ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"02" березня 2017 р. Справа № 921/1025/15-г/18

Суддя Гирила І.М., розглянувши скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Адоніс" б/н від 17.02.2017 р. (вх. №6747 від 28.02.2017 р.) на дії Гусятинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції у Тернопільській області у справі

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Промтехсервіс Ко", вул. Набережно-Корчуватська, 136, оф. 4, м. Київ (поштова адреса: пр-т Возз'єднання, 15, оф. 501, м. Київ 160)

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Адоніс", вул. Залізнична, 47, м. Копичинці, Гусятинський район, Тернопільська область

про cтягнення заборгованості в загальній сумі 1 276 972,00 грн,

встановив:

В провадженні господарського суду Тернопільської області (суддя Охотницька Н.В.) знаходилась справа №921/1025/15-г/18 за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Промтехсервіс Ко", м. Київ, до відповідача - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Адоніс", м. Кипичинці, Гусятинський район, Тернопільська область, про стягнення заборгованості в загальній сумі 1 276 972,00 грн, з яких: 1 269 771,00 грн - основний борг, 7 201 грн -3% річних.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 22.10.2015 р. у справі №921/1025/15-г/18 позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Промтехсервіс Ко" задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Адоніс" на користь позивача 1 269 771 грн 00 коп. боргу, 7 201 грн 00 коп. 3% річних та 19 154 грн 58 коп. судового збору.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 27.11.2015 р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 "Адоніс" повернуто скаржнику без розгляду.

22.12.2015 р. господарським судом Тернопільської області, на підставі ст. 116 ГПК України, видано відповідний наказ.

22.02.2017 р. (згідно відтиску поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_2 "Адоніс", в порядку ст. 1212 ГПК України, ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", звернулося до господарського суду із скаргою б/н від 17.02.2017 р. (вх. №6747 від 28.02.2017 р.) на дії Гусятинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції у Тернопільській області, згідно якої просить:

- скасувати постанову Гусятинського РВ ДВС ГТУ юстиції у Тернопільській області про арешт рахунків від 01.11.2017 р., в частині накладення арешту на рахунок боржника ТОВ "Адоніс" та зняти арешт з рахунку ТОВ "Адоніс" МФО 380805, АТ "Райфайзен банк Аваль" у м. Києві, р/р 6.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Тернопільської області від 28.02.2017 р., відповідно до п. 2.3.47 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, зважаючи на те, що суддя Охотницька Н.В., яка розглядала справу № 921/1025/15-г/18, перебуває у відрядженні, для розгляду скарги ОСОБА_2" б/н від 17.02.2017 р. на дії органу ДВС було призначено повторний автоматизований розподіл даної справи, за результатами якого визначено суддю Гирилу І.М.

Згідно ст. 121-2 ГПК України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень.

Постановою Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" №14 від 26.12.2003 року (п.3) передбачено, що скарги на дії органів ДВС мають відповідати загальним вимогам щодо форми і змісту позовної заяви, передбаченим положеннями Господарського процесуального кодексу України. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Пленуму ВГС України №9 від 17.10.2012 р., "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", з наступними змінами та доповненнями (п.п. 9.9 п. 9 абз. 1).

В силу ст. 56 ГПК України, позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Частиною 1 пунктом 2 статті 57 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Належним доказом направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачеві у справі, з дотриманням вимог ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, є бланк опису вкладення, який згідно п. 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, які затверджені Постановою КМ України №270 від 05.03.2009 р., з наступними змінами та доповненнями, заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Разом з тим, Правилами надання послуг поштового зв'язку, передбачено, що підтвердженням надання послуг поштового зв'язку є документ (розрахунковий документ) встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг " форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція, тощо).

Із наведених норм вбачається, що належним доказом направлення саме копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачеві у справі може бути лише бланк опису вкладення, завірений відповідним відділенням зв'язку, разом з фінансовим чеком/квитанцією про відправлення.

Таким чином, долучені скаржником до матеріалів скарги б/н від 17.02.2017 р. лише оригінали фіскальних чеків № 1096 та № 1097 від 17.02.2017 р., за відсутності бланків опису вкладення, не можуть бути прийняті судом, як належні докази, які б свідчили про направлення на адресу стягувача та органу ДВС саме копії поданої господарському суду скарги б/н від 17.02.2017 р. та долучених до неї документів.

З огляду на наведене вище, скарга ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Адоніс" б/н від 17.02.2017 р. (вх. №6747 від 28.02.2017 р.) підлягає поверненню без розгляду.

Поряд із цим, суд вважає за доцільне зазначити, що виконання рішення, ухвали, постанови господарського суду є невід'ємною частиною судового процесу, господарській суди не порушують нове провадження за скаргою на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби. У звязку із цим відповідна скарга не підлягає оплаті судовим збором (пп. 9.3 п. 9 постанови Пленуму ВГС України №9 від 17.10.2012 р.).

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України "Про судовий збір".

Скарга на дії чи бездіяльність органів ДВС відсутня в переліку наведених в ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" документів та дій, за які справляється судовий збір при зверненні до господарського суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, для повернення зайво сплаченого згідно квитанції №21260221 від 20.02.2017 р. судового збору в сумі 1 600 грн скаржнику необхідно звернутися до суду із відповідним клопотанням.

Також, слід відзначити, що приписами статті 121-2 ГПК України, сторонам надано десятиденний строк на оскарження дій чи бездіяльності органів ДВС. При цьому законодавцем встановлено, що останній обчислюється протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Встановлений у частині першій статті 121-2 ГПК десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому, відповідно до вимог статті 53 ГПК, може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 57, 86, 121-2 ГПК України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Адоніс" б/н від 17.02.2017 р. (вх. №6747 від 28.02.2017 р.) та долучені до неї документи, в т.ч. квитанцію № 21260221 від 20.02.2017 р. про сплату судового збору в сумі 1 600 грн, всього на 9 арк., конверт, повернути без розгляду.

2. Ухвалу та додані до неї документи направити ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Адоніс", вул. Залізнична, 47, м. Копичинці, Гусятинський район, Тернопільська область.

Скаржник вправі повторно звернутися до суду із скаргою, усунувши недоліки, зазначені в ухвалі.

Суддя І.М. Гирила