ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2017 р. Справа № 909/923/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів Дубник О.П.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу благодійного фонду "Благодійна громадська культурологічна фундація "Цинамоновий Хрущ" м. Івано-Франківськ

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 29.11.2016р.

у справі №909/923/16

за позовом: благодійного фонду "Благодійна громадська культурологічна фундація "Цинамоновий Хрущ" м. Івано-Франківськ

до відповідача: виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради м. Івано-Франківськ

за участю третьої особи, яка не заявляє

самостійних вимог на предмет спору

на стороні відповідача: департаменту комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради м. Івано-Франківськ

про визнання права користування нежитловими приміщеннями та визнання продовженим договору оренди нежитлових приміщень № ДО-3342 від 14.07.2009р.

за участю представників сторін від:

позивача: ОСОБА_2 за довіреністю б/н від 26.09.2016 р.;

відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю №2316/01-20/14в від 30.12.2016 р.;

третьої особи: ОСОБА_4 за довіреністю №3/34.3-02 від 04.01.2017 р.;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 29.11.2016 р. (суддя Б.В. Деделюк) у позові відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що орендар належним чином проінформований про закінчення терміну дії договору та відмову комісії у його продовженні у звязку з невиконанням умов договору. Крім цього, рішення суду обґрунтоване тим, що така позовна вимога є вимогою про встановлення юридичного факту, а це не відповідає передбаченим законом способам захисту.

Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що договором передбачено можливість продовження договору оренди при умові, що орендар належним чином виконував умови договору, своєчасно сплачував орендні платежі та не пізніше, як за 30 календарних днів до закінчення терміну дії цього договору, подав відповідну заяву орендодавцеві. Відтак, орендарем виконано зазначені вимоги та подано заяву про продовження договору, однак, комісія безпідставно відмовила у такому продовженні. Апелянт також зазначає, що ним не отримувалось повідомлення про відмову від продовження договору оренди.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що на засіданні комісії виконавчого комітету міської ради були прийняті рішення про відмову позивачу в наданні дозволу на продовження терміну дії договору оренди у звязку з невиконанням умов договору. У звязку з цим, орендарю листом №ДКР 34.2-548 від 13.05.2016 р. було повідомлено про закінчення 31.05.2016 р. терміну дії договору та про необхідність звільнення орендованих приміщень.

Третьою особою подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. У своїх запереченнях третя особа зазначає, що позивач двічі звертався з клопотаннями від 27.04.2016 р. та від 27.05.2016 р. про продовження терміну дії договору оренди. На засіданнях комісія прийняла рішення про відмову у наданні дозволу на продовження терміну дії договору в звязку з невиконанням умов договору. При цьому, вказані рішення позивачем не оскаржувались. Крім цього, зазначає, що така позовна вимога не відповідає передбаченим законом способам захисту.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 02.02.2017 р. (у складі колегії суддів: головуючого судді Матущака О.І., суддів Дубник О.П., Скрипчук О.С.) продовжено строк розгляду апеляційної скарги та відкладено розгляд справи на 02.03.2017 р.

Розпорядженнями керівника апарату Львівського апеляційного господарського суду

№ 119 від 01.03.2017 р. у звязку з відпусткою судді Скрипчук О.С. зобовязано провести автоматичну заміну складу колегії суддів у даній справі.

Згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 01.03.2017р. у звязку з відпусткою судді Скрипчук О.С. у склад колегії суддів для розгляду даної справи введено замість судді Скрипчук О.С. - суддю Юрченка Я.О.

До початку розгляду справи по суті апелянтом подано усне клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення Івано-Франківським міським судом справи №344/2558/17 за адміністративним позовом фонду «Благодійна громадська культурологічна фундація «Цинамоновий Хрущ» до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання протиправним п.13 рішення комісії, оформленого протоколом №3/16 від 05.05.2016 р.

Розглянувши вказане клопотання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на таке.

