ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.02.2017 Справа № 904/11836/16

За позовом Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Інженерний центр "РЕАГЕНТ", м. Дніпро

про стягнення 1 364,22 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача ОСОБА_1 дов. № 7 від 15.02.2017

від позивача ОСОБА_2 дов. №9 від 30.09.2016

від відповідача ОСОБА_3 дов. № 67 від 20.01.2017

від відповідача ОСОБА_4 дов. № 61 від 20.01.2017

СУТЬ СПОРУ:

Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області звернулась до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Інженерний центр "РЕАГЕНТ" про стягнення збитків у розмірі 1 364,22 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що під час позапланової перевірки ТОВ "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Інженерний центр "РЕАГЕНТ" було виявлено, що діяльність підприємства пов'язана з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря, експлуатація складських приміщень для зберігання хімічних речовин здійснювалась за наявності дозволу на викиди від 10.10.2007, термін дії до 16.10.2012. Позивач зазначає, що на момент перевірки дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами складських приміщень для зберігання хімічних речовин відсутній, що є порушенням ст.10 Закону України "Про охорону атмосферного повітря".

02.03.2016 на території складського комплексу для зберігання хімічних речовин ТОВ "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Інженерний центр "РЕАГЕНТ" сталася аварія, в результаті якої стався наднормативний викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря, безповоротні втрати аміачної води в результаті розливу хімічної речовини становлять 0,016 т.

На підставі ОСОБА_3 розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Мінприроди України від 10.12.2008 № 639 (надалі - ОСОБА_3 №639), позивачем було розраховано та нараховано відповідачу до сплати збитки у розмірі 1364,22 коп.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2016, порушено провадження у справі та призначено розгляд на 12.01.2017.

В межах строків встановлених ст. 69 ГПК України, розгляд справи було відкладено з 12.01.2017 на 30.01.2017.

28.01.2017 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позову, вказував про відсутність підстав для застосування ОСОБА_3 № 639, оскільки ним не було порушено ст.10 Закону України "Про охорону атмосферного повітря".

Відповідач вказує, що його діяльність не пов'язана з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Відповідно до звіту про проведення інвентаризації викидів від джерел підприємства відповідача, було виявлено одне стаціонарне джерело викиду - котел, розташований в приміщенні офісу, за адресою: вул. Стартова, 11-а у м. Дніпро. Відповідач отримав дозвіл на викиди від стаціонарних джерел.

Також відповідач заперечував щодо посилань позивача щодо безповоротної втрати аміачної води в результаті розливу хімічної речовини, вказав, що відповідно до довідки ОКЦ ГУ ДСНС України від 15.03.2016 №446/02-16 про події у Дніпропетровській області за 02.03.2016, яка складена на підставі зроблених замірів і аналізів, на території складу відповідача зафіксовано виток приблизно 30 л. аміачної води, яка є безпечною та не класифікується як надзвичайна ситуація і не перевищує встановлених норм та загрози людям і навколишньому середовищу.

Також, відповідач заперечував проти розміру збитків, вказував, що застосована позивачем ОСОБА_5 № 639, застосовується виключно для стаціонарних джерел та не застосовується для пересувних джерел, а також діяльності, яка пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан. Просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.33-34).

В межах строків встановлених ст. 69 ГПК України, в судовому засіданні було оголошено перерву з 30.01.2017 до 13.02.2017 та з 13.02.2017 до 20.02.2017.

13.02.2017 та 20.02.2017 позивач подав до суду письмові пояснення по справі, з урахуванням відзиву на позов відповідача. У своїх поясненнях позивач наполягав на тому, що розмір збитків за понаднормовий викид визначається відповідно до ОСОБА_3 № 639. Вказував, що джерело забруднення у вигляді автоцистерни для перевезення зрідженого аміаку є стаціонарним неорганізованим джерелом. Посилаючись на п.п. 2.1.2, 2.7. та п. 3.9 ОСОБА_3, позивач вказував що Держекоінспекція мала повноваження щодо проведення розрахунку у результаті настання аварійної ситуації, а саме: розливу аміаку внаслідок розгерметизації автоцистерни.

