ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2017 р. Справа №909/104/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді: Якімець Г.Г.,

суддів: Бонк Т.Б., Кравчук Н.М.,

при секретарі судового засідання Федорів Н.В.,

за участю представників:

від позивача (скаржника) - Левчук І.М.

від відповідача (Яремчанської м/р) - не з'явився

від відповідача (ТзОВ «Скорзонера») - Мицай С.В.

розглянувши апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» (правонаступником якого є регіональна філія «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»), вих.№ДН-4-2/445 від 03.03.2015 року

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03.03.2015 року (підписане 06.03.2015 року), суддя Матуляк П.Я.

у справі №909/104/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» (правонаступник Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця»), м. Львів

до відповідача Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, м. Яремче, Івано-Франківська область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера», с. Поляниця, м. Яремче Івано-Франківської області

про визнання недійсним рішення Яремчанської міської ради №178-12/2007 від 06.12.2007 року в частині продажу земельної ділянки площею 15724,00 кв. м по вул. І. Петраша, 4 у м. Яремче та визнання недійсним договору купівлі-продажу землі

в с т а н о в и в :

У січні 2015 року Державне територіально-галузеве об'єднання «Львівська залізниця» звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідачів: Яремчанської міської ради Івано-Франківської області та Товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» про визнання недійсним рішення Яремчанської міської ради №178-12/2007 від 06.12.2007 року в частині продажу земельної ділянки площею 15724,00 кв. м по вул. І. Петраша, 4 у м. Яремче та визнання недійсним договору купівлі-продажу землі, укладеного між Яремчанською міською радою та ТзОВ «Скорзонера» на підставі рішення Яремчанської міської ради №178-12/2007 від 06.12.2007 року.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 03 березня 2015 року по справі №909/104/15 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що на момент прийняття Яремчанською міською радою спірного рішення Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою ДТГО «Львівська залізниця» був відсутній і державної реєстрації не проходив; в матеріалах справи відсутні докази оформлення ДТГО «Львівська залізниця» чи її відокремленими підрозділами у встановленому законодавством порядку права постійного користування чи права оренди спірною земельною ділянкою, шляхом отримання Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою чи укладення договору оренди земельної ділянки, а тому, виходячи із приписів ст.125 ЗК України право постійного користування вказаною земельною ділянкою у ДТГО «Львівська залізниця» не виникло, відтак, погодження позивачем вилучення її частини законом не вимагалося, що спростовує відповідні посилання позивача. При цьому, суд не прийняв до уваги подані позивачем Плани смуги відведення залізниці 1951 та 1994 років, оскільки вказані документи не є належними доказами, що підтверджують право позивача на користування спірною земельною ділянкою. Місцевий господарський суд в рішенні зазначив, що зважаючи на наведене вище, позивач не вправі вимагати захисту своїх порушених прав на землю як належний землекористувач в порядку ст.ст.152, 155 ЗК України, а аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд у своїй практиці (зокрема, постанови Вищого господарського суду України у справах №914/1047/13-г, №926/1079/13-г та №909/247/14). Крім того, у зв'язку з встановленням факту знаходження спірної земельної ділянки у межах міста Яремче Івано-Франківської області, суд дійшов висновку, що Яремчанська міська рада наділена необхідними повноваженнями щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, з огляду на що, підстави для визнання оспорюваного рішення міської ради відсутні, так само як і відсутні підстави для визнання недійсним договору, укладеного на підставі такого рішення.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, Державне територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03 березня 2015 року по справі №909/104/15 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі: визнати недійсним рішення Яремчанської міської ради №178-12/2007 від 06.12.2007 року в частині продажу земельної ділянки площею 15724,00 кв. м по вул. І. Петраша, 4 у м. Яремче та визнати недійсним договір купівлі-продажу землі, укладений між Яремчанською міською радою та ТзОВ «Скорзонера» на підставі рішення Яремчанської міської ради №178-12/2007 від 06.12.2007 року. Зокрема, зазначає, що продана земельна ділянка частково знаходиться у смузі відведення залізниці і відноситься до земель залізничного транспорту та перебуває в користуванні ДТГО «Львівська залізниця», посилаючись при цьому на План смуги відведення земель лінії Івано-Франківськ-Держкордон Львівської залізниці 1994 року, згідно якого ширина смуги відведення в даному місці становить 30 м від осі головної колії. Разом з тим, апелянт вважає, що Яремчанською міською радою при прийнятті спірного рішення порушено вимоги п.«б» ч.4 ст.84 ЗК України, відповідно до якого до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність належать, зокрема, землі під державними залізницями. Поряд з тим, вказує, що відповідно до норм законодавства, яке існувало при облаштуванні залізничного полотна та смуги відведення, вимоги щодо виготовлення та отримання державного акту не передбачалося, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі. Апелянт вважає, що він є належним землекористувачем земельної ділянки, що знаходиться в смузі відведення залізниці, яка незаконно без погодження з залізницею, передана відповідачу - ТзОВ «Скорзонера» спірним рішенням Яремчанської міської ради.