Межі перегляду справи в апеляційному порядку визначаються ст.101 ГПК України, яка передбачає, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Зазначена норма передбачає повторний розгляд справи за наявними у справі і додатково поданими доказами, які є на час апеляційного перегляду справи, а не тими, які можуть зявитись у майбутньому.

Апеляційна інстанція, користуючись правами, наданими суду першої інстанції, як то передбачено статтею 99 ГПК України, перевіряє законність прийнятого судом першої інстанції рішення саме на момент його прийняття.

Отже, апеляційний перегляд рішення господарського суду Івано-Франківської області від 29.11.2016р. у даній справі з урахуванням обставин, встановлених після його прийняття в іншій судовій справі, фактично призвів би до перегляду справи по суті на основі, можливо, зовсім інших фактичних та правових підстав, що є недопустимим на стадії апеляційного провадження відповідно до вимог розділу ХІІ ГПК України, адже такі обставини могли б враховуватись судом при перегляді судових актів в порядку визначеному розділом ХІІІ ГПК України.

Крім цього, скаржником подано усне клопотання про витребування у Івано-Франківської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» інформацію щодо отримання чи неотримання рекомендованого поштового повідомлення №495, надісланого у червні 2016 р., за адресою вул. С.Стрільців 54/1 м.Івано-Франківськ, отримувач благодійний фонд «Благодійна громадська культурологічна фундація «Цинамоновий Хрущ».

Розглянувши вказане клопотання, судова колегія дійшла висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на таке.

Відповідно до правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 р., розрахунковим документом є документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв'язку. Аналогічне положення міститься і в наказі Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» від 12.05.2006р. №211 «Про затвердження та введення в дію Порядку пересилання поштових відправлень», при цьому уточнено, що касовим чеком є чек, що друкується реєстратором розрахункових операцій, який підтверджує факт надання послуги. Таку ж правову позицію займає і Вищий господарським суд України, роз'яснивши її у п.2.1 свого інформаційного листа від 13.04.2008 р. №01-08/208, згідно якого: розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв'язку (касовий чек, поштова квитанція тощо), може вважатися доказом надсилання іншій стороні (сторонам) у справі копії позовної заяви, апеляційної або касаційної скарги тощо.

Враховуючи те, що у матеріалах справи наявні поштові квитанції про направлення рекомендованих повідомлень, у суду відсутня необхідність витребовувати відповідну інформацію в Івано-Франківської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта».

В судовому засіданні представниками сторін викладено доводи та заперечення по суті апеляційної скарги.

Дослідивши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги та заперечень на неї, заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено Львівським апеляційним господарським судом, 14.07.2009 р. між виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради (орендодавець) та благодійним фондом «Благодійна громадська культурологічна фундація «Цинамоновий Хрущ»(орендар) укладено договір оренди нежитлових приміщень № ДО 3342, строком до 31.07.2010 р.

Згідно п.п. 1.1.-1.3. вказаного договору, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення площею 52,8 кв.м. розташовані на першому поверсі в будинку на вул. Леся Курбаса, 6, який перебуває на балансі житлово-експлуатаційної організації № 9, передача в оренду приміщень здійснюється на підставі п. 2.1. рішення виконавчого комітету міської ради від 14.07.2009 № 332, приміщення передаються в оренду для використання під «ОСОБА_1 міста Станіслав».

Угодами № УО-3342-1 від 01.09.2009, № УО-3342-2 від 29.07.2010, № УО-3342-3 від 31.07.2013, № УО-3342-4 від 28.04.2016 внесено зміни до договору оренди нежитлових приміщень № ДО-3342 від 14.07.2009.

Відповідно до п.6.1 даного договору, з врахуванням змін, внесених на підставі угоди №УО-3342-3 від 31.07.2013 р., кінцевий термін дії договору встановлено 31.05.2016 р.

В подальшому, 27.04.2016 р. позивачем скеровано в адресу відповідача заяву про продовження договору оренди на наступний термін.