20.02.2017 представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

За ініціативою суду та відповідно до ч.6 ст.81-1 Господарського процесуального кодексу України, здійснювався запис судової справи № 904/11836/16 за допомогою технічних засобів, а саме: автоматизованої системи Документообіг господарських судів. Для архівного оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер №1008271СА15285.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.03.2016 року на території складського комплексу для зберігання хімічних речовин ТОВ «ПМТЗ «Інженерний Центр «Реагент», за адресою: вул. Трудових Резервів, 6 м. Дніпро сталася аварія.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки про події в області ОКЦ ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області, 02.03.2016 від ТОВ «ПМТЗ «Інженерний Центр «Реагент» надійшло повідомлення про різкий запах хімічних речовин у повітрі. Виїздом на місце події було встановлено, що на території ТОВ «ПМТЗ «Інженерний Центр «Реагент», розташована автоцистерна DAF р.н. НОМЕР_1 ємністю 32 з аміачною водою у кількості 23 т., в якій виникла розгерметизація на з'єднанні викидного патрубку з цистерною. Внаслідок чого стався розлив хімічної речовини в кількості 30 л. на площі 4 м2. О/с ГУ ДСНС у Дніпропетровській області в костюмах ЛІ та апаратах захисту органів дихання, забезпечено осадження хмари парів аміаку і осередку розливу, за допомогою приладу "Дозор СМ", проведено заміри на вміст концентрації парів аміаку у навколишньому середовищі. Стан повітря в зоні ураження та поза межами підприємства не виходить за межі порогів значення. Працівниками підприємства організована перекачка аміачної води з розгерметизованої секції цистерни до іншої ємності. Загиблих та постраждалих немає.

15.03.2016 на запит відповідача щодо події, яка мала місце 02.03.2016 на території ТОВ «ПМТЗ «Інженерний Центр "Реагент", 8 Державний пожежно-рятувальний загін повідомив, що 02.03.2016, після прибуття пожежно-рятувальних підрозділів до місця події було виявлено факт просочування аміачної води з автоцистерни, яка знаходилася на території ТОВ «ПМТЗ «Інженерний Центр "Реагент" було зафіксовано виток приблизно 30 літрів аміачної води. Вказана хімічна речовина є безпечною. Згідно з класифікатором надзвичайних ситуацій ДК - 019:2010 від 01.01.2011 виток 30 літрів аміачної води не класифікується, як надзвичайна ситуація, не перевищує встановлених норм і не становить загрози для людей та навколишнього середовища (а.с. 47).

Наказом №136-П від 03.03.2016 (а.с.8) було призначено комісію у складі старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Дніпропетровської області ОСОБА_6 та державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Дніпропетровської області ОСОБА_1 На підставі Направлення № 4-1225-10-3 від 03.03.2016 (а.с. 10), вказаний склад комісії було направлено на проведення перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства

Крім того, на підставі Наказу №159-П від 12.03.2016 (а.с. 9) та Направлення на проведення позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства № 4-1405-10-3 від 12.03.2016 (а.с. 11), Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області було доповнено визначений склад комісії та направлено на проведення перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Дніпропетровської області ОСОБА_7 та державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Дніпропетровської області ОСОБА_8

Перевірку було проведено з 03.03.2016 по 17.03.2016.

Представниками позивача, за результатами проведеної позапланової перевірки було складено відповідний акт (а.с. 12-20). У цьому акті зазначено:

"Згідно довідки ОКЦ ГУ ДСНС України про події в Дніпропетровській області за 02.03.2016 року на території складського комплексу для зберігання хімічних речовин ТОВ «ПМТЗ «Інженерний Центр «Реагент», за адресою: вул. Трудових Резервів, 6 м. Дніпро сталася аварія. Інформації щодо аварійної ситуації до органів які здійснюють контроль в сфері охорони навколишнього природного середовища від підприємства ТОВ «ПМТЗ «Інженерний Центр «Реагент» не надходила, що є порушенням вимог ст. 66 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 15 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», ст. 44 Водного кодексу України.

Під час ліквідації аварійної ситуації (розливу аміачної води) на території складського комплексу для зберігання хімічних речовин ТОВ «ПМТЗ «Інженерний Центр "Реагент" за адресою: вул. Трудових Резервів, 6 м. Дніпропетровськ вода, забруднена хімічною речовиною, по ухилу спланованої промділянки підприємства через вмонтовані дві труби в паркані (отвори) потрапила на земельну ділянку, яка межує з парканом складського комплексу підприємства.

Згідно довідки ТОВ «ПМТЗ «Інженерний Центр «Реагент» безповоротні втрати аміачної води в результаті розливу хімічної речовини становлять 0,016 т. Внаслідок розливу хімічної речовини стався наднормативний викид забруднюючої речовини в атмосферне повітря на території складського комплексу для зберігання хімічних речовин і тари, за адресою: вул. Трудових Резервів, 6 м. Дніпропетровськ, що є порушенням ст.ст. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря»".