В процесі розгляду апеляційної скарги, ухвалою від 14 вересня 2015 року апеляційний суд зобов'язував скаржника подати суду докази, які підтверджують координати земельної ділянки, яка накладається на земельну ділянку залізниці та її площу.

Однак, скаржником такі докази не подано, в той час надано суду письмові пояснення щодо неможливості отримання таких даних.

Ухвалою апеляційного суду від 02 листопада 2015 року у справі №909/104/15 призначено земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз (79024, м. Львів, вул. Липинського, 54). На вирішення експертизи суд поставив наступні запитання: 1). До якої категорії земель відноситься земельна ділянка, продана у власність ТзОВ «Скорзонера» за рішенням Яремчанської міської ради №178-12/2007 від 06.12.2007 року, площею 15724 кв. м по вул. Петраша, 4 у м. Яремче, відповідно до даних державного земельного кадастру? 2). Яка відстань від залізничного полотна до межі вулиці Петраша у м. Яремче? 3). Чи можливо на підставі плану смуги відведення залізниці встановити межі земельної ділянки в натурі? 4). Чи знаходиться земельна ділянка, продана у власність ТзОВ «Скорзонера» за рішенням Яремчанської міської ради №178-12/2007 від 06.12.2007 року, що розташована в м. Яремче по вул. І. Петраша, 4, у смузі відведення ДТГО «Львівська залізниця» в натурі (на місцевості)? 5). Чи перетинаються, накладаються земельні ділянки смуги відведення ДТГО «Львівська залізниця» з земельною ділянкою ТзОВ «Скорзонера», що розташована в м. Яремче по вул. І. Петраша, 4 та продана у власність ТзОВ «Скорзонера» за рішенням Яремчанської міської ради №178-12/2007 від 06.12.2007 року, в натурі (на місцевості) та якщо перетинаються, накладаються, то у якій частині (в га площа накладення)?

Ухвалою суду від 01 листопада 2016 року провадження у справі №909/104/15 поновлено у зв'язку з необхідністю розгляду клопотання судового експерта.

Поряд з тим, ухвалою суду від 14 листопада 2016 року за заявою позивача у справі №909/104/15 замінено позивача - Державне територіально-галузеве об'єднання «Львівська залізниця» його правонаступником Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі його регіональної філії «Львівська залізниця» та зобов'язано сторін надати суду документи, зазначені у клопотанні експерта.

Ухвалою суду від 21 листопада 2016 року провадження у справі №909/104/15 зупинено на час проведення судової експертизи.

09 грудня 2016 року на адресу суду надійшов висновок №4162 судової земельно-технічної експертизи від 02.12.2016 року.

Ухвалою суду від 12 грудня 2016 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 23 січня 2017 року зобов'язано позивача надати суду докази, які підтверджують накладення земельних ділянок смуги відведення ДТГО «Львівська залізниця» з земельною ділянкою ТзОВ «Скорзонера», що розташована в м. Яремче по вул. І. Петраша, 4 та продана у власність ТзОВ «Скорзонера» за рішенням Яремчанської міської ради №178-12/2007 від 06.12.2007 року, а також площу перетину цих ділянок. Поряд з цим, зобов'язано Яремчанську міську раду та ТзОВ «Скорзонера» подати суду оспорюваний договір (копію для долучення до матеріалів справи та оригінал для огляду в судовому засіданні).

