишукувальних робіт на капітальний ремонт вул.Стебельського у м.Самбір становить 8520,00 грн., з урахуванням ПДВ 1420,00 грн.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що замовник сплачує вартість здійснення проектно-вишукувальних робіт одноразовим платежем у розмірі 100 відсотків від договірної ціни протягом 10 днів з моменту підписання акту виконаних робіт.

Як зазначено у позовній заяві, позивачем на виконання умов договору були виконані проектно-вишукувальні роботи на капітальний ремонт вул.Стебельського у м.Самбір, які були прийняті відповідачем, що підтверджується актом приймання проектно-кошторисної документації, однак відповідачем вказані роботи не були оплачені, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 8520,00 грн.

На підставі ч.2 ст.625 ЦК України позивачем було нараховано відповідачу 6040,68 грн. інфляційних втрат (за період з лютого 2014р. по листопад 2016р.) та 755,31 грн. 3% річних (за період з 11.01.2014р. по 26.12.2016р.).

Таким чином загальний розмір заборгованості, яку позивач у позовній заяві просить стягнути на його користь з відповідача становить 15315,99 грн., з яких 8520,00 грн. основний борг, 6040,68 грн. інфляційні втрати та 755,31 грн. 3% річних.

Відповідач проти позову заперечив частково, з підстав, що викладені у відзиві (вх.№5890/17 від 14.02.2017р.) на позовну заяву. Зокрема Самбірське комунальне підприємство «Обєднане» зазначило, що кошти в сумі 8520,00 грн. були помилково перераховані на рахунок іншої особи, а не на рахунок позивача. А тому відповідач вважає, що нарахування інфляційних втрат та 3% річних є безпідставними, оскільки відповідач не користувався чужими грошовими коштами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 887 ЦК України передбачено, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.889 ЦК України замовник зобов'язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Як вбачається із матеріалів справи, 29.07.2013р. між сторонами було укладено договір №2907/13, відповідно до умов якого відповідач доручає, а позивач забезпечує здійснення проектно-вишукувальних робіт на капітальний ремонт вул.Стебельського у м.Самбір.

Факт виконання позивачем робіт підтверджується актом №1 здачі-приймання кошторисної документації за грудень 2013р. на суму 8520,00 грн.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи та як зазначив позивач у клопотанні (вх..№5889/17 від 14.02.2017р.), відповідачем після порушення провадження у справі, а саме 08.02.2017р. було погашено заборгованість в розмірі 8520,00 грн., що підтверджується копією банківської виписки, долученої позивачем до матеріалів справи.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку припинити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 8520,00 грн. основного боргу, у звязку з відсутністю предмета спору.

За умовами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Нормами ст. 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання, а саме: сплата суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов висновку що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 6040,68 грн. інфляційних втрат та 755,31 грн. 3% річних є обґрунтовані та підлягають задоволенню.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищенаведені норми процесуального закону та як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судових засідань.

Сплата позивачем судового збору підтверджується платіжним дорученням №2043 від 27.12.2016р. на суму 1378,00 грн., тобто його мінімальний розмір. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та частково слід припинити провадження у справі, а отже у частині позовних вимог спір вирішувався господарським судом, суд дійшов висновку, керуючись ст.49 ГПК України, стягнути з відповідача на користь позивача 1378,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 82-85, 115, 116 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 комунального підприємства «Об'єднане» (81400, Львівська область, м.Самбір, вул.Шухевича, буд. 1, ідентифікаційний код 37592012) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Шляхове ремонтно-будівельне управління №65» (79058, м.Львів, проспект В.Чорновола, буд. 63, ідентифікаційний код 03448630) 6040,68 грн. інфляційних втрат, 755,31 грн. 3% річних та 1378,00 грн. судового збору.

3. В частині позовних вимог про стягнення 8520,00 грн. основного боргу припинити провадження у справі.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили, в порядку ст.116 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повний текст рішення

виготовлено 06.03.2017р.

Суддя Петрашко М.М.