За результатами розгляду вказаної заяви, комісією виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації обєктів комунальної власності м. Івано-Франківськ прийнято рішення, затверджене протоколом 3/16 від 05.05.2016 р. про відмову у продовженні терміну дії договору у звязку з невиконанням умов договору.

Вважаючи вказане рішення незаконним, позивач звернувся в суд про визнання продовженим договору оренди.

При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з такого.

Згідно з п. 1 ч. «а» ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Отже, від імені та в інтересах територіальних громади власником нежитлових приміщень, що розташовані на першому поверсі в будинку за адресою: вул..Курбаса, 6 є Івано-Франківська міська рада, а управління вказаним майном здійснює виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради.

Рішенням 17 сесії 5 скликання Івано-Франківської міської ради від 27.04.2007 р. було затверджено нову редакцію Положення про оренду об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська (далі положення), яка набрала чинності з 01.06.2007 року.

Згідно п. п. 3.1 Положення про оренду об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська від 27.04.2007 р. (яке набрало чинності 01.06.2007 р.), орендодавцем об'єктів комунальної власності міста є виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради.

Обов'язок комісії виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації об'єктів комунальної власності міста (далі комісія) щодо розгляду заяв юридичних та фізичних осіб, пов'язаних з орендою і приватизацією об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Івано-Франківська, та за результатами розгляду поданих заяв проведення підготовки відповідних пропозицій на розгляд виконавчого комітету міської ради.

Відповідно до ст. 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Згідно ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отже, норми законодавства передбачають по суті автоматичне поновлення договору оренди на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору, а, по-друге, відсутні заперечення в поновленні договору, висловлені у формі повідомлення на адресу орендаря протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору.

Як підтверджується матеріалами справи, орендодавець листом №ДКР-34.2-548 від 13.05.2016 р. повідомив орендаря, що за результатами розгляду його заяви, рішенням комісії, затверджене протоколом 3/16 від 05.05.2016 р., відмовлено у продовженні терміну дії договору у звязку з невиконанням умов договору, а відтак, орендоване приміщення необхідно звільнити та передати орендодавцеві за актом приймання передачі.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що копію вказаного листа вручено директору позивача ОСОБА_5 під розписку 24.05.2016 р., що підтверджується власноручним підписом на ньому (арк. справи 117)

Окрім цього, листом № 2728/01-15/20 від 15.06.2016 р. позивача було повторно повідомлено про прийняті рішення комісією, затверджені протоколами №3/16 від 05.05.2016р. та №4/16 від 10.06.2016 р., якими відмовлено благодійному фонду «Благодійна громадська культурологічна фундація «Цинамоновий Хрущ» у продовженні договору оренди, що підтверджується поштовою квитанцією №495 від 16.06.2016 р. та №703 від 21.06.2016 р.

Судова колегія зазначає також таке.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Аналогічні способи захисту порушеного права передбачено і ст. 20 Господарського України.

Необхідно також зазначити, що відповідно до позиції Вищого господарського суду України, викладеної у пленумі від 29.05.2013 № 12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна», господарським судам варто відмовляти в позові про визнання договору оренди продовженим (пролонгованим), оскільки така позовна вимога (без подання доказів наявності спору стосовно такого продовження), є, по суті, вимогою про встановлення юридичного факту, а це не відповідає передбаченим законом (стаття 20 ГК України, стаття 15, частина друга статті 16 ЦК України) способам захисту порушеного права.

Судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення зроблено вірний висновок про те, що позивачем не надано суду жодних доказів про те, що між сторонами існує спір стосовно продовження договору оренди.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість вимог, заявлених у апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення прийняте із дотриманням норм чинного законодавства та у відповідності до обставин справи, тому підстав для його зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 29.11.2016 р. у справі

№ 909/923/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи скеровуються в господарський суд Івано-Франківської області.

Головуючий-суддя Матущак О.І.

Судді Дубник О.П.

ОСОБА_1