КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2017 р. Справа№ 910/12760/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Корсакової Г.В.

Гончарова С.А.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Васильєва І.В.

від відповідача: не з'явився,

від третьої особи 1: не з'явився,

від третьої особи 2: ОСОБА_3,

від третьої особи 3: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2016 року у справі №910/12760/16 (суддя Босий В.П.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Актив-Гарант"

третя особа 1 ОСОБА_5,

третя особа 2 ОСОБА_4,

третя особа 3 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

про визнання нікчемного правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Відповідачів про визнання недійсним, укладеного між Позивачем та Відповідачем, договору про відступлення права вимоги належного виконання зобов'язань на суму 13996923,50 грн від 02.07.2014р., зобов'язання Відповідача повернути Позивачу оригінал кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р., укладеного між ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК» та Третьою особою 1, і додаткові договори до нього, які є невід'ємною частиною кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р., а саме: додатковий договір №1 від 29.10.2007р. до кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р., додатковий договір №2 від 23.11.2007р. до кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р., додатковий договір №3 від 28.11.2007р. до кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р., додатковий договір №4 від 12.12.2007р. до кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р., додатковий договір №5 від 06.12.2007р. до кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р., додатковий договір №6 від 26.09.2008р. до кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р., додатковий договір №7 від 21.01.2009р. до кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р., додатковий договір №8 від 18.12.2008р. до кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р., додатковий договір №9 від 03.02.2009р. до кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р., додатковий договір №10 від 23.07.2010р. до кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р., додатковий договір №11 від 11.10.2010р. до кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р., зобов'язання Відповідача повернути Позивачу оригінал кредитного договору №1210-Ф від 02.06.2008р., укладеного між ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК» та Третьою особою 2, і додатковий договір №1 від 21.03.2012р. до нього, які є невід'ємною частиною кредитного договору №1210-Ф від 02.06.2008р.

Рішенням господарського суду міста Києва від 31.10.2016р. позовні вимоги задоволено повністю. Вирішено визнати недійсним укладений 02.07.2014р. між Позивачем та Відповідачем договір про відступлення права вимоги, зобов'язано Відповідача повернути на користь Позивача оригінал кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р., укладеного між ЗАТ "ТАС-ІНВЕСТБАНК" та Третьою особою 1, і додаткові договори, які є невід'ємною частиною кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р., а саме: додатковий договір №1 від 29.10.2007р. до кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р.; додатковий договір №2 від 23.11.2007р. до кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р.; додатковий договір №3 від 28.11.2007р. до кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р.; додатковий договір №4 від 12.12.2007р. до кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р.; додатковий договір №5 від 06.12.2007р. до кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р.; додатковий договір №6 від 26.09.2008р. до кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р.; додатковий договір №7 від 21.01.2009р. до кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р.; додатковий договір №8 від 18.12.2008р. до кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р.; додатковий договір №9 від 03.02.2009р. до кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р.; додатковий договір №10 від 23.07.2010р. до кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р.; додатковий договір №11 від 11.10.2010р. до кредитного договору №788-Ф від 05.02.2007р., зобов'язано Відповідача повернути на користь Позивача оригінал кредитного договору №1210-Ф від 02.06.2008р., укладеного між ЗАТ "Сведбанк Інвест" та Третьою особою 2, і додатковий договір №1 від 21.03.2012р. до нього, який є невід'ємною частиною кредитного договору №1210-Ф від 02.06.2008р., стягнуто з Відповідача на користь Позивача судовий збір у розмірі 4134 грн. 00 коп.

