РІШЕННЯ

"21" лютого 2017 р.Справа № 921/769/16-г/4

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Бурди Н.М.

розглянув справу

за позовом Приватного підприємства "МВМ", вул. Чумацька, 14, м. Тернопіль,

до відповідача ОСОБА_1 міської ради, вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль,

про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 21.10.2011р.

За участі представників сторін:

позивача: ОСОБА_2, посвідчення № 422 від 05.05.2016р.;

відповідача: уповноважена ОСОБА_3., довіреність № 4176/01 від 03.12.13 р.

Суть справи:

Приватне підприємство "МВМ", м. Тернопіль звернулося 07.12.2016р. до господарського суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 міської ради, м. Тернопіль, про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 21.10.2011р.

Ухвалою суду від 12.12.2016р. порушено провадження у справі, судове засідання призначено на 12.01.2017р. з подальшим неодноразовим відкладенням розгляду спору, востаннє на 02.02.2017р.

12.01.2017р. через канцелярію суду відповідачем подано відзив (вх.№3598 від 12.01.2017р.), підтриманий його представником у судовому засіданні 21.01.2017р., згідно якого ОСОБА_1 міська рада проти позову заперечила з огляду на те, що :

- за результатами розгляду заяви ПП МВМ» ОСОБА_1 міською радою 03.03.2016 року прийнято рішення № 7/6/47 «Про поновлення договору оренди земельної ділянки ПП «МВМ», на підставі якого 26 квітня 2016 року укладено договір оренди земельної ділянки строком до 24 лютого 2021 року, про що в книзі записів засвідчення факту реєстрації вчинено запис від 18.07.2016 року за № 5794;

- позивач направив відповідачу додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 21.10.2011 року, строк якого закінчився 24.02.2016 року, лише 05.10.2016 року, тоді як повинен був подати такий проект додаткової угоди до 24.01.2016 року ( не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі), що є порушенням вимог ст. 33 ЗУ «Про оренду землі».

У судовому засіданні, яке відбулося 02.02.2017р. представник позивача позовні вимоги підтримав повністю із підстав, зазначених у позові, просив позов задовольнити. Також зазначає, що договір оренди землі від 26.04.2016р. ним не укладався, а тому оригінал вказаного договору відсутній.

21.02.2017р. в судовому засіданні представником відповідача на виконання вимог ухвали суду від 02.02.2017р. надано копію договору оренди землі від 26.04.2016р. та оригінал для огляду у судовому засіданні.

З приводу наданих представником відповідача заперечень, представником позивача надано пояснення того, що проект договору оренди землі від 26.04.2016р., запропонований відповідачем, було підписано позивачем з протоколом розбіжностей від 24.06.2016р. та направлено відповідачу для підписання, що підтверджується описом поштового відправлення та повідомленням про вручення поштового відправлення, копії яких долучено до матеріалів справи. Однак відповідачем, без урахування наявних розбіжностей, не підписуючи протокол розбіжностей , здійснено незаконну реєстрацію договору від 26.04.2016р.

В якості підтвердження зазначених обставин, представник позивача посилався також на рішення господарського суду Тернопільської області у справі №921/486/16-г/6.

У відповідності до ст. 77 ГПК України розгляд справи неодноразово відкладався та оголошувалась перерва (востаннє до 21.02.2017р.) для надання можливості сторонам подати витребувані судом додаткові докази, а також взяти участь у її розгляді.

Технічна фіксація (звукозапис) судового процесу у відповідності до ст. 81-1 ГПК України не здійснювалась за відсутності відповідного клопотання представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представників сторін та додатково представлені ними докази, господарським судом встановлено таке:

24 лютого 2011 року ОСОБА_1 міською радою прийнято рішення №6/6/55 про затвердження ПП "МВМ" проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1116 га для обслуговування викупленої будівлі за адресою вул. Чумацька, 14, у м. Тернополі та надання її в оренду строком на 5 років.

На підставі вказаного рішення, між ОСОБА_1 міською радою (орендодавцем) та ПП "МВМ" (орендарем) підписано договір оренди землі від 26 квітня 2016 року, зареєстрований в книзі записів засвідчення факту реєстрації за №4516 та зареєстрований в Управлінні Держкомзему м. Тернополя, про що в Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис від 25.11.2011р.

Відповідно до умов договору, ПП "МВМ" отримало у тимчасове оплатне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення землі житлової та громадської забудови, у т.ч. землі, які використовуються у комерційних цілях, площею 0,1116га, за адресою вул. Чумацька, 14, у м. Тернополі.

У відповідності до п. 8 Договору його укладено терміном на пять років з 24.02.2011р. по 24.02.2016р. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

03.03.2016р. ОСОБА_1 міською радою прийнято рішення №7/6/47 , п. 1 якого постановлено поновити ПП "МВМ" договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,1116 га з кадастровим номером :01:013:0120 з моменту його закінчення та зобовязати субєкта господарювання в двомісячний строк здійснити державну реєстрацію права оренди земельної ділянки відповідно до чинного законодавства.

