ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.02.2017р. Справа №905/68/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі Регіональної філії «Львівська залізниця», м.Львів,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «ЦЗФ Росія», с.Михайлівка,

про стягнення 162580 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1 за дов.

Згідно із ст.77 ГПК України

в засіданні суду оголошувалась перерва з 01.02.2017р. по 28.02.2017р.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», м.Київ в особі Регіональної філії «Львівська залізниця», м.Львів звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Публічного акціонерного товариства «ЦЗФ Росія», с.Михайлівка про стягнення штрафу в сумі 162580 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що інформація про масу вантажу у вагонах №66765322, №67655803, визначена Публічним акціонерним товариством «ЦЗФ Росія» у накладній №51334332 не відповідала масі, встановленій внаслідок проведення контрольної перевірки станцією Бурштин Львівської залізниці, з огляду на що існують підстави для стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 162580 грн.

Відповідач у відзиві №129 від 26.01.2017р. проти позовних вимог заперечив з посиланням на те, що збільшення маси вантажу у вагонах №66765322, №67655803 відбулось внаслідок властивостей вантажу та атмосферних опадів, оскільки продукти збагачення швидко вбирають вологу та через це збільшують вагу, тому перебування у дорозі 7 діб, з яких майже всі дні були з опадами у вигляді дощу різної інтенсивності призвели до збільшення маси вантажу (вугільного концентрату) у спірних вагонах.

Крім того, у клопотанні №269 від 27.02.2017р. Публічне акціонерне товариство «ЦЗФ Росія» просило зменшити розмір заявленої до стягнення суми штрафу.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобовязують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, посадових осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За висновками суду, незважаючи на те, що позивач у судове засідання 28.02.2017р. не зявився, справа може бути розглянута за наявними в ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а відсутність вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Наразі, згідно з протоколом від 01.02.2017р. присутність сторін у судовому засіданні 28.02.2017р. обовязковою не визнавалась.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

За приписами ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно із ч.2 ст.908 Цивільного кодексу України та ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За змістом ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

За приписами ст.6 глави 1 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Статтею 37 вказаного Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Згідно із п.1.1 розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, а також ст.23 Статуту залізниць України передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до п.п.2.1, 2.2 цих Правил графи «Маса вантажу, визначена відправником, кг», «Спосіб визначення маси» заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно із ст.37 Статуту та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Згідно з п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом №644 від 21.11.2011р. Міністерства транспорту України, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Як свідчать матеріали справи, 29.09.2016р. Публічним акціонерним товариством «ЦЗФ Росія» зі станції Росія Донецької залізниці на станцію Бурштин Львівської залізниці було направлено за залізничною накладною №51334332 у вагонах №66765322, №67655803 вантаж концентрат вугільний (вантажоодержувач Відокремлений підрозділ «Бурштинська теплова електрична станція» Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго»).

Крім того, вказана накладна містила наступні відомості:

- маса вантажу: у вагоні №66765322 - 70000 кг, у вагоні №67655803 69000 кг (п.24, відомість вагонів);

- спосіб визначення маси на вагонних вагах (150 т) заводський номер ВЦ №7898 (п.26);

- ким завантажено вантаж у вагон (контейнер) вантажовідправником (п.28).

На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень та заперечень. При цьому, правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відтак, з оформленням та підписанням накладної №51334332 Публічне акціонерне товариство «ЦЗФ Росія» засвідчило, зокрема, що маса вантажу (нетто) у вагоні №66765322 становила 70000 кг, у вагоні №67655803 - 69000 кг.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 54 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; законодавство, на підставі якого подається позов.

За таких обставин, враховуючи зміст ст.129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33, 54 Господарського процесуального кодексу України при зверненні до суду з розглядуваним позовом позивачем повинно бути доведено, що визначена відповідачем у накладній №51334332 маса вантажу у вагонах №66765322, №67655803 не відповідала дійсній масі вантажу.

Відповідно до ст.24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення. Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно із ч.1 ст.129 вказаного Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Як встановлено судом, під час прибуття вагонів №66765322, №67655803 на станцію призначення Бурштин Львівської залізниці було проведено контрольне переваження вагонів №66765322, №67655803, за результатами якого виявлено невідповідність фактичної маси вантажу тій масі вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній №51334332.

