ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року Справа № 910/20487/13
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого -Білошкап О.В.,
суддів -Ткаченко Н.Г.,
Удовиченка О.С.,
за участю представників сторін:

ПАТ "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" - Мотузюк Б.М.,

ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" - Гижка О.Л., Мосійчук Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.08.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.10.2016 у справі №910/20487/13 за заявою Приватного акціонерного товариства "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВС Логістік Парк" та Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів в межах справи № 910/20487/13 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиролоптфармторг" про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВС Логістік Парк", -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2016 (суддя Пасько М.В.) відмовлено Приватному акціонерному товариству "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" у задоволені заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів в межах справи № 910/20487/13 про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВС Логістік Парк".

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.10.2016 (колегія суддів: Сотніков С.В. - головуючий, Разіна Т.І., Пантелієнко В.О.) апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.08.2016 у справі № 910/20487/13 залишено без змін.

Приватне акціонерне товариство "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.08.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.10.2016 та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення та неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Білошкап О.В., вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.06.2016 Приватне акціонерне товариство "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" звернулось до Господарського суду міста Києва в межах справи про банкрутство ТОВ "АВС Логістік Парк" з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів з відстрочкою платежу № 676-Д/2011 від 07.12.2011, який був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВС Логістік Парк" та Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України".

Відмовляючи в задоволенні даного позову, суд першої інстанції послався на відсутність підстав для визнання недійсним вказаного договору купівлі-продажу цінних паперів від 07.12.2011, передбачених нормами цивільного законодавства, зокрема, ст. 232 Цивільного кодексу України.

Переглянувши справу в апеляційному порядку відповідно до ст. 101 ГПК України, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, пославшись при цьому на необґрунтованість та непідтвердженість належними доказами доводів, викладених в заяві про визнання договору недійсним.

Однак, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає висновки судів попередніх інстанцій передчасними, оскільки вони зроблені без повного та всебічного дослідження всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення вказаним вимогам закону не відповідають.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2013 порушено провадження у справі № 910/20487/13 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "АВС Логістік Парк".

Постановою Господарського суду міста Києва від 28.07.2015 визнано боржника банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Зубка А.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 визнано кредиторами Товариства з обмеженою відповідальністю "АВС Логістік Парк":

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Стиролоптфармторг" на суму 592.585,76 грн., з яких: 5.735, 00 грн. - вимоги першої черги, 586.850,76 грн. - вимоги четвертої черги;

- Публічне акціонерне товариство "Фармак" на суму 11.435.415, 49 грн., з яких: 1.147, 00 грн. - вимоги першої черги, 11.434.268, 49 грн. - вимоги четвертої черги;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Мітек" на суму 1.242.257,13 грн., з яких: 1.147, 00 грн. - вимоги першої черги, 1.186.110, 13 грн. - вимоги четвертої черги, 55.000, 00 грн. - вимоги шостої черги;

- Приватне акціонерне товариство "Лекхім " на суму 2.007.273,73 грн., з яких: 1.147, 00 грн. - вимоги першої черги, 1.935.643, 33 грн. - вимоги четвертої черги, 70.483,40 грн. - вимоги шостої черги;

- Орендне підприємство "Кримтеплокомуненерго " на суму 110.528, 54 грн., з яких: 1.147, 00 грн. - вимоги першої черги, 103.224, 43 грн. - вимоги четвертої черги, 6.157, 11 грн. - вимоги шостої черги;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "АВС Логістік Групп" на суму 5.899.515, 27 грн., з яких: 1.147, 00 грн. - вимоги першої черги, 5.898.368, 27 грн. - вимоги четвертої черги;

- Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" на суму 244.772.043,46 грн., з яких: 3.583,00 грн. - вимоги першої черги, 224.560.703, 75 грн. - вимоги четвертої черги, 20.207.756, 71 грн. - вимоги шостої черги;

- Приватне акціонерне товариство "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" на суму 1.610.998, 68 грн. - вимоги шостої черги;

- Акціонерне товариство "КРКА, фармацевтичний завод, д.д. Ново місце" на суму 30.049.676,19 грн. - вимоги шостої черги;

- Приватне підприємство "ОККО-Бізнес" на суму 117.330, 66 грн. - вимоги шостої черги;

- Публічне акціонерне товариство "Підприємство по виробництву медичних виробів із полімерних матеріалів "Гемопласт" на суму 1.524.784, 00 грн. - вимоги шостої черги;

- Відкрите акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" на суму 67.302, 02 грн., з яких: 1.218,00 грн. - вимоги першої черги, 63.496, 83 грн. - вимоги четвертої черги, 2.587, 19 грн. - вимоги шостої черги;

затверджено реєстр вимог кредиторів на загальну суму 299.429.710, 93 грн.;

окремо внесені, вимоги Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на суму 73.462.359, 00 грн., як такі, що забезпечені заставою майна банкрута.

