ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2017 р. Справа № 925/1338/15

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Буднік А.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом гр. ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідачів:

- товариства з обмеженою відповідальністю «НВП Спецполімер», м. Черкаси, проспект Хіміків, 12, корпус 2;

- товариства з обмеженою відповідальністю «Де Люкс», м. Київ, вул. Осиповського, 3Б

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Державної реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, м. Черкаси, вул. Благовісна, 170

про визнання недійсним договору купівлі-продажу корпоративних прав, рішення загальних зборів та статуту товариства

за участю повноважних представників сторін:

позивача: ОСОБА_2 за нот. посвідченою довіреністю,

ОСОБА_3 за нот. посвідченою довіреністю;

відповідача (Спецполімер): ОСОБА_4 за довіреністю;

(ДеЛюкс): участі не брав;

третя особа: участі не брав.

Гр. ОСОБА_1 звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «НВП Спецполімер» та до товариства з обмеженою відповідальністю «Де Люкс» про:

- визнання недійсним договору купівлі-продажу корпоративних прав від 14.08.2014р., що укладений між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Де Люкс»;

- визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «НВП Спецполімер», що оформлено протоколом №11 від 14.08.2014р., додатком до протоколу №11 від 14.08.2014р. «Документ, що підтверджу правомочність прийняття рішення про внесення змін до установчих документів»;

- визнання недійсним Статуту товариства з обмеженою відповідальністю «НВП Спецполімер» в новій редакції, затверджений протоколом №11 від 14.08.2014р. -

з мотивів, що підписи позивача у вказаних документах є підробленими, участі у зборах і прийнятті рішень, в т.ч. про прийняття Статуту в новій редакції, він не приймав, наміру відчужувати свою частку у статутному фонді товариства не мав.

Судом перевірені доводи по справі 905/2145/14 (суддя Єфименко В.В.). Рішення суду апеляційним судом скасовано, провадження припинено з мотивів використання позивачем неналежного способу захисту порушеного права (том 3 а.с. 137-141).

Судом перевірені доводи касаційної інстанції при скасуванні попереднього рішення господарського суду в частині недотримання процедури скликання загальних зборів товариства, нечинності Статуту товариства, а також умови спірного договору від 14.08.2014р. купівлі-продажу корпоративних прав. Касаційна інстанція не припиняла провадження з мотивів наявного рішення суду у справі 905/2145/14 між тими ж сторонами з тих же підстав.

В судовому засіданні:

Представники позивача вимоги підтримали. Позовних вимог не змінювали, не доповнювали і не збільшували.

Вказують на порушення відповідачами приписів ЗУ «Про господарські товариства» в частині повідомлення про проведення загальних зборів, процедури скликання загальних зборів товариства (ст. 61), недотримання кворуму зборів та невірного визначення прав учасників, часток учасників.

Представники позивача вказують на відсутність в справі особистої заяви ОСОБА_1 на вихід з товариства. Така заява відсутня взагалі і ОСОБА_1 не подавав її товариству.

Представники позивача вказують, що на загальних зборах товариства від 14.08.2014р. не розглядалось питання проведення розрахунку з учасником при його виході з товариства.

Представники позивача вказують на невірні дані в спірних документах адреси учасників та паспортні дані позивача.

Представники позивача вказують на не проведений розрахунок з гр. ОСОБА_1 по його частці в майні товариства.

Натомість гр. ОСОБА_1 особисто в судовому засіданні 30 січня пояснив, що підписи у спірних документах схожі на його підпис. Даним позовом він захищає не корпоративне права, а своє право на продаж майна та активів товариства «Спецполімер».

Представник відповідача ТОВ «Спецполімер» вимоги заперечив. Підтвердив особисту участь позивача гр. ОСОБА_1 у загальних зборах товариства 14.08.2014р., особисте укладання ним правочину купівлі-продажу корпоративних прав від 14.08.2014р. із ТОВ «Де Люкс». У задоволенні позову просить відмовити повністю.

Представник Відповідача вказав, що позивачем не зазначено джерело походження поданих ним документів до позовної заяви на підтвердження своїх вимог. Копії документів не завірені належним чином.

Позивачем не оскаржені дії державного реєстратора стосовно внесення змін до статутних документів ТОВ «НВП Спецполімер».

Спірні документи, що оспорюються позивачем у суді, містять підписи гр. ОСОБА_1 і наявність підпису ним не спростована в належний спосіб.