Ухвалою суду від 30 січня 2017 року повторно зобов'язано сторін подати суду зазначені в ухвалі докази.

На виконання ухвали Яремчанська міська рада надала суду архівну довідку архівного відділу Яремчанської міської ради Івано-Франківської області (вих.№01,4-01 від 13.02.2017 року) про те, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між Яремчанською міською радою та ТзОВ «Скорзонера» в архів на зберігання не поступав.

Ухвалою суду від 13 лютого 2017 року судом зобов'язано сторін виконати вимоги попередніх ухвал.

Поряд з тим, 13 лютого 2017 року представник позивача подав суду клопотання про витребування у Яремчанської міської нотаріальної контори та у приватних нотаріусів Яремчанського нотаріального округу копію договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 15724 м кв. по вул. І. Петраша, 4, укладеного між Яремчанською міською радою і ТзОВ «Скорзонера» згідно рішення міської ради №178-12/2007 від 06.12.2007 року. 27 лютого 2017 року представник позивача подав ще одне клопотання про витребування у приватного нотаріуса Яремчанського міського нотаріального округу Питлюка В.І. копію зазначеного вище договору.

Розглянувши вказані клопотання позивача, колегія суддів вирішила їх відхилити, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами знаходження договору саме у вказаного нотаріуса. Поряд з тим, суд не вправі самостійно встановлювати в якого нотаріуса знаходиться спірний договір, оскільки не наділений повноваженнями самостійно збирати докази по справі; такий обов'язок, у відповідності до ст.33 ГПК України, покладається на сторін, які повинні обґрунтувати обставини, на які вони посилаються, заявляючи відповідні вимоги чи заперечення.

17 лютого 2017 року Яремчанська міська рада повторно надала суду архівну довідку архівного відділу Яремчанської міської ради Івано-Франківської області (вих.№01,4-01 від 13.02.2017 року) про те, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між Яремчанською міською радою та ТзОВ «Скорзонера» в архів на зберігання не поступав.

Представник позивача (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задоволити в повному обсязі: скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03 березня 2015 року по справі №909/104/15 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Зокрема, зазначав, що земельна ділянка ТзОВ «Скорзонера» частково знаходиться в смузі відведення залізниці, що підтверджується актом обстеження земельної ділянки від 05.06.2014 року, відтак, вважає, що спірне рішення Яремчанської міської ради та укладений на підставі цього рішення договір купівлі-продажу, слід визнати недійсними.

Представник відповідача (ТзОВ «Скорзонера») в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з підстав, наведених у письмових поясненнях (вих.№10/02-01 від 10 лютого 2017 року). Зокрема, зазначав, що акт обстеження земельної ділянки від 05.06.2014 року та кадастровий план перекриття складені щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0148, в той час, як спірним рішенням відповідачу надано земельну ділянку з кадастровим номером :04:006:0045. При цьому, вказував, що кадастровий план перекриття взагалі не містить будь-яких підписів та інших реквізитів. Щодо поданого позивачем, з метою проведення призначеної судом експертизи, Каталогу координат, виготовленого ТзОВ «Західзем», представник відповідача звертав увагу суду на те, що координати такого каталогу взагалі знаходяться поза межами України, що підтверджено листом ДП «Закарпатський геодезичний центр» з додатком (вих.№008/17 від 26 січня 2017 року). У зв'язку з наведеним, представник ТзОВ «Скорзонера» вважає, що позивачем не доведено накладення частини земельної ділянки останнього із смугою відведення залізниці. Крім того, наголошував, що між залізничною колією та земельною ділянкою ТзОВ «Скорзонера» знаходиться дорога (вулиця Петраша), що також зазначив і експерт у висновку №4162. При цьому, згідно довідки №66 від 20.03.2015 року, виданої Міським комунальним підприємством, вулиця Петраша є дорогою місцевого значення і є власністю територіальної громади м. Яремче та перебуває на балансі Яремчанського міського комунального підприємства. Відтак, представник відповідача вказував, що земельна ділянка, продана ТзОВ «Скорзонера» на підставі спірного рішення, належала до комунальної власності Яремчанської міської ради, не межує із землями позивача, з огляду на що, Яремчанська міська рада мала право розпоряджатись вказаною земельною ділянкою.