Одночасно, за змістом комерційного акту ЄА №001776/230 від 05.10.2016р. за результатами переважування на справних 150-ти тонних тензометричних вагонних вагах Відокремленого підрозділу «Бурштинська теплова електрична станція» Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» (повірка 18.04.016р.) виявилось, що у вагоні №66765322 вага брутто 96700 кг, тара 22700 кг, нетто 74000 кг, що більше документа та вантажопідйомності вагона на 4000 кг; у вагоні №67655803 вага брутто 96950 кг, тара 23600 кг, нетто 73350 кг, що більше документа та вантажопідйомності вагона на 4350 кг.

Вагони прибули у технічному та комерційному відношенні справні; навантаження рівномірне, нижче бортів, маркування присутнє.

Наразі, відповідно до технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки станції Бурштин Львівської залізниці, огляд-перевірка вказаних ваг здійснювалась 18.04.2016р., ваги були визнані придатними для застосування.

За висновками суду, вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, внаслідок чого приймається судом в якості належного доказу на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, фактичній масі вантажу.

Водночас, судом враховано, що спірний вантаж прибув у завантаженому засобами відправника вагоні, в комерційному відношенні без порушень. Викладені обставини підтверджують факт неправильного зазначення маси вантажу в накладній саме відправником.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами у розумінні норм ст.34 Господарського процесуального кодексу України невідповідність фактичної маси вантажу у вагонах №66765322, №67655803 тій масі вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній №51334332 від 29.09.2016р.

Твердження відповідача, викладені у відзиві №129 від 26.01.2017р. стосовно збільшення маси вантажу у вагонах №66765322, №67655803 внаслідок властивостей вантажу та атмосферних опадів судом до уваги не приймаються з огляду на те, що за спірною відправкою відповідачем було здано до перевезення десять вагонів, а претензії щодо маси вантажу на станції призначення Бурштин Львівської залізниці були пред'явлені тільки до двох вагонів. У той час, якщо б під час спірного перевезення були великі атмосферні опади у вигляді дощу, на що вказує відповідач, то збільшення маси вантажу у зв'язку зі збільшенням вмісту вологи у концентраті вугільному мало відбутись в усіх десяти вагонах і приблизно в однаковій мірі, чого у дійсності не було.

За приписами п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. Штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

Відповідно до відомостей, які наявні у накладній №51334332 від 29.09.2016р., провізна плата за перевезення вантажу у вагоні №66765322 складала 16258 грн, у вагоні №67655803 16258 грн, внаслідок чого з урахуванням приписів ст.118 Статуту залізниць України розмір штрафу становить 162580 грн (16258 * 5) + (16258 * 5).

Як зазначалось, у клопотанні №269 від 27.02.2017р. Публічне акціонерне товариство «ЦЗФ Росія» просило зменшити розмір заявленої до стягнення суми штрафу.

Згідно із ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами ч.4 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту п.3.17.4 постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.43 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За приписами п.6 розяснення №04-5/601 від 29.05.2002р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» суди мають право при прийнятті рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи. Підстави та розмір зменшення стягуваного штрафу повинні бути мотивовані та обґрунтовані в рішенні суду.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів встановлено, що надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,2%.

З урахуванням того, що вантажопідйомність вагону №66765322 становить 70000 кг, вагону №67655803 69000 кг, маса нетто вказаних вагонів була значно більшою ніж вантажопідйомність вагонів.

Тобто, вантажовідправником було навантажено вагони понад їх вантажопідйомність, що в свою чергу загрожувало безпеці руху на залізничному транспорті.

З урахуванням вищенаведеного, беручи до уваги всі фактичні обставини справи, з огляду на те, що фактична маса вантажу у вагоні №66765322 більше ваги, визначеної у накладній №51334332, на 4000 кг, у вагоні №67655803 більше ваги, визначеної у документі на 4350 кг, враховуючи наявність підвищеного навантаження на рухомий склад за цією відправкою, суд відмовляє у задоволенні клопотання №269 від 27.02.2017р. Публічного акціонерного товариства «ЦЗФ Росія».

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» до Публічного акціонерного товариства «ЦЗФ Росія» про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 162580 грн підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 2438,70 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ в особі Регіональної філії «Львівська залізниця», м.Львів до Публічного акціонерного товариства «ЦЗФ Росія», с.Михайлівка про стягнення штрафу в сумі 162580 грн, задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ЦЗФ Росія» (85380, Донецька обл., Красноармійський район, с.Михайлівка, вул.Степова, буд.49, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ) в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» (79007, м.Львів, вул.Гоголя, буд.1, ) штраф у розмірі 162580 грн, а також судовий збір в сумі 2438,70 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

У судовому засіданні 28.02.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 06.03.2017р.

Суддя Ю.О.Паляниця