14.04.2008р. господарським судом Черкаської області було прийнято рішення у справі №05/2429 (а.с. 41 том 1) та скасовані зміни до установчого договору про вступ ОСОБА_5 в склад учасників ТОВ «Спецполімер» та виділення їй частки в статутному фонді товариства. Тому гр. ОСОБА_5 не набула права на частку в майні товариства. Рішення набрало законної сили, але не реалізоване товариством «Спецполімер». Рішення суду чинне та обовязкове до виконання.

Оригінал Статуту товариства «Спецполімер» знаходиться у ОСОБА_1

Правомочність зборів підтверджена частками ОСОБА_1 і ОСОБА_6 у праві на майно 100%, і станом на 14.08.2014р. гр. ОСОБА_5 не набула права учасника товариства. Невнесення змін в Статут має розцінюватися лише як організаційний недолік товариства «Спецполімер», що не впливає на суть права позивача.

Представником відповідача вказано на необхідність застосування п. 2.14 рекомендацій президії ВГСУ від 28.12.2007р. №04-5/14 «Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин», в яких судам було розяснено, що якщо під час розгляду справи судом буде встановлено, що допущені акціонерним товариством порушення порядку персонального повідомлення акціонера не призвели до неможливості його участі у загальних зборах, а також у разі встановлення судом факту присутності акціонера на загальних зборах, зазначені порушення не є підставами для визнання рішень загальних зборів акціонерів недійсними.

Представник відповідача звертає увагу суду, що вимоги позову ґрунтуються лише на припущеннях гр. ОСОБА_1 та не мають на меті захисту корпоративних прав. В той же час Позивач (ОСОБА_1М.) самостійно визнав в судовому засіданні мету позову захист матеріальних прав, в тому числі і майна товариства «Спецполімер».

Представником відповідача звернута увага суду, що позивачем у позовній заяві взагалі не вказана норма матеріального права, яка порушена відповідачами і якою нормою права позивач захищає свій інтерес.

Представник відповідача ТОВ «Де Люкс» вимоги заперечив, підтримав позицію представника 1 відповідача та пояснив суду, що позивач ОСОБА_1 особисто прийняв участь в засіданні загальних зборів засновників з питань внесення змін до статуту ТОВ «НВП «Спецполімер» щодо зміни складу його учасників та особисто уклав правочин купівлі-продажу корпоративних прав від 14.08.2014р. із ТОВ «Де Люкс». У задоволенні позову просить відмовити повністю.

Представник третьої особи в засіданні участі не брав. Учасник був належно повідомлений судом про час і місце розгляду справи.

При повторному розгляді справи на запитання головуючого представники сторін заявили:

про відсутність будь-яких інших доказів на підтвердження своїх доводів і пояснень;

про відсутність потреби у витребуванні інших доказів від учасників провадження у справі та інших осіб;

про можливість завершення дослідження обставин справи.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

Рішенням загальних зборів учасників, що оформлено протоколом №1 від 06.12.2002р., було створено ТОВ «НВП Спецполімер» та затверджено його Статут, зареєстрований 26.12.2002р. за №9698 (а.с. 19 том 1).

Учасниками даного товариства зареєстровані ТОВ «Де Люкс» та громадянин України ОСОБА_1, частки яких визначені у рівних частинах у розмірі 50%.

Цим же рішенням зборів засновників від 06.12.2002р. директором ТОВ «НВП Спецполімер» обрано позивача гр. ОСОБА_1 (а.с. 15 том 1).

Позивач доводить, що 02.10.2003р. рішенням зборів учасників ТОВ «НВП Спецполімер» було змінено склад учасників товариства та включено до складу учасників нову особу - ОСОБА_5, якій кожен із засновників товариства передав по 15% від своєї частки. Тому внаслідок цих змін засновники ТОВ «Де Люкс» гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_1 стали володіти частками у розмірі 35%, а ОСОБА_5 - 30% в статутному фонді ТОВ «НВП Спецполімер» (протокол №5, а.с. 33 том 1).

На підставі рішення зборів учасників від 02.10.2003р. були зареєстровані 13.10.2003р. зміни до Статуту ТОВ «НВП Спецполімер» (а.с. 34 том 1) та викладено у новій редакції установчий договір товариства, який також зареєстровано 13.10.2003р.