Акт перевірки (а.с.12-20) підписано трьома членами комісії (ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1В.), підпис члена комісії ОСОБА_6 у акті відсутній. У акті міститься примітка, що старший державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища Дніпропетровської області ОСОБА_6 на момент складання акту відсутній.

Згідно акту перевірки, при його складанні був присутній представник відповідача - начальник відділу господарського забезпечення ТОВ «ПМТЗ «Інженерний Центр «Реагент» ОСОБА_3, який від підписання та отримання цього акту відмовився.

Згідно з п. 4.20. Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008 N 464 (надалі - Порядок № 464), в останній день перевірки два примірники акта перевірки підписуються державними інспекторами, які проводили перевірку, і всіма членами комісії (якщо перевірка проводилася комісією), керівником або уповноваженою особою суб'єкта господарювання. Якщо суб'єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб'єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід'ємною частиною акта перевірки. У разі відмови суб'єкта господарювання підписати акт, про це зазначається в акті перевірки.

У п. 1.4. Порядку № 464 визначено, що акт перевірки - документ, який фіксує факт проведення планових, позапланових перевірок суб'єктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання.

Отже, враховуючи відсутність підписів усіх членів комісії, що проводила перевірку, суд приходить до висновку, що складений акт перевірки (а.с.12-20) не відповідає вимогам п. 4.20 Порядку № 464.

Розмір збитків було розраховано на підставі ОСОБА_3 розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Мінприроди України від 10.12.2008 № 639.

22.03.2016 позивач направив на адресу відповідача претензію № 4-1655-7-3 про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу (а.с. 21-22).

Відповідач збитки у розмірі 1364,22 коп. не сплатив, що стало причиною виникнення цього спору.

Надаючи правову кваліфікацію наявним у матеріалах справи доказам та поясненням учасників судового процесу суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Пунктом "а" ч. 1 ст. 20 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", передбачена компетенція центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища щодо організації і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, зокрема, про екологічну та радіаційну безпеку, про охорону атмосферного повітря.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію у Дніпропетровській області, затвердженого Наказом Державної екологічної інспекції України від 12.12.2011 №136, Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області (далі - Держекоінспекція) є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який діє у складі Держекоінспекції України і їй підпорядковується.

Повноваження Держекоінспекції поширюються на територію Дніпропетровської області.

Відповідно до п. "в" ч. 1 ст. 39 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", до природних ресурсів загальнодержавного значення належить атмосферне повітря.

Відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог, зокрема, здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.

Відповідно до п.п. "г" п. 4.2. Положення №136, Держекоінспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами нерезидентами вимог законодавства про охорону атмосферного повітря.

Отже, Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області має право здійснювати державний контроль у сфері дотримання вимог законодавства про охорону атмосферного повітря.

Стаття 1 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", визначає такі поняття:

забруднення атмосферного повітря - змінення складу і властивостей атмосферного повітря в результаті надходження або утворення в ньому фізичних, біологічних факторів і (або) хімічних сполук, що можуть несприятливо впливати на здоров'я людини та стан навколишнього природного середовища;

забруднююча речовина - речовина хімічного або біологічного походження, що присутня або надходить в атмосферне повітря і може прямо або опосередковано справляти негативний вплив на здоров'я людини та стан навколишнього природного середовища;

викид - надходження в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин;

джерело викиду - об'єкт (підприємство, цех, агрегат, установка, транспортний засіб тощо), з якого надходить в атмосферне повітря забруднююча речовина або суміш таких речовин.

Отже, для встановлення факту порушення відповідачем вимог ст. 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" необхідно встановити чи відбулось забруднення атмосферного повітря.

Судом встановлено, що факт розгерметизації автоцистерни та виток аміаку в кількості 30 л., що мав місце 02.03.2016 на території підприємства відповідача, не заперечується сторонами та підтверджується наявною у справі довідкою про події в області ОКЦ ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області від 02.03.2016.

У додатку 2 до Порядку організації та проведення моніторингу в галузі охорони атмосферного повітря, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.1999 N 343, визначено перелік забруднюючих речовин, моніторинг яких проводиться на регіональному (локальному) рівні, серед цих речовин визначено і аміак.

Отже, аміак є забруднюючою речовиною, та в результаті потрапляння цієї речовини в атмосферне повітря відбулось його забруднення.

