ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28 лютого 2017 р. Справа № 903/154/17

Господарський суд Волинської області, розглянувши матеріали по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Вуглеторфзбагачення

до Державного підприємства Шахта №1 Нововолинська

про стягнення 120 997,57грн.

Суддя: Філатова С.Т.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: ОСОБА_1, дов. від 20.02.2017р. №1

від відповідача: н/в

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України представнику позивача розяснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. В судовому засіданні учаснику судового процесу на підставі ст. 22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки сторін.

В судовому засіданні 28.02.2017р. відповідно до ст.85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю Вуглеторфзбагачення" звернулося з позовом до Державного підприємства Шахта №1 Нововолинська про стягнення 120 997,57грн. заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані таким:

В період з 08.06.2015р. по 15.04.2016р. позивач перерахував відповідачу кошти в сумі 128889,08грн., що стверджується платіжними дорученнями від 08.06.2015р., 08.02.2016р., 09.02.2016р., 10.02.2016р., 11.02.2016р., 15.04.2016р.

В період з 08.06.2015р. по 11.04.2016р. відповідач поставив позивачу вугілля на суму 88 797,67грн., що стверджується накладними від 08.06.2015р., 17.06.2015р., 18.06.2015р., 23.06.2015р., 23.07.2015р., 13.04.2016р., 14.04.2016р.

15.06.2015р. між ФОП ОСОБА_2 та ТзОВ «Вуглеторфзбагачення» був укладений договір про відступлення права вимоги до відповідача на суму 20 060,00грн.

15.06.2016р. між ТзОВ «Вербена» та ТзОВ «Вуглеторфзбагачення» був укладений договір про відступлення права вимоги до відповідача на суму 45 419,83грн.

Відповідач був повідомлений про укладені договори 02.07.2015р., що стверджується його відмітками на повідомленнях від 15.06.2015р.

30.12.2016р. між сторонами був підписаний акт звірки взаємних розрахунків і з зазначенням сальдо на користь ТзОВ «Вуглеторфзбагачення» 120 997,57грн.

30.01.2017р. відповідачу була надіслана претензія №01-30/17 з вимогою про сплату 120 997,57грн., яка була отримана 03.02.2017р., що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №228 та залишена без задоволення.

Ухвалою суду від 15.04.2013р. порушено провадження у справі. Зобовязано подати суду додаткові докази.

Представник позивача позовні вимоги у судовому засіданні підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Долучив до матеріалів справи платіжне доручення №756 від 08.06.2015р. на суму 8 089,08грн. з призначенням платежу оплата за вугілля згідно рахунку №1 від 08.06.2015р., акт приймання-передачі до передавального балансу рядка 1615 «Поточна кредиторська заборгованість за розрахунками за товари, роботи, послуги» станом на 01.06.2015р.

Відповідач у поясненнях від 27.02.2017р. заборгованість в сумі 120 997,57грн. визнав, зазначивши, що за наслідками проведеної звірки взаємних розрахунків станом на 30.12.2016 року заборгованість підприємства перед ТзОВ «Вуглеторфзбагачення» становить 120 997,57 грн., що засвідчено в акті звірки.

Повідомив, що відповідно до наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 532 від 17.08.2015 року «Про підготовку до ліквідації ДП «Шахта № 1 «Нововолинська» (із внесеними змінами) підприємством з листопада 2015 року зупинено доробки підготовлених гірничими роботами запасів вугілля.

З 2016 року ДП «Шахта № 1 «Нововолинська» перебуває фактично на повному бюджетному фінансуванні. Зокрема, видатки підприємства формуються на підставі кошториса, що затверджується Міністерством та фінансуються з коштів державного бюджету України.

Протягом 2016-2017 років кошти, що отримані з державного бюджету, спрямовувались лише на цільові програми з оплати заборгованості по заробітній платі працівникам підприємства, оплату електричної енергії та послуг централізованого водопостачання та водовідведення.

У зв'язку з тим, що підприємство не видобуває вугілля та немає власних коштів від його реалізації, на даний час немає можливості погасити заборгованість.

Просив розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд -

встановив:

В період з 08.06.2015р. по 15.04.2016р. ТзОВ «Вуглеторфзбагачення» перерахувало ДП Шахта №1 Нововолинська кошти в сумі 128 889,08грн., що стверджується платіжними дорученнями від 08.06.2015р., 08.02.2016р., 09.02.2016р., 10.02.2016р., 11.02.2016р., 15.04.2016р. з призначенням платежу - оплата за вугілля (а.с. 14-19, 33).

В період з 08.06.2015р. по 14.04.2016р. ДП Шахта №1 Нововолинська відпустило ТзОВ «Вуглеторфзбагачення» вугілля на суму 88 797,67грн., що стверджується накладними від 08.06.2015р., 17.06.2015р., 18.06.2015р., 23.06.2015р., 23.07.2015р., 13.04.2016р., 14.04.2016р. (а.с. 10-14).

15.06.2015р. між ПП ОСОБА_2 (цедент) та ТзОВ «Вуглеторфзбагачення» (цесіонарій) був укладений договір про відступлення права вимоги до відповідача ДП Шахта №1 Нововолинська на суму 20 060,00грн. (а.с. 20).