14.04.2008р. господарським судом Черкаської області було прийнято рішення у справі №05/2429 (а.с. 41 том 1), яким визнано недійсним установчий договір ТОВ «НВП Спецполімер» у новій редакції, затверджений рішенням зборів учасників від 02.10.2003 року в частині закріплення за ОСОБА_5 частки в статутному фонді в розмірі 30%.

Позивачем у справі №05/2429 виступало ТОВ «Де Люкс». Рішення суду обґрунтовано тим, що набуття ОСОБА_5 права власності на 15% статутного капіталу ТОВ «НВП Спецполімер» за рахунок зменшення частки ТОВ «Де Люкс» є незаконним без укладення при цьому договору купівлі-продажу частки статутного капіталу, оскільки суперечить положенням чинного законодавства України.

З матеріалів даної справи вбачається, що ТОВ «НВП Спецполімер» постановою господарського суду Черкаської області від 16.08.2012р. у справі №05/5026/1144/2012 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, Однак постановою ВГСУ від 29.07.2014р. постанову господарського суду Черкаської області від 16.08.2012р. - скасовано, а провадження у справі про банкрутство - припинено.

Позивач ОСОБА_1 вказав, що після звернення його, як директора ТОВ «НВП Спецполімер», у жовтні 2014р. до державного реєстратора про внесення змін до відомостей про підприємство в частині припинення провадження у справі про банкрутство, йому стало відомо про те, що він вже не є учасником товариства.

При зверненні з позовом в суд позивач стверджує, що однією датою (14.08.2014р.) невідомою особою від імені ОСОБА_1 було підписано три документи, які він оскаржує одночасно - договір купівлі-продажу корпоративних прав від 14.08.2014р. із ТОВ «Де Люкс»; протокол №11 від 14.08.2014р. загальних зборів з додатком до протоколу №11 від 14.08.2014р.

Позивач самостійно вказує, що всі оскаржені документи, підписані від його імені, порушують його майнові права, оскільки його протиправно було позбавлено права власності на частку у статутному фонді ТОВ «НВП Спецполімер» і інакше, ніж через подання судового позову про визнання недійсними підроблених документів, у позивача немає іншого способу захисту та відновлення свого порушеного права.

Позивач вважає, що для визнання договору недійсним існують самостійні правові підстави, а решта позовних вимог є взаємоповязаними та похідними для доведення незаконності нової редакції Статуту із факту доведення незаконності рішень, викладених у протоколі від 14.08.2014р. із додатком до нього.

Суд вважає первинним документом у ланцюгу вчинених послідовних дій саме договір купівлі-продажу корпоративних прав від 14.08.2014р. (а.с. 78 том 1), на підставі якого стали можливі подальші дії по зміні учасників ТОВ «НВП Спецполімер» та реєстрації нової редакції Статуту товариства.

Зі змісту спірного договору купівлі-продажу корпоративних прав від 14.08.2014р. вбачається, що позивач ОСОБА_1 продав та передав відповідачу ТОВ «Де Люкс» свою частку в статутному капіталі ТОВ «НВП Спецполімер» в розмірі 50% - за 8 250 грн.

Пунктом 7 договору прямо передбачено, що кошти в сумі 8250 грн. сплачені ОСОБА_1 повністю до моменту підписання договору (а.с. 78 том 1).

Відповідачі (кожен окремо) категорично заперечують доводи позивача та просять в задоволенні позову відмовити.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності та за своїм внутрішнім переконанням, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з таких правових підстав та мотивів.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто зясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Позивач є фізичною особою та мав корпоративні права у статутному капіталі ТОВ «Спецполімер». Даних про реєстрацію позивача як субєкта господарювання - не надано. Діяльність позивача в реалізації корпоративних прав врегульована нормами ЦК та ГК України, ЗУ «Про господарські товариства».

Відповідачі є субєктами господарювання на ринку послуг в Україні. Їх діяльність регламентована приписами Конституції України, ЦК, ГК України, ЗУ «Про господарські товариства», «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

У відповідності до п. 4 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі в т.ч. справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Як пояснюють представники сторін та підтверджується документально матеріалами справи, у сторін відсутній оригінал договору купівлі-продажу корпоративних прав від 14.08.2014р, оскільки позивач доводить, що ним цей договір ним не укладався і не підписувався, а відповідачі втратили оригінал.