Представник відповідача (Яремчанської міської ради) в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги (арк. справи 94 том ІІ). У відзиві на апеляційну скаргу (вих.№421/07-58/12 від 13 жовтня 2015 року) міська рада просила оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. У клопотанні (вих.№31/11-9 від 13 жовтня 2015 року) міська рада просила суд розглядати апеляційну скаргу без участі її представника.

Зважаючи на наведене, оскільки явка представника Яремчанської міської ради не визнавалась обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за його відсутності.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 06 грудня 2007 року Яремчанською міською радою прийнято рішення №178-12/2007 «Про продаж земельних ділянок у приватну власність для здійснення підприємницької діяльності», яким вирішено продати у власність Товариству з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» земельну ділянку площею 15724 м кв., що розташована в м. Яремче по вул. І. Петраша, 4, для обслуговування будівель бази відпочинку.

У позовній заяві позивач зазначає, що на підставі вказаного рішення, між Яремчанською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 15724 м кв., що розташована в м. Яремче по вул. І. Петраша, 4. Дати укладення такого договору та його номеру позивач не вказав, поряд з тим, не долучив копію договору до матеріалів позовної заяви.

Крім того, судом встановлено, що при проведенні інвентаризації земель смуги відведення Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» для виготовлення державних актів на право постійного землекористування по відокремленому підрозділу «Івано-Франківська дистанція колії» позивачем виявлено, що у межах м. Яремче в смузі відведення залізниці на ділянці з прив'язкою до колії на 61 км + 052 м з правої сторони за ходом кілометрів на відстані 16 м від осі колії знаходиться земельна ділянка, продана ТзОВ «Скорзонера» для обслуговування будівель бази відпочинку, в той час як ширина смуги відведення залізниці в даному місці становить 30 м від осі головної колії.

У січні 2015 року Державне територіально-галузеве об'єднання «Львівська залізниця» звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідачів: Яремчанської міської ради Івано-Франківської області та Товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» про визнання недійсним рішення Яремчанської міської ради №178-12/2007 від 06.12.2007 року в частині продажу земельної ділянки площею 15724,00 кв. м по вул. І. Петраша, 4 у м. Яремче та визнання недійсним договору купівлі-продажу землі, укладеного між Яремчанською міською радою та ТзОВ «Скорзонера» на підставі рішення Яремчанської міської ради №178-12/2007 від 06.12.2007 року. Зокрема, позивач посилається на План смуги відведення земель лінії Івано-Франківськ-Держкордон Львівської залізниці 1994 року, акт обстеження від 05 червня 2014 року, положення ч.1 ст.6 ЗУ «Про залізничний транспорт», ст.68, п.«б» ч.4 ст.84, п.5 ст.116 ЗК України, ст.23 ЗУ «Про транспорт». Посилаючись на те, що спірна земельна ділянка частково знаходиться в смузі відведення залізниці, тобто відноситься до земель залізничного транспорту, та що, позивач є належним землекористувачем земельної ділянки, посилаючись на копію Плану смуги відведення земель лінії Івано-Франківськ-Держкордон Львівської залізниці 1994 року, просить визнати недійсними рішення Яремчанської міської ради про продаж у власність ТзОВ «Скорзонера» земельної ділянки в м. Яремче по вул. І. Петраша, 4 та укладений на його підставі договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки.

Відповідно до ч.1 ст.6 ЗУ «Про залізничний транспорт» землі, що надаються в користування для потреб залізничного транспорту, визначаються відповідно до Земельного кодексу України та Закону України «Про транспорт».

Згідно з ч.2 ст.6 ЗУ «Про залізничний транспорт» до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту.

Частиною першою ст.11 ЗУ «Про транспорт» передбачено, що землями транспорту визнаються землі, надані в користування підприємствам і організаціям транспорту згідно із Земельним кодексом України, для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення і розвитку об'єктів транспорту.