На підставі рішення №7/6/47 від 03 березня 2016 року ОСОБА_1 міською радою (орендодавцем) надіслано ПП "МВМ" (орендарю) для підписання два примірники підписаного проекту договору оренди землі від 26 квітня 2016 року.

Змістом п.5 договору від 26 квітня 2016 року визначалось, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 2014 рік становить 721522,06 грн., станом на 2015 рік 901181,05 грн., станом на 2016 рік - 1291524,48 грн.

Пунктом 9 договору від 26 квітня 2016 року передбачено обовязок орендаря (ПП "МВМ") сплачувати орендну плату з 01 січня по 31 грудня 2014р. у грошовій формі з розрахунку 3% нормативної грошової оцінки за рік в розмірі 1803,81 грн., з 01 січня по 31 грудня 2015 року у грошовій формі з розрахунку 3% нормативної грошової оцінки за рік в розмірі 2252,95 грн., а з 01 січня 2016 року у грошовій формі з розрахунку 3% нормативної грошової оцінки за рік в розмірі 3228,81 грн. щомісячно, з врахуванням коефіцієнтів, встановлених відповідними нормативно-правовими актами.

Позивач стверджує, що запропонований відповідачем проект договору містив обовязки для позивача щодо сплати додаткових компенсаційних платежів щодо оренди земельної ділянки за період до укладення відповідного договору (2014-2016 роки), позивачем було підписано запропонований відповідачем проект договору від 26.04.16 з протоколом розбіжностей щодо редакції п. 5 та п. 9 запропонованого відповідачем проекту договору.

Проте, листом №1060/25 від 19.07.2016р. ОСОБА_1 міська рада повідомила про проведену реєстрацію договору оренди землі від 26.04.2016р. без врахування протоколу розбіжностей, посилаючись на недопустимість втрат бюджету щодо збору орендної плати за землю внаслідок перегляду нормативної грошової оцінки землі міста Тернополя у 2014 році, застосування якої передбачено з 01.01.2014р., технічну документацію щодо якої затверджено рішенням ОСОБА_1 міської ради від 12.07.2013р. за №6/35/14.

Вказані вище обставини були досліджені судом в процесі розгляду справи №921/486/16-г/6 за позовом Приватного підприємства "МВМ" до ОСОБА_1 міської ради, про зобовязання органу місцевого самоврядування підписати протокол розбіжностей від 24 червня 2016 року до договору оренди землі від 26 квітня 2016 року. Рішенням від 15.09.2016р. (яке набрало законної сили 04.10.2016р.) в задоволенні позову відмовлено, з огляду на те, що у такого виду спорах позивач, виключно якому належить право формулювати вимоги, вправі просити суд вважати договір укладеним, а не про зобов'язання відповідача його укласти (п.9.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23 березня 2012 року "Про судове рішення" та п. 2.18 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17 травня 2011 року "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин").

Посилаючись на аналогічну правову позицію , наведену у постанові Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року у справі №6-110цс 12, господарський суд Тернопільської області відмовив у позові, оскільки вимоги про зобов'язання ОСОБА_1 міську раду підписати протокол розбіжностей від 24 червня 2016 року до договору оренди землі від 26 квітня 2016 року не відповідають способам захисту прав, передбаченим ст. 16 ЦК України.

Зазначеним рішенням також розяснено сторонам, що процедура поновлення регламентується ст. 33 Закону України "Про оренду землі" шляхом укладення між сторонами додаткової угоди, а не нового самостійного договору оренди землі.

З огляду на викладене, 05.10.2016 позивач направив відповідачу додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 21.10.2011р., у відповідь на що ОСОБА_1 міська рада листом №3570/01-10 від 20.10.16 відмовила позивачу в укладенні додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, посилаючись на ту обставину, що позивачем подано проект додаткової угоди вже після підписання нового договору від 26.04.2016р.

Враховуючи відмову відповідача ОСОБА_1 міської ради, підписати запропонований позивачем проект додаткової угоди, ПП «МВМ» звернулася до господарського суду Тернопільської області з позовом про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 21.10.2011р. , кадастровий номер :01:013:0120, на наступних умовах : «Продовжити термін дії договору оренди землі від 21.10.2011р. терміном на пять років до 24.02.2021р.».

При цьому, в обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на приписи ст. 33 Закону України "Про оренду землі", якою встановлено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Проаналізувавши наявні у справі матеріали, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності, господарський суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає. При цьому суд виходив із такого:

- відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Як урегульовано статтею 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями. Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб'єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

Укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі:

- вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству;

- примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови;

- договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб'єктів, коли ці суб'єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 181 Господарського кодексу України визначено загальний порядок укладання господарських договорів.

Так, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Таким чином, виокремлюють такі категорії спорів:

1) спір про врегулювання розбіжностей, які залишилися непогодженими, а тому передаються на розгляд до суду як за згодою сторін, так і у випадку обов'язковості договору за заявою заінтересованої сторони, що направляла протокол розбіжностей;

2) спір про спонукання зобов'язаної сторони, яка ухиляється від укладення договору і який водночас є обов'язковим для неї, укласти такий договір.