По питанню:

- визнання недійсним договору купівлі-продажу корпоративних прав від 14.08.2014р., що укладений між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Де Люкс»;

Позивач та його представники заперечують волевиявлення на укладення такого договору взагалі, оскільки це повязано з відступленням прав на управління товариством та розподіл прибутку товариства. Звертають увагу суду на досить занижену вартість, за яку були відступлені права за договором. В судовому засіданні гр. ОСОБА_1 особисто підтвердив, що підпис на документі схожий на його, але Позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу корпоративних прав від 14.08.2014р. з моменту його укладення з підстав, що цей договір ним не підписувався, про що вказано у тексті позовної заяви.

В ході розгляду справи представник позивача та позивач стверджують, що для виготовлення спірного договору було використано пустий бланк з оригінальним підписом ОСОБА_1, який він попередньо, але не для цієї мети, надав ОСОБА_6, який в даний час є одноосібним власником другого відповідача у справі та представником цих підприємств.

Представники Відповідачів, кожен окремо, вимоги позивача заперечили. Вказують на відсутність в позиції позивача посилань на норми матеріального права, які порушені при укладанні даного договору. На їх думку, позивач також не вказує, яке право він захищає. Але це не захист корпоративних прав, а права на майно та активи підприємства ТОВ «НВП Спецполімер».

Права учасника товариства викладені та чітко регламентовані в ст. 10 ЗУ «Про господарські товариства», в тому числі і вийти в установленому порядку з товариства та здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у

товаристві, в порядку, встановленому законом.

Відповідно до приписів ст. 53 ЗУ «Про господарські товариства» Учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства.

У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Позивач доводить, що всупереч положенням ст. 203 ЦК України при укладенні спірного договору було порушено її положення про те, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, а правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За клопотанням позивача судом було призначено судову експертизу, на вирішення якої поставлено такі питання:

- ким, ОСОБА_1 чи іншою особою, виконано підписи в графі «Продавець» на другій сторінці договору купівлі-продажу корпоративних прав від 14.08.2014р.?

- що було виконано раніше - друкований текст чи підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Продавець» на другій сторінці договору купівлі-продажу корпоративних прав від 14.08.2014р.?

Проведення судової експертизи - за погодженням сторін - доручено експертам НДЕКЦ при УМВС України в Кіровоградській області (25006, м. Кіровоград, вул. Жовтневої революції, 58).

18.01.2016р. суд отримав від експертної установи (НДЕКЦ при УМВС України в Кіровоградській області) повідомлення про неможливість проведення експертизи через неможливість надання судом відсутнього у сторін оригіналу договору купівлі-продажу корпоративних прав від 14.08.2014р., лише за яким можливе проведення експертизи (а.с. 65 том 2).

Оскільки доведення певних обставин може проводитись тільки певними доказами, слід вважати, що позивач не надав суду належних і допустимих доказів того, що договір купівлі-продажу корпоративних прав від 14.08.2014р. не був підписаний ним особисто.

В судовому засіданні гр. ОСОБА_1 особисто підтвердив, що підпис від його імені в тексті договору схожий на його підпис. В той же час він не доводить, що при підписанні спірного договору купівлі-продажу до нього застосований примус чи використаний негативний збіг обставин.

Ніякими належними доказами не доведено і обставину, що для виготовлення тексту спірного договору було використано чистий бланк із оригінальним підписом позивача проти його волі. Позивач ОСОБА_1 не зміг пояснити суду, чому у володінні ОСОБА_6, який від імені сторони-покупця ТОВ «Де Люкс» підписав спірний договір, опинився підписаний ОСОБА_1 чистий аркуш паперу та чому ОСОБА_1 не проконтролював долю цього аркуша з власним підписом, який міг бути використаний третіми особами протиправно.

Позивач заперечує проведення розрахунку за спірним договором. Суд звертає увагу застереження в договорі, що розрахунок за відчуження частки в статутному капіталі ОСОБА_1 отримав повністю.

Суд також не враховує і заяву гр. ОСОБА_1 про досить низьку ціну в 8250 грн. його частки в статутному капіталі товариства, тому що чинне законодавство не врегульовує мінімальну ціну частки при виході з товариства.

Оскільки п. 7 спірного договору містить умову про те, що кошти в сумі 8250 грн. за продаж частки у статутному фонді позивач ОСОБА_1 отримав до моменту підписання договору, то цю обставину слід вважати належним доказом факту повного та належного проведення розрахунку між сторонами договору. Факт непроведення розрахунку за спірним договором, про що також заявив позивач у позовній заяві, згідно положень чинного законодавства не може бути підставою для визнання договору недійсним. ЦК України не пов'язує таку обставину із підставами недійсності договору. При несплаті коштів за договором зацікавлена особа чи сторона договору може ставити лише питання про стягнення боргу, розірвання договору, чи застосовувати інші передбачені чинним законодавством та договором наслідки, але не визнавати договір недійсним.