Рішення обґрунтовано тим, що Позивач, уклавши спірний договір, відступив на користь Відповідача право вимоги за кредитними договорами на загальну суму 13996923,50 грн, а Відповідач за вказане право вимоги зобов'язався сплатити на користь Позивача 5000,00 грн, таким чином Позивач відмовився від власних майнових вимог та взяв зобов'язання щодо відступлення прав вимоги за кредитними договорами, та внаслідок таких дій Позивач втратив право на отримання від позичальників грошових коштів, які станом на момент укладення спірного договору становили суму 13996923,50 грн, тому спірний договір підлягає визнанню недійсним, на підставі п.1, 3 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Не погодившись з прийнятим рішенням, Третя особа 2 звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2016р. та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог Позивача відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд не дослідив всіх обставин справи, а тому прийняв необґрунтоване рішення. Так, Третя особа 2 стверджує, що Відповідачем було виконане зобов'язання за договором відступлення права вимоги по сплаті 5000,00 грн, а тому спірний договір не може бути визнаний недійсним на підставі п.1 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Також Третя особа 2 зазначає, що місцевим судом не досліджено обставин відповідності ціни продажу Позивачем Відповідачу права вимоги звичайним цінам.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2016р. апеляційну скаргу Третьої особи 2 було прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя ОСОБА_6., судді Ткаченко Б.О., Зеленін В.О., та призначено до розгляду на 30.01.2017р.

Розпорядженням від 22.12.2016р. на підставі припинення повноважень головуючого судді ОСОБА_6. у зв'язку з звільненням у відставку, призначено повторний автоматизований розподіл справи, відповідно до якого апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Власова Ю.Л., суддів Корсакової Г.В., Гончарова С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.12.2016р. апеляційну скаргу Третьої особи 2 було прийнято до провадження вище визначеним складом колегії суддів та призначено до розгляду на 24.01.2017р.

24.01.2017р. Третьою особою 3 подано відзив на апеляційну скаргу, у якому Третя особа 3 просить рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з підстав викладених у даному відзиві.

24.01.2017р. Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому Позивач просить рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з підстав викладених у даному відзиві. Також долучено до матеріалів справи звіт про незалежну оцінку ринкової вартості активів неплатоспроможного банку - прав вимог за кредитними договорами фізичних осіб ПАТ «Дельта Банк», виконаного ТзДВ «Некос». В обґрунтування неможливості подання вказаного звіту до місцевого суду Позивач зазначив, що на момент розгляду справи місцевим судом Третя особа 3 проводила конкурс на акредитацію суб'єктів оціночної діяльності, які мають право надавати послуги неплатоспроможним банкам. Враховуючи приписи ст.101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд приймає вказаний звіт як доказ у справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.01.2017р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 07.02.2017р. Третьої особою 2 подано клопотання про витребування у Позивача оригіналів документів, у задоволенні якого судом відмовлено у зв'язку з його необгрунтованістю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.02.2017р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 28.02.2017р.

28.02.2017р. Третьої особою 2 подано клопотання про призначення судово-економічної експертизи, у задоволенні якого судом відмовлено у зв'язку з його необґрунтованістю.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Позивача, Третьої особи 2, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

05.02.2007р. між ЗАТ "ТАС-ІНВЕСТБАНК" (правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк") та Третьою особою 1 був укладений кредитний договір №788-Ф, за змістом якого банк надав Третій особі 1 кредит у вигляді мультивалютної відновлювальної кредитної лінії у доларах США та гривнях, а Третя особа 1 зобов'язалася одержати кошти кредиту, а також повернути кредит у строки, визначені договором, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов'язки, передбачені договором.

02.06.2008р. між ЗАТ "Сведбанк Інвест" (правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк") та Третьою особою 2 був укладений кредитний договір №1210-Ф, згідно з умовами якого банк надає Третій особі 2 кредит у вигляді мультивалютної кредитної лінії у доларах США та гривнях, а Третя особа 2 зобов'язалася одержати кошти кредиту, а також повернути кредит у строки, визначені договором, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов'язки, передбачені договором.

На виконання зобов'язань за вказаними кредитними договорами було укладено іпотечні договори №788-Ф/908-Ф/ІП-1 від 31.10.2007р. та №1210-Ф/ІП-1 від 04.06.2008р.

18.06.2013р. між ПАТ "Омега Банк" та Позивачем був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги №1, відповідно до умов якого ПАТ "Омега Банк" надав кредити позичальникам за кредитними договорами (в тому числі, за договорами №788-Ф від 05.02.2007р. та №1210-Ф від 02.06.2008р.), та відступає право вимоги за такими договорами на користь Позивача на умовах, що визначені у цьому договорі.