Відповідно до матеріалів справи предметом спору в даній справі є визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 21.10.2011р.

Відповідно до частини першої ст.6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Спеціальним законом, що регулює суспільні відносини в Україні з питань оренди землі, є Закон України "Про оренду землі", статтею 1 якого визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Порядок поновлення договору оренди землі врегульований статтею 33 Закону України "Про оренду землі", котра за своїм змістом, фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Так, у частинах 1 - 5 статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Виходячи з приписів статей 319, 626 Цивільного кодексу України слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач скористався наданим йому переважним правом перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк, шляхом надіслання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 21.10.2011р., строк дії якого закінчився 24.02.2016р., лише 05.10.2016р., тобто, з пропуском місячного строку, встановленого ч. 2 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі".

З огляду на викладене, слід дійти висновку, що позивачем не дотримано процедури реалізації переважного права як орендаря на укладення договору оренди на новий строк, оскільки ним не подано доказів звернення до уповноваженого органу за укладенням додаткової угоди про поновлення договору оренди у встановлений ст. 33 Закону України "Про оренду землі" строк.

Крім того, згідно зі статтями 142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішення. Права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку. Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 2 6 Закону України "Про місцеве самоврядування" до виключної компетенції сільської, селищної, міської ради віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Стаття 12 Земельного кодексу України визначає повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, до яких, зокрема, належить розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Статтею 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Так, згідно з п.34 ст.26, п.2 ст.77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання регулювання земельних відносин (у тому числі надання земельної ділянки в оренду та поновлення договору оренди земельної ділянки) вирішується на пленарному засіданні ради - сесії, а спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Таким чином, законодавством передбачено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесії.

Водночас, матеріали справи свідчать, що 03.03.2016р. ОСОБА_1 міською радою реалізовано делеговане їй територіальною громадою право розпорядження спірною земельною ділянкою шляхом прийняття рішення №7/6/47, п. 1 якого постановлено поновити ПП "МВМ" договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,1116 га з кадастровим номером :01:013:0120 з моменту його закінчення та зобовязати субєкта господарювання в двомісячний строк здійснити державну реєстрацію права оренди земельної ділянки відповідно до чинного законодавства.

В процесі розгляду справи судом встановлено, що на виконання рішення ОСОБА_1 міської ради №7/6/47 від 03 березня 2016 року, між ОСОБА_1 міською радою (орендодавцем) та ПП "МВМ" (орендарем) підписано договір оренди землі від 26 квітня 2016 року, відповідно до умов якого ПП"МВМ" повинно отримати у тимчасове оплатне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення землі житлової та громадської забудови, у т.ч. землі, які використовуються у комерційних цілях, площею 0,1116га, кадастровий № :01:013:0120 за адресою вул. Чумацька, 14, у м. Тернополі, строком на 5 років до 24 лютого 2021 року.

Договір підписано сторонами, завірено відтисками їх печаток та зареєстровано, про що в книзі записів засвідчення факту реєстрації вчинено запис №5794 від 18 липня 2016 року, в редакції, запропонованій ОСОБА_1 міською радою. Текст вказаного договору не містить застереження позивача (ПП «МВМ») про його підписання з урахуванням протоколу розбіжностей. Наведене встановлено судом шляхом огляду оригіналу даного договору в судовому засіданні, яке відбулося 21.02.2017р.

Його (позивача) посилання на те, що проект договору оренди землі від 26.04.2016р., запропонований відповідачем, було підписано ним з протоколом розбіжностей від 24.06.2016р. та направлено відповідачу для підписання з протоколом розбіжностей, не знайшло свого підтвердження в силу наведеного вище. Опис вкладення поштового відправлення та повідомлення про вручення поштового відправлення не можуть слугувати належним і допустимим доказом підписання договору з протоколом розбіжностей , так як їх наявність (і протоколу розбіжностей, і опису вкладення) не спростовують факту наявності договору оренди землі від 24.06.2016р., підписаного позивачем без відмітки «з протоколом розбіжностей».

Таким чином, слід дійти висновку, що договір оренди землі від 26 квітня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 міською радою (орендодавцем) та ПП "МВМ" (орендарем), та зареєстрований за №5794 від 18 липня 2016 року, на день розгляду справи є чинним і ніким не визнаний недійсним, доказів зворотного позивачем не надано, а договір оренди землі від 21.10.2011р. припинив свою дію за спливом строку, на який його було укладено (п. 37 Договору від 21.10.2011р.).

З урахуванням встановлених обставин у справі, приймаючи до уваги той факт, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ним усіх необхідних та достатніх дій, направлених на укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, та відсутності доказів які б свідчили, що право позивача на укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди є порушеним, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 21.10.2011р., у зв'язку з чим суд відмовляє ПП «МВМ» у задоволенні позовних вимог.

Згідно ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача у справі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.В позові відмовити.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право подати апеляційну скаргу через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Повне рішення складено 28.02.2017р.

Суддя Н.М. Бурда