ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2017 р.Справа № 923/1177/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді Принцевської Н.М.,

Суддів Лисенко В.А.,

ОСОБА_1;

При секретарі судового засідання Бендерук Є.О.

За участю представників сторін:

Від Державної екологічної інспекція у Херсонській області - ОСОБА_2, довіреність № б/н, від 03.01.17;

від ОСОБА_3 сільського комунального підприємства - не з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Херсонській області

на рішення Господарського суду Херсонської області від 03.01.2017 року

по справі №923/1177/16

за позовом Державної екологічної інспекції у Херсонській області, м. Херсон

до відповідача ОСОБА_3 сільського комунального господарства, с. Зелене, Херсонська область

про стягнення 262 734,79 грн.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року Державна екологічна інспекція у Херсонській області звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 сільського комунального господарства збитки, заподіяні державі в сумі 262734,79 грн. та судові витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланнями на положення ст.ст. 38, 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" та на ст.ст. 44, 109, 111 Водного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 03.01.2017 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з даним рішенням, Державна екологічна інспекція у Херсонській області звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Херсонської області від 03.01.2017 скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що закінчення строку дії дозволу на спеціальне водокористування за відсутності рішення органу, що його видав, про припинення права відповідача на спеціальне водокористування не позбавляє можливості останнього продовжити строк такого водокористування у встановленому законом порядку. А дії відповідача з користування водою після закінчення строку дії дозволу на спеціальне водокористування без його продовження вважається самовільним водокористуванням, на що суд першої інстанції не звернув уваги.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні і скасуванні рішення суду першої інстанції з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи те, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана обовязковою, в апеляційній скарзі заявник посилається лише на ті документи, що були предметом розгляду суду першої інстанції, приймаючи до уваги, що наявні поштові повідомлення свідчать про отримання уповноваженими представниками сторін ухвал про порушення апеляційного провадження у справі, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представника відповідача.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, повторно розглядає матеріали господарської справи та викладені в апеляційній скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність юридичної оцінки судом першої інстанції встановлених фактичних обставин справи і застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 12.02.2014 по 13.02.2014 державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Херсонської області відповідно до ст. 20-2 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища та Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності на підставі направлення №93 від 04.02.2014 проведена планова перевірка ОСОБА_3 сільського комунального господарства на відповідність дотримання вимог природоохоронного законодавства в частині охорони атмосферного повітря, водних ресурсів, земельних ресурсів, поводження з відходами та хімічними речовинами. (а.с.16)

Про проведення планової перевірки Державною екологічною інспекцією у Херсонській області на підприємстві відповідача в період з 10.02.2014 по 14.02.2014 останній був повідомлений завчасно, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією повідомлення №01-34/45 від 25.01.2014. (а.с. 28-29)

За наслідками перевірки державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Херсонської області ОСОБА_4 складено акт 04-11/78 (а.с. 9-15). При перевірці був присутній начальник ОСОБА_3 сільського комунального господарства ОСОБА_5

При проведенні перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства позивачем встановлено, що згідно довідки ЄДРПОУ Серії АБ № 500923 основним видом діяльності відповідача є забір, очищення та постачання води. Водопостачання підприємства здійснюється з артезіанської свердловини № 5-76 на підставі дозволу на спеціальне водокористування № Укр. 5.1 ХРС виданого 16.12.2013.

Термін дії попереднього дозволу на спеціальне водокористування № Укр. 7081-хрс закінчився 01.07.2013.

Позивач зазначає, що в ході здійснення перевірки встановлений факт самовільного використання відповідачем водних ресурсів, а саме у період з 01.07.2013 по 15.12.2013 відповідачем самовільно забрано 17 786 метрів кубічних підземних вод без дозволу на спеціальне водокористування.