Згідно п. 1.2. ОСОБА_5 (в редакції на дату проведення перевірки), ця ОСОБА_3 встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами суб'єктів господарювання (юридичних і фізичних осіб).

Пунктом 1.3. ОСОБА_5 визначено, що ця ОСОБА_3 не застосовується при виявленні порушень законодавства про охорону навколишнього природного середовища, вчинених суб'єктами господарювання внаслідок викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря із пересувних джерел, а також діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", джерело викиду - об'єкт (підприємство, цех, агрегат, установка, транспортний засіб тощо), з якого надходить в атмосферне повітря забруднююча речовина або суміш таких речовин.

Стаття 14 Податкового кодексу України визначає, що стаціонарне джерело забруднення - підприємство, цех, агрегат, установка або інший нерухомий об'єкт, що зберігає свої просторові координати протягом певного часу і здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферу та/або скиди забруднюючих речовин у водні об'єкти (п. 14.1.230); пересувне джерело забруднення - транспортний засіб, рух якого супроводжується викидом в атмосферу забруднюючих речовин (п. 14.1.142).

Відповідно до п. п. 1.15.5., 1.15.6. Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві:

Стаціонарне джерело забруднення атмосфери - підприємство, цех, агрегат, установка або інший нерухомий об'єкт, що зберігає свої просторові координати протягом певного часу і здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферу.

Пересувне джерело забруднення атмосфери - транспортний засіб, рух якого супроводиться викидом в атмосферу забруднюючих речовин.

Як вже було вказано у акті перевірки (а.с.12-20), забруднення атмосферного повітря було спричинено внаслідок розгерметизації автоцистерни DAF р.н. НОМЕР_1, яка є транспортним засобом.

В судовому засіданні представники позивача зазначили, що на транспортні засоби дозвіл на викиди в атмосферне повітря не видається.

Отже, викид забруднюючої речовини у атмосферне відбулось не зі стаціонарного джерела, оскільки на стаціонарні джерела, відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" обов'язково має отримуватися дозвіл.

Щодо посилань позивача на відсутність у відповідача дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами складських приміщень для зберігання хімічних речовин за адресою: вул. Трудових Резервів, 6, м. Дніпро, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 5 ст. 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Згідно наявного в матеріалах справи Звіту по проведенню інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від джерел ТОВ «ПМТЗ «Інженерний Центр «Реагент», за адресою: вул. Трудових Резервів, 6 м. Дніпро та вул. Стартова, 1-А (а.с.35-42), в якому вказано, щов результаті проведення інвентаризації джерел викидів ТОВ «ПМТЗ «Інженерний Центр «Реагент» виявлено 1 джерело викиду по вул. Стартовій 1-А - котел типу RTN E 100 фірми "Altair", потужністю 100,0 кВт, який використовується для теплозабезпечення систем опалення офісу.

На встановлене у звіті джерело викиду, 31.03.2014 відповідачу було видано Дозвіл №-134, з терміном дії дозволу на 5 років, до 31.03.2019 року (а.с.44-45).

Отже, в матеріалах справи містяться докази отримання відповідачем дозволу на здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря наявним у нього стаціонарним джерелом викиду (котел типу RTN E 100 фірми "Altair"). Станом на час проведення позивачем перевірки. Дозвіл був чинний, що не заперечується сторонами.

Крім того, в матеріалах справи міститься ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2014 у справі №804/3244/14 за позовом Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Інженерний Центр "Реагент" про тимчасову заборону діяльності (а.с.57).

У вказаній ухвалі апеляційного адміністративного суду було встановлено, що висновок Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області про те, що діяльність відповідача із експлуатації складських приміщень пов'язана з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря є необґрунтованим. Оскільки у складеному позивачем акті не зазначено, які саме речовини хімічного походження, що зберігаються на складах відповідача, спричиняють викиди та якої саме забруднюючої речовини, як не зазначено нормативних актів, на підставі яких позивач дійшов висновку про наявність таких хімічних властивостей речовини як можливість викиду.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2014 у справі №804/3244/14 , є остаточною, не оскаржена сторонами.

Частиною 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, вказаним судовим рішенням встановлено, що діяльність відповідача із експлуатації складських приміщень не пов'язана з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Тому ОСОБА_3 № 639 не може бути застосована щодо спірних правовідносин.

За приписами частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення майнової шкоди (збитків), потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини; за відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За приписами ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, позовні вимоги Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 49 ГПК України судові витрати у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27.02.17

Суддя ОСОБА_9