Положення ЦК України про купівлю-продаж не містять вимоги про обов'язкове оформлення факту передачі грошових коштів в оплату товару за договором виключно у окремому письмовому документі (розписка, квитанція тощо).

У відповідності до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Умова п. 7 про підтвердження проведення між сторонами повного розрахунку за продану частку є істотною та спеціально обумовленою сторонами умовою у тексті спірного договору купівлі-продажу від 14.08.2014р.

Суд не приймає до уваги та не враховує при прийнятті рішення доводи представника позивача про те, що проставлена у спірному договорі печатка ТОВ «НВП Спецполімер» на підписі позивача ОСОБА_1 є доказом недійсності цього договору, бо печатка не могла знаходитися у володінні позивача на час укладення договору, а була у арбітражного керуючого цього товариства ОСОБА_7, тому що:

Позивач вказує, що на дату складення спірного договору купівлі-продажу 14.08.2014р. ОСОБА_1 був директором ТОВ «НВП Спецполімер». Однак за умовами спірного договору позивач виступав як фізична особа, підпис якої не вимагає засвідчення печаткою товариства, учасником якого ця особа є.

З якою метою на підписі ОСОБА_1 була проставлена печатка ТОВ «НВП Спец полімер» і ким це зроблено - пояснень та доказів у справі немає.

Чинний ЦК України не містить норми, згідно якої договір вважається недійсним, якщо підписи сторін не скріплені печатками. Відтиск печатки на договорі не розцінюється як істотна умова договору чи обовязків атрибут договору. Обставини нанесення відтиску печатки на спірному договорі не мають ніякого значення для предмету доказування за обставинами даної справи в частині вимог про недійсність договору.

Також не підтверджуються належними та допустимими доказами у справі доводи сторін про те, що спірний договір укладався заднім числом, його примірник оформлявся із відкритою датою і договір ніяк не міг бути складеним 14 серпня 2014р.

Позивач не надав доказів того, що 14.08.2014р. ОСОБА_1 був за межами України чи не міг прийняти участь у загальних зборах товариства чи підписати спірний договір, що обєктивно б унеможливлювало складення спірних документів 14.08.2014р. та прийняття ним особистої участі у загальних зборах товариства.

Не може бути підставою для визнання недійсним спірного договору купівлі-продажу від 14.08.2014 року невідповідність паспортних даних ОСОБА_1 його дійсному паспорту. Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні особисто підтвердив дійсність вказаних реквізитів його старого паспорту громадянина України. Згідно чинного законодавства дані паспорта сторони по договору не є істотними умовами для укладення правочину, а тому вони можуть взагалі не вказуватися у договорі. В ході розгляду справи судом зясовано, що достовірними є відомості про адресу проживання позивача ОСОБА_1, які внесені до договору і відповідають даним його паспорта на а.с. 51 том 1 (оборот).

Позивач особисто пояснив, що дані його паспорту в договорі вірні, але це був старий паспорт, який здано в паспортний стіл для отримання нового паспорта. Мотивів заміни паспорта позивач на назвав.

Станом на 14.08.2014 року чинною була редакція ч. 3 ст. 29 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», яка передбачала, що у разі внесення змін до установчих документів, які пов'язані із зміною складу засновників (учасників) юридичної особи, крім документів, які передбачені частиною першою цієї статті, додатково подається примірник оригіналу (ксерокопія, нотаріально засвідчена копія) одного із таких документів:

рішення про вихід юридичної особи із складу засновників (учасників);

заяви фізичної особи про вихід із складу засновників (учасників);

заяви, договору, іншого документа про перехід чи передачу частки учасника у статутному капіталі товариства;

рішення уповноваженого органу юридичної особи про примусове виключення засновника (учасника) із складу засновників (учасників) юридичної особи, якщо це передбачено законом або установчими документами юридичної особи.

Таким чином слід вважати, що у законодавстві станом на 14.08.2014 року відсутня норма з вимогами про обов'язкове нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу корпоративних прав. Відповідність спірного договору вимогам чинного законодавства перевіряється на момент його укладення (вчинення) згідно положень ст. 215 ЦК України.