Частиною першою статті 15 ЦК передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до частин першої, другої та дев'ятої статті 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею; вимоги кожної наступної черги задовольняються у міру надходження на рахунок коштів від продажу майна банкрута після повного задоволення вимог попередньої черги, крім випадків, установлених цим Законом; погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.

Частинами четвертою - шостою статті 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що конкурсні кредитори мають на зборах кредиторів кількість голосів, пропорційну сумі вимог кредиторів, включених до реєстру вимог кредиторів, та кратну одній тисячі гривень. Під час визначення кількості голосів кредиторів з правом вирішального голосу не враховуються суми неустойки (штрафу, пені), інші фінансові санкції, моральна шкода, судовий збір у справі про банкрутство, заявлені або сплачені кредиторами в провадженні у справі про банкрутство. До компетенції зборів кредиторів належить прийняття рішення про: визначення кількісного складу та обрання членів комітету кредиторів; дострокове припинення повноважень комітету кредиторів або окремих його членів; схвалення плану санації боржника в процедурі розпорядження майном; інші питання, передбачені цим Законом. На час дії процедур банкрутства збори кредиторів обирають комітет кредиторів у складі не більше ніж сім осіб. Вибори комітету кредиторів проводяться відкритим голосуванням більшістю голосів присутніх на зборах кредиторів, визначених відповідно до частини четвертої цієї статті. Кредитор, що має двадцять п'ять і більше відсотків голосів, автоматично включається до складу комітету кредиторів. Під час проведення процедур банкрутства інтереси всіх кредиторів представляє комітет кредиторів, утворений відповідно до цього Закону.

Отже, позивач у спорі з боржником про визнання недійсним договору, укладеного до порушення справи про банкрутство, який є кредитором у справі про банкрутство, має право звернутися з позовом про визнання договору недійсним відповідно до ст. 215 ЦК України, оскільки збільшення вимог інших кредиторів за незаконними договорами прямо порушує цивільне право позивача на задоволення його вимог, а також, майнові інтереси позивача.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.06.2015року у справі № 915/55/14.

Враховуючи те, що Приватне акціонерне товариство "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" визнано кредитором у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "АВС Логістік Парк", колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що ПрАТ "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" має право на звернення із заявою про визнання недійсним правочину боржника у даній справі, а обраний заявником спосіб захисту своїх прав кредитора не суперечить вимогам чинного законодавства.

Звертаючись із заявою про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів № 676-Д/2011 від 07.12.2011, який був укладений між боржником (покупець) та Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" (продавець), Приватне акціонерне товариство "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" послалось на те, що вартість предмету угоди купівлі-продажу (цінних паперів) на момент її укладення становила 0,00 грн., оспорюваний договір підписано директором боржника з перевищенням його повноважень, а оскільки зазначений договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, спірний правочин є фіктивним у відповідності до ст. 234 ЦК України, тому має бути визнаний судом недійсним на підставі ст.ст.203,215 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Зазначена норма кореспондується з положеннями частини першої статті 207 Господарського кодексу України, якою передбачено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, для визнання недійсним у судовому порядку правочину (господарського зобов'язання) необхідно встановити, що правочин не відповідає вимогам закону, або ж його сторонами (стороною) при укладенні було порушено господарську компетенцію.

Статтею 234 ЦК України передбачені правові наслідки фіктивного правочину.

Так, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, фіктивний правочин визнається судом недійсним, правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом оспорюваного договору є купівля-продаж цінних паперів - облігації відсоткові іменні Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВС-ЛТД" в кількості 95000 штук номінальною вартістю 1000 грн. загальною номінальною вартістю 95 000 000,00 грн. (пункт 3.1).

Відповідно до п. 3.1.7 за згодою сторін загальна вартість цінних паперів за цим договором становить 99 477 350,00 грн.

Покупець зобов'язується сплатити продавцю загальну вартість цінних паперів, зазначену в п. 3.1.7 цього договору на умовах відстроченого платежу, що визначені в п. 3.2. цього договору (пункт 3.1.10).