15.06.2016р. між ТзОВ «Вербена» (цедент) та ТзОВ «Вуглеторфзбагачення» (цесіонарій) був укладений договір про відступлення права вимоги до відповідача ДП Шахта №1 Нововолинська на суму 45 419,83грн. (а.с. 22).

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договорів про відступлення права вимоги цедент передав за винагороду, а цесіонарій прийняв належне цеденту право вимоги до боржника ДП Шахта №1 Нововолинська на суму , в обсягах та за предметом згідно актів звірки взаємних розрахунків на загальні суми 20 060,00грн. та 45 419,83грн. Цесіонарій приймає зазначене право вимоги на умовах, які ідентичні на момент укладення договору існуючим правовідносинам між цедентом і боржником.

Термін дії договорів з 15.06.2015р. по 31.12.2015р. (пп. 5.1 договорів).

Відповідач був повідомлений про укладені договори 02.07.2015р., що стверджується його відмітками на повідомленнях від 15.06.2015р. (а.с. 21, 23).

У акті приймання-передачі до передавального балансу рядок 1615 «Поточна кредиторська заборгованість за розрахунками за товари, роботи, послуги» станом на 01.06.2015р. зазначено заборгованість ДП Шахта №1 Нововолинська перед ТзОВ «Вуглеторфзбагачення» в розмірі 15 тис. грн., ПП ОСОБА_2 28 тис. грн., ТзОВ «Вербена» - 45 тис. грн. ОСОБА_3 підписаний головою комісії з реорганізації ОСОБА_4, керівником ДП Шахта №1 Нововолинська ОСОБА_5, керівником ДП «Волиньвугілля» ОСОБА_4 та головним бухгалтером ДП «Волиньвугілля» ОСОБА_6, підписи скріплені печатками (а.с. 34-36).

30.12.2016р. між сторонами був підписаний акт звірки взаємних розрахунків із зазначенням кінцевого сальдо на користь ТзОВ «Вуглеторфзбагачення» 120 997,57грн. (а.с. 6).

30.01.2017р. відповідачу була надіслана претензія №01-30/17 з вимогою про сплату 120 997,57грн., яка була отримана 03.02.2017р., що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №228 (а.с. 7-9).

У відповіді на претензію від 16.02.2017р. відповідач визнав суму заборгованості в розмірі 120 997,57грн. Заборгованість пояснив тим, що підприємство не видобуває вугілля та немає власних коштів від його реалізації, тому на даний час немає можливості погасити заборгованість (а.с. 39).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України, ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов'язанні, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Згідно зі ст.ст. 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Перерахування коштів згідно договорів про відступлення права вимоги від 15.06.2016р. в погашення заборгованості не відбулось, вугілля на залишок перерахованої суми не поставлено, що спричинило звернення з позовом.

Відповідач у поясненнях від 28.02.2017р., підписаних в.о. директора ДП Шахта №1 Нововолинська ОСОБА_3 (повноваження згідно наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 11.04.2016р. №61-к/к «Про тимчасове покладення виконання обовязків директора ДП Шахта №1 Нововолинська), позов щодо стягнення 120 997,57грн. визнав.

Згідно зі ст. 78 ГПК України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Зважаючи на те, що в силу ст. 12 ЦК України особа вільно розпоряджається своїми матеріальними правами, дії відповідача не суперечать законодавству, судом не встановлено порушення прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, суд прийняв визнання позову.

Заборгованість в сумі 120 997,57грн. стверджується накладними від 08.06.2015р., 17.06.2015р., 18.06.2015р., 23.06.2015р., 23.07.2015р., 13.04.2016р., 14.04.2016р. (а.с. 10-14), платіжними дорученнями від 08.06.2015р., 08.02.2016р., 09.02.2016р., 10.02.2016р., 11.02.2016р., 15.04.2016р. (а.с. 14-19, 33), актом приймання-передачі до передавального балансу рядок 1615 «Поточна кредиторська заборгованість за розрахунками за товари, роботи, послуги» станом на 01.06.2015р. (а.с. 34-36), договорами про відступлення права вимоги від 15.06.2016р. (а.с. 20, 22), актом звірки взаємних розрахунків від 30.12.2016р. із зазначенням кінцевого сальдо на користь ТзОВ «Вуглеторфзбагачення» 120 997,57грн. (а.с. 6), відповідачем визнана та підлягає до стягнення з ДП Шахта №1 Нововолинська в силу ст. 193 ГК України, згідно яких суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Оскільки спір до суду доведений з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору сумі 1 814,97грн. слід віднести на нього відповідно до ст.49 ГПК України.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст.ст.173, 193 ГК України, ст.ст. 509, 512-514, 520, 521, 526 ЦК України, ст.ст. 44, 49, 78, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства «Шахта №1 «Нововолинська», 45400, Волинська область, м. Нововолинськ, вул. Шахтарська, 42,

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуглеторфзбагачення», 45400, Волинська область, м. Нововолинськ, вул. Шахтарська, 43,

120 997,57 грн. заборгованості, 1 814,97 грн. витрат по сплаті судового збору. Всього: 122 812,54грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст.85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до вимог ст.84 цього Кодексу.

Повне рішення складено

03.03.2017р.

Суддя Філатова С.Т.