18.06.2013р. на виконання умов вказаного договору між ПАТ "Омега Банк" та Позивачем був підписаний акт приймання-передачі прав вимоги, за яким ПАТ "Омега Банк" передав, а Позивач прийняв права вимоги, зазначені у додатку до цього акту, що посвідчує факт здійснення відступлення.

При цьому, у складі цих вимог Позивач прийняв вимоги ПАТ "Омега Банк" до ОСОБА_5 за кредитним договором №788-Ф від 05.02.2007р. в розмірі 7979242,18 грн. Купівельна ціна цих вимог, яку Позивач домовився сплатити ПАТ "Омега Банк" склала 26679,80 грн.

Також, у складі цих вимог Позивач прийняв вимоги ПАТ "Омега Банк" до ОСОБА_4 за кредитним договором №1210-Ф від 02.06.2008р. в розмірі 4966219,77 грн. Купівельна ціна цих вимог, яку Позивач домовився сплатити ПАТ "Омега Банк" склала 20483,35 грн.

02.07.2014р. між Позивачем та Відповідачем був укладений договір про відступлення права вимоги.

Відповідно до п.2.1 договору Позивач передає, а Відповідач приймає на себе право вимоги належного виконання зобов'язань боржників за кредитним договором №788-Ф від 05.02.2007р. на загальну суму вимог 8574044,28 грн та кредитним договором №1210-Ф від 02.06.2008р. на загальну суму вимог 5422879,22 грн.

Згідно з п.2.4 договору ціна відступлення права вимоги за кредитними договорами, що підлягає сплаті Відповідачем на користь Позивача становить 5000,00 грн.

Відповідно до п.3.3 договору в день укладення цього договору до Відповідача переходять всі права вимоги за кредитними договорами в повному обсязі і на умовах, визначених кредитними договорами, включаючи права вимоги до боржників по поверненню отриманого кредиту, сплати процентів за його користування, комісій, штрафів та пені, які вже нараховані Позивачем на дату укладення цього договору і розмір яких зазначений в п.2.1 цього договору, а також права вимоги, які виникнуть за кредитними договорами в майбутньому.

02.07.2014р. між Позивачем та Відповідачем були підписані акт приймання-передачі документації та акт прийому-передачі прав вимоги до договору.

03.03.2015 р. на підставі постанови правління Національного банку України про віднесення Позивача до категорії неплатоспроможних Третьою особою 3 запроваджено тимчасову адміністрацію і розпочато процедуру виведення Позивача з ринку. Тимчасову адміністрацію запроваджено на строк 3 місяці з 03.03.2015р. до 02.06.2015р. включно. Уповноваженою особою Третьої особи 3 на здійснення тимчасової адміністрації призначено Кадирова Владислава Володимировича. З дня свого призначення уповноважена особа набула всі повноваження органів управління та органів контролю Позивача і розпочала здійснювати заходи для забезпечення збереження активів Позивача, запобігання втрати майна, захисту інтересів вкладників і кредиторів Позивача.

11.03.2015р. наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Кадирова В.В. №67 вирішено здійснити у Позивача перевірку правочинів (інших договорів), вчинених (укладених) Позивачем протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", було створено Комісію з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями.

08.04.2015р. виконавча дирекція Третьої особи 3 прийняла рішення №71 Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Третьої особи 3 від 02.03.2015р. за №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», відповідно до якого тимчасову адміністрацію стосовно Позивача запроваджено строком на шість місяців: з 03.03.2015р. по 02.09.2015р., а рішенням від 03.08.2015р. за №147 тимчасову адміністрацію в Позивачі було продовжено до 02.10.2015р.

У ході роботи вказаної комісії було виявлено ознаки нікчемності, передбачені ч.1, 2, 3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», договору про відступлення права вимоги від 02.07.2014, укладеного між Позивачем та Відповідачем. Вказаний факт було оформлено протоколом №78/1 від 28.09.2015р., затвердженим Уповноваженою особою на здійснення тимчасової адміністрації Позивача.