Відповідно до п. 3.2 договору сума кредиту 99 477 350,00 грн. з кінцевим строком погашення 05.03.2012.

Згідно з додатковою угодою № 1 від 22.02.2012, кінцевий термін погашення кредиту сторони визначили 06.02.2015.

Розглянувши заяву ПрАТ "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм", суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів з підстав, передбачених ст. 232 ЦК України.

При цьому, застосувавши вказані норми цивільного законодавства, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що звертаючись з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів на підставі ст.ст.203,215,234 ЦК України, ПрАТ "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" послалось на те, що вартість предмету угоди купівлі-продажу (цінних паперів) на момент її укладення становила 0,00 грн., а тому цей правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним та є фіктивним.

На підтвердження дійсної вартості предмету договору, заявник послався на Звіт про оцінку майна № 75-2/15 від 18.06.2015 та повторний Звіт про оцінку майна № 71-1/16 від 31.03.2016, складені оцінювачем ТОВ "Центр оцінки власності "Парето".

Окрім того, ПрАТ "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" вказувало на те, що оспорюваний договір підписано зі сторони боржника директором з перевищенням його повноважень, а тому у останнього не було необхідного обсягу цивільної дієздатності для укладення такого правочину.

Відмовляючи ПрАТ "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" в задоволенні заяви, суд першої інстанції послався на відсутність передбачених статтею 232 ЦК України підстав для визнання договору купівлі-продажу цінних паперів недійсним.

При цьому, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ПрАТ "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" в своїй заяві не посилалось на вимоги ст. 232 ЦК України, якою передбачені правові наслідки правочину, який вчинено у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною.

Переглянувши справу в апеляційному порядку відповідно до ст.ст.99,101 ГПК України, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання спірного договору купівлі-продажу цінних паперів № 676-Д/2011 від 07.12.2011, пославшись на те, що оспорюваний договір укладено генеральним директором Товариства з обмеженою відповідальністю "АВС Логістік Парк", повноваження якого визначені статутом товариства, відповідно до якого директор вирішує всі питання діяльності товариства, крім тих, які відносяться виключно до компетенції загальних зборів учасників (п. 7.10), в тому числі від імені товариства укладає правочини, договори (угоди) та вчиняє інші юридичні акти (7.14), а на виконання умов договору продавець надав у кредит грошові кошти та перерахував на рахунок покупця цінні папери, в свою чергу боржник як покупець отримав у власність цінні папери загальною вартістю 99 477 350,00 грн.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що сторони виконали свої зобов'язання за оспорюваним договором, що спростовує доводи про фіктивність укладеного між сторонами договору купівлі-продажу цінних паперів.

Однак, ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції не були досліджені викладені в заяві доводи щодо дійсної вартості предмету договору (цінних паперів) та додані на їх підтвердження докази (звіти про оцінки майна) та, відповідно, їм не була надана належна правова оцінка.

Крім цього, суди попередніх інстанцій не перевірили, чи не були штучно створені вимоги ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" на підставі укладеного між банком та боржником спірного договору купівлі-продажу цінних паперів № 676-Д/2011 від 07.12.2011 з метою створення домінуючого кредитора у процедурі банкрутства, враховуючи те, що загальна вартість цінних паперів за цим договором становить 99 477 350,00 грн.

Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що висновок судів попередніх інстанцій щодо відсутності правових підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів є передчасним, зробленим без надання належного правового аналізу поданим доказам та при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, суди попередніх інстанцій припустились порушень норм процесуального права, а саме, ст. 43 ГПК України, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно ч.1 ст.1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до ч.1 ст.11110 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного та виходячи із меж перегляду справи касаційною інстанцією, встановлених ст. 111-7 ГПК України, відповідно до яких правова оцінка обставин та достовірності доказів є виключно прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що постанова Київського апеляційного господарського суду від 04.10.2016 та ухвала Господарського суду міста Києва від 11.08.2016 прийняті з порушенням норм чинного законодавства, тому підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до Господарського суду міста Києва .

При новому розгляді справи суду слід врахувати наведене, повно та всебічно перевірити дійсні обставини справи, дати належну оцінку зібраним по справі доказам, доводам та запереченням сторін і в залежності від встановленого та вимог чинного законодавства прийняти законне рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" задовольнити .

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.10.2016 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.08.2016 у справі №910/20487/13 скасувати.

Справу №910/20487/13 передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Головуючий: Білошкап О.В.
Судді:Ткаченко Н.Г.
Удовиченко О.С.