Позивачем на адресу відповідача була направлена претензія від 19.03.2014 №08-12/36 та розрахунок розміру збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів без дозволу на спеціальне водокористування, з пропозицією добровільно відшкодувати збитки у розмірі 26 2734,79 грн., заподіяні державі внаслідок порушення ст.ст. 44, 111 Водного кодексу України та ст.ст. 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища". (а.с. 7-8)

Вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та реагування.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно статуту ОСОБА_3 сільського комунального підприємства предметом діяльності сількомунгоспу є, зокрема, забезпечення сільської громади і господарства водопостачанням та іншими життєво-необхідними послугами. (а.с. 48-54)

Відповідно до дозволу на спеціальне водокористування, відповідач є водокористувачем, використовує підземну воду (водний об'єкт) для задоволення господарсько-питних потреб населення (750 чоловік) та установ с.Зелене Верхньорогачицького району Херсонської області з водозабірних споруд та випусків стічних вод з свердловин №№ 5-76 та 5-78. (а.с. 75-76)

Вказаний дозвіл на спеціальне водокористування №Укр 7081-ХРС видано відповідачу 28.07.2011 строком дії до 01.07.2013.

В подальшому відповідачем було отримано дозвіл на спеціальне водокористування № Укр 5.1 Хрс терміном дії з 27.10.2016 до 01.01.2017, який продовжено з 03.11.2016 до 01.01.2020. (а.с. 42-43)

Позивач вважає, що відповідачем в період часу з 01.07.2013 року по 15.12.2013 забір підземних вод з артезіанської свердловини №5-76 здійснювався без дозволу на спеціальне водокористування та самовільно забрано 17 786 м.куб. підземних вод, чим заподіяно державі збитки у сумі 262 734,79 грн.

З урахуванням того, що Зеленівське сільске комунальне господарство не відреагувало на заявлену позивачем претензію, а також в добровільному порядку суму збитків не відшкодувало, Державна екологічна інспекція у Херсонській області звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача завданих збитків.

Судова колегія Одеського апеляційного господарського суду не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Водного кодексу України водокористування використання вод (водних обєктів) для задоволення потреб населення, промисловості, сільського господарства, транспорту та інших галузей господарства, включаючи право на забір води, скидання стічних вод та інші види використання вод (водних обєктів).

Згідно з приписами п. 9 ст. 44, ст. 48, 49 Водного кодексу України спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Спеціальне водокористування здійснюється юридичними та фізичними особами лише за наявності дозволу і насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 55 Водного кодексу України право юридичних та фізичних осіб на спеціальне водокористування припиняється у разі: закінчення строку спеціального водокористування.

Таким чином право спеціального водокористування у відповідача відповідно до зазначеної норми припинилося із закінченням строку дії дозволу №Укр.5.1 ХРС 01.07.2013.

Згідно ст. 110 Водного кодексу України порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України.

Водокористувачі звільняються від відповідальності за порушення водного законодавства, якщо вони виникли внаслідок дії непереборних сил природи чи воєнних дій. Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні, зокрема у порушенні правил спеціального водокористування.

Крім того, відповідно до ст. 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Ст. 111 Водного кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України. Притягнення винних у порушенні водного законодавства до відповідальності не звільняє їх від обов'язку відшкодування збитків, завданих ними внаслідок порушення водного законодавства.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди передбачено ст. 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завданої шкоди; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх зазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення природоохоронного законодавства, повинна відшкодовуватись у розмірах, які визначаються на підставі затверджених у встановленому порядку такс і методик обрахування розмірів шкоди, що діють на час здійснення порушення або, у разі неможливості встановлення часу здійснення порушення, - на час його виявлення. Відсутність таких такс або методик не може бути підставою для відмови у відшкодуванні шкоди.

Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 № 389 затверджена Методика розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів (далі Методика).

Вказана методика встановлює єдині вимоги до визначення збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів суб'єктами господарювання (фізичними і юридичними особами), та застосовується державними інспекторами України з охорони навколишнього природного середовища та державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища відповідних територій при розрахунку розмірів збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, які виявлені за результатами державного контролю за додержанням вимог суб'єктами господарювання природоохоронного законодавства.

З аналізу пункту 1.2. Методики (в редакції наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 № 389) вбачається, що вказана Методика встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі як внаслідок таких порушень законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, що призвели до забруднення водних об'єктів, забруднення поверхневих та підземних вод, так і внаслідок порушень законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів без дозволу на спеціальне водокористування, забором, використанням води та скидом забруднюючих речовин з порушенням умов водокористування, встановлених у дозволі на спеціальне водокористування.