У відповідності до ч.1 ст.23 ЗУ «Про транспорт», яка кореспондується з положеннями ст.68 ЗК України, до земель залізничного транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям залізничного транспорту відповідно до чинного законодавства України. До складу цих земель входять землі, які є смугою відведення залізниць, а саме: землі, надані під залізничне полотно та його облаштування, станції з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації, захисні та укріплюючі насадження, службові, культурно-побутові приміщення та інші споруди, необхідні для забезпечення роботи залізничного транспорту.

Так, у матеріалах справи знаходиться акт обстеження земельної ділянки, складений комісією у складі, зокрема, представників ВП «Івано-Франківська дистанція колії» від 05 червня 2014 року, яким встановлено, що відповідно до матеріалів інвентаризації Плану смуги відведення Івано-Франківськ-Держкордон 1994 року смуга відведення ДТГО «Львівська залізниця» на 61 км + 052 м - 61 км + 068 м з правої сторони за ходом кілометрів перегону Яремче - Микуличин складає від 30-8-6 м, де згідно кадастрового плану перекриття смуги відведення ДТГО «Львівська залізниця», знаходиться земельна ділянка ТзОВ «Скорзонера» кадастровий номер :04:001:0148, площею перекриття 0,0165 га. По факту відстань від осі колії до сітчастої огорожі даної земельної ділянки в точці 61 км + 057 складає 16 м.

Слід зазначити, що у вказаному акті обстеження як і в кадастровому плані йде мова про земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0148, в той час як у власності ТзОВ «Скорзонера» знаходиться земельна ділянка по вул. І. Петраша, 4 у м. Яремче з кадастровим номером :04:006:0045, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, копія якого знаходиться у матеріалах справи.

Поряд з цим, кадастровий план перекриття смуги відведення ДТГО «Львівська залізниця» як і акт обстеження складені в односторонньому порядку представниками позивача та прокуратури, відтак, не може слугувати беззаперечним доказом щодо накладення земельних ділянок сторін та відповідно площі перекриття.

З метою встановлення факту накладення земельної ділянки ТзОВ «Скорзонера» на смугу відведення ДТГО «Львівська залізниця» на території Яремчанської міської ради, апеляційний господарський суд призначав у справі судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої експерту поставив наступні запитання: 1). До якої категорії земель відноситься земельна ділянка, продана у власність ТзОВ «Скорзонера» за рішенням Яремчанської міської ради №178-12/2007 від 06.12.2007 року, площею 15724 кв. м по вул. Петраша, 4 у м. Яремче, відповідно до даних державного земельного кадастру? 2). Яка відстань від залізничного полотна до межі вулиці Петраша у м. Яремче? 3). Чи можливо на підставі плану смуги відведення залізниці встановити межі земельної ділянки в натурі? 4). Чи знаходиться земельна ділянка, продана у власність ТзОВ «Скорзонера» за рішенням Яремчанської міської ради №178-12/2007 від 06.12.2007 року, що розташована в м. Яремче по вул. І. Петраша, 4, у смузі відведення ДТГО «Львівська залізниця» в натурі (на місцевості)? 5). Чи перетинаються, накладаються земельні ділянки смуги відведення ДТГО «Львівська залізниця» з земельною ділянкою ТзОВ «Скорзонера», що розташована в м. Яремче по вул. І. Петраша, 4 та продана у власність ТзОВ «Скорзонера» за рішенням Яремчанської міської ради №178-12/2007 від 06.12.2007 року, в натурі (на місцевості) та якщо перетинаються, накладаються, то у якій частині (в га площа накладення)?

За висновком №4162 від 02.12.2016 року відповіді на запитання №№2-5 судовим експертом не надано, щодо першого запитання, експерт зазначив, що наведена вище земельна ділянка відноситься до категорії земель рекреаційного призначення.

Щодо плану смуги відведення залізниці, то згідно висновку експерта встановити межі земельної ділянки в натурі на підставі плану смуги відведення залізниці неможливо. Поряд з цим, згідно з висновком експертизи не можливо встановити чи знаходиться земельна ділянка ТзОВ «Скорзонера» у смузі відведення ДТГО «Львівська залізниця» в натурі (на місцевості).

Одночасно для проведення судового дослідження експерт просив сторін надати технічні документації на земельну ділянку ТзОВ «Скорзонера» та смугу відведення залізниці (а саме: каталоги координат).