Згідно з рішенням Виконавчої дирекції Третьої особи 3 від 02.10.2015р. №181, прийнятого на підставі постанови Національного банку України від 02.10.2015р. №664, у Позивача розпочато процедуру ліквідації з 05.10.2015р. по 04.10.2017р. та призначено ліквідатором Позивача Кадирова Владислава Володимировича.

Згідно зі звітом про незалежну оцінку ринкової вартості активів неплатоспроможного банку - прав вимог за кредитними договорами фізичних осіб ПАТ «Дельта Банк», виконаного ТДВ «Некос», ринкова вартість об'єкта оцінки за кредитним договором №788-Ф від 085.02.2007р. з усіма змінами та доповненнями складає 3664100 грн, за кредитним договором №1210-Ф від 02.06.2008р. з усіма змінами та доповненнями складає 2524826 грн, що загалом становить 6188926 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Третьої особи 2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1 ст.203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч.2 ст.37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, в тому числі, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Згідно з ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів, вчинених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті, зокрема, якщо банк здійснив відчуження майна за цінами, нижчими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості майна), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

З наведеної норми права вбачається, що відчуженням майна за цінами, нижчими від звичайних, вважається відчуження, коли майно відчужується за ціною, яка на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості такого майна.

Як встановлено судом Позивач купив у ПАТ "Омега Банк" права вимоги до Третіх осіб 1 та 2 за кредитними договорами відповідно №788-Ф від 05.02.2007р. в розмірі 7979242,18 грн. та №1210-Ф від 02.06.2008р. в розмірі 4966219,77 грн. за купівельною ціною 47163,15 (26679,80 + 20483,35) грн.

Також судом встановлено, що 02.07.2014р. Позивачем відступив Відповідачу за спірним договором вказані права вимоги до Третіх осіб 1 та 2 за кредитними договорами відповідно №788-Ф від 05.02.2007р. у розмірі 8574044,28 грн та №1210-Ф від 02.06.2008р. у розмірі 5422879,22 грн. за купівельною ціною 5000 грн.

З наведеного вбачається, що Позивач здійснив відчуження майна за цінами, нижчими від звичайних, оскільки відчужив майнові права вартістю 47163,15 (26679,80 + 20483,35) грн. за ціною 5000,00 грн, що більш ніж 20 відсотків відрізняється від вартості цих майнових прав.

Також, апеляційний суд враховує, що у звіті про незалежну оцінку ринкової вартості активів неплатоспроможного банку - прав вимог за кредитними договорами фізичних осіб ПАТ «Дельта Банк», проведеного суб'єктом оціночної діяльності ТДВ "Некос", який діє на підставі сертифікату суб'єкта оціночної діяльності №16750/14 від 05.08.2014р., ринкова вартість майнових прав на дату укладення спірного договору, а саме: 02.07.2014р., за кредитним договором №788-Ф від 05.02.2007р. з усіма змінами та доповненнями складає 3664100 грн, за кредитним договором №1210-Ф від 02.06.2008р. з усіма змінами та доповненнями складає 2524826 грн, що загалом становить 6188926 грн, що також значно перевищує ціну продажу Позивачем цих майнових прав.

За вказаних обставин апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду, що спірний правочин підлягає визнанню недійсним на підставі п.3 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

За вказаних обставин позовні вимоги про зобов'язання Відповідача повернути Позивачу оригінали договорів та документів, переданих на виконання умов спірного договору, також є обгрунтованою.

Судом не приймаються до уваги доводи Відповідача щодо експертної оцінки звичайної ціни відступлених майнових прав, оскільки нормою п.3 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлений механізм визначення ціни, нижчої від звичайної, коли оплата відчужених майна або майнових прав на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості такого майна або майнових прав, вказаної в правочині.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2016 року у справі №910/12760/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2016 року у справі №910/12760/16 залишити без змін.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді Г.В. Корсакова

С.А. Гончаров