Оцінюючи наявні у справі докази у їх сукупності, суд не вбачає підстав для оцінки договору купівлі-продажу корпоративних прав від 14.08.2014 року нікчемним чи визнання його недійсним.

На виконання вказівок постанови ВГС України у даній справі судом перевірено документи та дана правова оцінка зібраним та представленим у справу доказам в їх сукупності.

Так, постановою Київського апеляційного господарського суду у справі №925/2145/14 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «НВП «Спецполімер» рішення господарського суду Черкаської області скасовано і в позові відмовлено, оскільки позивач обрав неналежний спосіб захисту порушеного права.

- визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «НВП Спецполімер», що оформлено протоколом №11 від 14.08.2014р., додатком до протоколу №11 від 14.08.2014р. «Документ, що підтверджу правомочність прийняття рішення про внесення змін до установчих документів»;

Пунктом 2.14 рекомендацій президії ВГСУ від 28.12.2007р. №04-5/14 «Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин» судам розяснено, що якщо під час розгляду справи судом буде встановлено, що допущені акціонерним товариством порушення порядку персонального повідомлення акціонера не призвели до неможливості його участі у загальних зборах, а також у разі встановлення судом факту присутності акціонера на загальних зборах, зазначені порушення не є підставами для визнання рішень загальних зборів акціонерів недійсними.

Особистим письмовим поясненням від 28.01.2016р. позивач просить суд врахувати, що він не отримував повідомлення про скликання зборів на 14.08.2014р.; не писав заяву про вихід із товариства; не був присутнім на зборах 14.08.2014р., не укладав угоду про відчуження своєї частки і не отримував кошти за неї; всі підписи в оскаржених документах позивач вважає вчиненими за допомогою технічних засобів копіювання та проти своїх інтересів.

В якості доказу, що підписи на оскаржених документах не належать ОСОБА_1, позивач посилається на висновки судово-технічної експертизи від 20.11.2014р., які виконувалися в межах розслідування кримінальної справи (а.с. 65 том 1).

Однак за даним висновком експерт категорично ствердив про приналежність підпису ОСОБА_1 у графі «Голова зборів» додатку до протоколу №11 від 14.08.2014р., та про те, що підпис від імені ОСОБА_1 в колонці «Підпис» додатку до протоколу №11 від 14.08.2014р. виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням будь-якого дійсного підпису ОСОБА_1 (а.с. 70 оборот, том 1).

Однак суд не враховує цей доказ - висновки експертизи при прийнятті рішення, оскільки ця експертиза не призначалася судом в межах даної справи.

У сторін відсутній оригінал спірного протоколу №11 від 14.08.2014р. з додатком до протоколу №11 від 14.08.2014р. «Документ, що підтверджує правомочність прийняття рішення про внесення змін до установчих документів», а тому повторна експертиза підписів ОСОБА_1 на них є неможливою, оскільки саме з цих підстави призначена судом експертиза підпису ОСОБА_1 на договорі від 14.08.2014р. повернулася без виконання.

Мотиви передачі ОСОБА_6 чистих бланків з власним підписом.

Суд також відхиляє доводи позивача про те, що для виготовлення протоколу та додатку до протоколу №11 від 14.08.2014р. було використано пусті бланки із оригінальними підписами ОСОБА_1, оскільки позивач не може пояснити мету передачі третім особам чистих аркушів паперу з власним підписом.

Відсутність повідомлення позивача про проведення загальних зборів товариства.

Суд враховує присутність позивача на загальних зборах учасників ТОВ «НВП Спец полімер», і ця присутність є легітимною незалежно від отримання чи неотримання ним запрошення на збори, оскільки 1 підпис (підпис ОСОБА_1 у графі «голова зборів» додатку до протоколу №11 а.с. 74 том 1) за доводами позивача є дійсним і не спростований ним в належний спосіб. Позивач не довів належними доказами свою присутність в іншому місці в момент проведення загальних зборів товариства 14.08.2014р. крім того, законодавець не вимагає чіткого виконання алгоритму повідомлення учасників товариства про проведення загальних зборів, враховуючи всього двох учасників у товаристві «Спецполімер».

Президія ВГСУ від 28.12.2007р. надала розяснення №04-5/14 «Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин». Судам було розяснено, що якщо під час розгляду справи судом буде встановлено, що допущені акціонерним товариством порушення порядку персонального повідомлення акціонера не призвели до неможливості його участі у загальних зборах, а також у разі встановлення судом факту присутності акціонера на загальних зборах, зазначені порушення не є підставами для визнання рішень загальних зборів акціонерів недійсними.