В матеріалах справи знаходиться лист ДП «Закарпатський геодезичний центр» з додатком (вих.№008/17 від 26 січня 2017 року), який підтверджує, що координати, зазначені у каталозі координат частини земельної ділянки позивача в місці перекриття з ТзОВ «Скорзонера», виготовленому ТзОВ «Західзем» та поданому позивачем на виконання клопотання експерта, знаходяться поза межами України.

Враховуючи всі наведені вище обставини, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту знаходження земельної ділянки ТзОВ «Скорзонера», що продана останньому за рішенням Яремчанської міської ради №178-12/2007 від 06.12.2007 року, в смузі відведення ДТГО «Львівська залізниця» на території Яремчанської міської ради, а також площі такого накладення, у зв'язку з чим, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про визнання недійсним вказаного рішення.

Більше того, колегія суддів звертає увагу, що позивач просить суд визнати недійсним зазначене рішення міської ради в частині продажу ТзОВ «Скорзонера» всієї земельної ділянки загальною площею 15724 м кв., при цьому стверджуючи, що така земельна ділянка знаходиться в смузі відведення залізниці лише в частині з площею накладення 0,0165 га.

Одночасно, колегія суддів вважає помилковим висновок місцевого господарського суду про відсутність у матеріалах справи доказів оформлення ДТГО «Львівська залізниця» чи її відокремленими підрозділами у встановленому законодавством порядку права постійного користування чи права оренди спірною земельною ділянкою, оскільки, наявність чи відсутність у ДТГО «Львівська залізниця» документів, які посвідчують право на користування земельною ділянкою, не змінює її правового статусу, який може ґрунтуватись на визначеному законом юридичному факті належності до земель залізничного транспорту.

При цьому, колегією суддів враховано, що у п.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17.05.2011 року «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» роз'яснено, що не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення, з огляду на що, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Крім цього, у позовній заяві ДТГО «Львівська залізниця» просило суд визнати недійсним укладений на підставі спірного рішення Яремчанської міської ради з Товариством з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» договір купівлі-продажу земельної ділянки.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Так, статтею 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Згідно з положеннями даної статті: 1) зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Слід зазначити, що вимога позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки є похідною від вимоги щодо визнання недійсним рішення Яремчанської міської ради про продаж такої ділянки, поряд з цим, суд позбавлений можливості дослідити зміст договору та оцінити його на відповідність вимогам закону, оскільки у матеріалах справи відсутній як оригінал такого договору так і належним чином засвідчена його копія. На вимогу суду сторонами такий договір наданий не був, а у відповідності до архівної довідки (вих.№01,4-01 від 13.02.2017 року) архівного відділу Яремчанської міської ради Івано-Франківської області договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між Яремчанською міською радою та ТзОВ «Скорзонера» в архів на зберігання не поступав.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно із ст.33 ГПК України кожна з сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Беручи до уваги все наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем - ДТГО «Львівська залізниця» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця») не доведено належними та допустимими доказами обставин, на які він посилався при поданні позову, а саме: накладення земельної ділянки, проданої ТзОВ «Скорзонера» за рішенням Яремчанської міської ради №178-12/2007 від 06.12.2007 року на земельну ділянку, яка є смугою відведення ДТГО «Львівська залізниця» на території Яремчанської міської ради, у зв'язку з чим, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення позову, а відтак і скасування рішення суду першої інстанції про відмову в позові.

Судовий збір за подання та розгляд апеляційної скарги, у відповідності з ст.49 ГПК України, покладається на скаржника.

Поряд з тим, відповідно до ч.5 ст.49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, зокрема при відмові в позові - на позивача. У зв'язку з цим, враховуючи відмову в позові, сплачена позивачем сума за проведення судової земельно-технічної експертизи не підлягає відшкодуванню з відповідачів та залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст.101, 102, 103, 105 ГПК України, суд,

постановив:

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03 березня 2015 року по справі №909/104/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» (правонаступником якого є регіональна філія «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця») - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Матеріали справи №909/104/15 повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Повну постанову складено 06.03.2017 року

Головуючий-суддя Якімець Г.Г.

Судді Бонк Т.Б.

Кравчук Н.М.