Відповідно до пункту 1.7. Методики самовільне водокористування - це здійснення спеціального водокористування без наявності дозволу на нього.

Згідно п. 9.1. Методики (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено порядок розрахунку розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів без дозволу на спеціальне водокористування та порушенням умов водокористування, встановлених у дозволі на спеціальне водокористування, який здійснюється за формулою Зсам=100xWxTap x0,3, де W обєм води, використаної без дозвільних документів; Tap норматив збору за спеціальне водокористування (грн/куб.м.), що діє в регіоні на момент виявлення порушення; 0,3 коефіцієнт, який застосовується до нормативів збору за спеціальне водокористування в частині використання підземних вод підприємствами ЖКГ. Ставка збору за спеціальне використання підземних вод в регіоні Херсонської області в 2013 році становила 49,24 грн/100 куб.м.

Отже, положення Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 № 389, встановлюють самостійні та окремі підстави для відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушень законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, зокрема внаслідок самовільного використання водних ресурсів без дозволу на спеціальне водокористування.

За таких обставин, судова колегія, враховуючи наявність протиправної поведінки відповідача, яка полягає у здійсненні самовільного водокористування (спеціального водокористування без наявності дозволу на нього), причинного звязку між такою поведінкою відповідача та заподіяною державі шкодою, вважає висновок місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення збитків в розмірі 262 734,79 грн. помилковим та таким, що прийнятий без врахування вимог вищезазначеного чинного законодавства, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Колегія судді відхиляє доводи відповідача, з якими погодився суд першої інстанції стосовно того, що право спеціального водокористування ОСОБА_3 СКГ, що виникло на підставі дозволу на спеціальне водокористування № Укр 7081-ХРС на строк до 01.07.2013 повинно було припинитися шляхом прийняття органом, що видав дозвіл, відповідного рішення згідно встановленого ст. 56 Водного кодексу України порядку, з огляду наступне

Як зазначалося раніше, в силу приписів ст.ст. 55, 56 Водного кодексу України закінчення строку спеціального водокористування не означає автоматичного припинення права водокористувача на спеціальне водокористування, оскільки таке право припиняється за рішенням органу, що видав дозвіл на спеціальне водокористування.

Отже, закінчення строку дії дозволу на спеціальне водокористування за відсутності рішення органу, що його видав, про припинення права відповідача на спеціальне водокористування не позбавляє останнього можливості продовжити строк спеціального водокористування у встановленому чинним законодавством порядку. У свою чергу, дії відповідача з використання вод після закінчення строку дії дозволу на спеціальне водокористування, без його продовження та за відсутності рішення компетентного органу про припинення спеціального водокористування, вважаються самовільним водокористуванням.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку про скасування рішення Господарського суду Херсонської області від 03.01.2017 по справі №923/1177/16 та задоволення апеляційної скарги Державної екологічної інспекції у Херсонській області, стягненню з відповідача 262 734.79 грн. на користь Державної екологічної інспекції у Херсонській області.

Відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд позовної заяви в суді першої інстанції та апеляційної скарги покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 2 ст. 103, п. 3 ч. 1 ст. 104, 105 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Херсонській області на рішення Господарського суду Херсонської області від 03.01.2017 по справі №923/1177/16 - задовольнити.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 03.01.2017 по справі №923/1177/16 - скасувати.

Позовні вимоги Державної екологічної інспекції у Херсонській області до ОСОБА_3 сільського комунального господарства про стягнення 262 734.79 грн. задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 сільського комунального господарства (74440, Херсонська обл., Верхньорогачинський р-н, с. Зелене, вул. Корбута, 35, Код 31464592) 262 734,79 грн. (двісті шістдесят дві тисячі сімсот тридцять чотири грн. сімдесят девять коп.) на користь Державної екологічної інспекції у Херсонській області, 73000 м.Херсон, пров. Козацький, 10 (Фонд охорони навколишнього природного середовища ОСОБА_3 селищної ради, на р./р 0094, МФО 852010, ККД 24062100, , УДКСУ Верхньорогачинському районі).

Доручити Господарському суду Херсонської області видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Н.М. Принцевська

Судді: В.А. Лисенко

ОСОБА_1