Суд вважає, що такий же підхід може бути застосовано і до учасників товариства з обмеженою відповідальністю, оскільки виключення для цього законодавством не встановлені.

Таким чином рішення, оформлені протоколом загальних зборів №11 від 14.08.2014 року не можуть бути визнані недійсними лише з тих підстав, що у справі немає доказів отримання позивачем запрошення на ці збори.

Суд також відхиляє доводи позивача про те, що він ніколи не писав товариству заяву у про свій вихід, не подавав її товариству та не мав наміру здійснювати такі дії. Оскільки позивачу не вдалося довести належними доказами факт недійсності договору купівлі-продажу корпоративних прав, то немає підстав вважати, що цей договір не було правомірно реалізовано в подальшому шляхом виключення позивача із складу учасників товариства. Суд враховує презумпцію правомірності правочину (ст. 204 ЦК України). Сам договір може вважатися волевиявленням сторони на вихід з товариства з продажем (відступленням) своєї частки.

Суд враховує, якщо продаж частки в статутному фонді реалізується стороною (учасником) за договором купівлі-продажу, то цьому не повинна передувати ще й заява позивача про вихід із товариства та про його виключення, оскільки це різні (самостійні, окремі) шляхи для виходу із товариства.

Законодавець не ставить в пряму залежність неподання заяви про вихід з товариства з неможливістю продажу своєї частки учасником товариства. Законодавець не вказує на безумовне визнання недійсним протоколу загальних зборів товариства при відсутності повідомлення учасників товариства за 30 днів до проведення таких зборів.

Під час повторного судового розгляду господарським судом не добуто належних і допустимих доказів на підтвердження того, що договір купівлі-продажу корпоративних прав від 14.08.2014р. є недійсним, зокрема - з підстав підроблення його в частині підпису позивача ОСОБА_1

Також за наявними у справі матеріалами та без проведення експертизи не можна стверджувати про підробку рішення загальних зборів учасників ТОВ «НВП Спецполімер», оформленого протоколом №11 від 14.08.2014р., додатком до протоколу №11 від 14.08.2014р. «Документ, що підтверджує правомочність прийняття рішення про внесення змін до установчих документів». У позивача відсутні докази про те, що в рамках розслідування певної кримінальної справи було встановлено особу, яка підробила протоколи чи протиправно використала чисті бланки із підписами ОСОБА_1 для позбавлення його права на частку у статутному капіталі товариства і цю особу притягнуто до відповідальності.

Оскільки відсутні підстави для скасування судом рішень, оформлених протоколом №11 від 14.08.2014р., то нема й підстав для визнання недійсним Статуту ТОВ «НВП Спецполімер» в новій редакції, що затверджений протоколом №11 від 14.08.2014р.

Суд не приймає до уваги та не враховує при прийнятті рішення доводи позивача, що сукупність обставин у справі свідчить про сплановані дії проти позивача для позбавлення його права власності на частку у статутному капіталі ТОВ «НВП «Спецполімер». Такі доводи не є прямими доказами і знаходяться у площині припущень позивача щодо вчинення певних дій та настання певних обставин.

Однією із таких обставин позивач вважає протокол №31 від 11.08.2014р. (а.с. 59 том 1) в тексті якого є посилання на договір купівлі-продажу корпоративних прав від 14.08.2014р., про існування якого нікому не могло бути відомо станом на 11.08.2014 року.

Оскільки умисел третіх особі на заволодіння майном ОСОБА_1 станом на час розгляду справи не доведено вироком у кримінальній справі, то суд вважає будь-які пояснення сторін про причини появи у тексті протоколу №31 від 11.08.2014р. посилання на договір купівлі-продажу корпоративних прав від 14.08.2014р. - лише припущеннями, на чому не може базуватися судове рішення. Крім того, позивач не зміг достовірно пояснити суду джерело походження у нього протоколу №31 від 11.08.2014р., оскільки у пакеті документів, які у справу подавав державний реєстратор з реєстраційною справою, такий протокол відсутній.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Позивач не довів порушення своїх корпоративних прав відповідачами. Суд дійшов висновку про відмову позивачу в задоволенні позову.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на позивача та не стягувати з відповідачів.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 01.03.2017р.

Суддя Г.М. Скиба