УХВАЛА

27.02.2017Справа № 910/810/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно.УА"

до Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"

про стягнення 111 949 918,36 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Бітюкова І.В., за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно.УА" (далі - позивач) до Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (далі - відповідач) про стягнення 111 949 918,36 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.12.2014року між Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Зерно.УА» було укладено договір про надання комплексу послуг з перевантаження. На виконання умов договору, зокрема п. 2.3.3 договору, позивач протягом 2015 року надав відповідачу заявки на затвердження квоти на перевалку зерна, проте відповідач, отримавши вказані заявки від позивача не перевантажив жодної тонни зерна позивача, у зв'язку з чим останній нарахував та заявив до стягнення визначену у п. 5.7 договору договірну санкцію у розмірі 98308000,00 грн. За прострочення оплати вказаної договірної санкції позивач також нарахував та заявив до стягнення з відповідача 2828038,36 грн. 3% річних та 10813880,00 грн. інфляційних втрат.

17.01.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представник позивача подав заяву про уточнення дати підписання позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.2017 порушено провадження у справі № 910/810/17, розгляд справи призначено на 06.02.2017.

03.02.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представник позивача подав заяву про залишення позовної заяви без розгляду та повернення судового збору.

03.02.2017 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач зазначив, що позивачем не подавались відповідачу заяви у відповідності до п. 2.1.3 договору, оскільки листи, які надсилав позивач є лише листами про наміри співробітництва з відповідачем, що не містять всієї необхідної інформації, в тому числі посилання на договір, інформації яким транспортом зазначене зерно планує доставлятись на територію філій, об'єми поставки зазначеного зерна по днях, тощо. При цьому, відповідач звертає увагу, що в договорі ПАТ «ДПЗКУ» не було узгоджено розміри квоти замовника по кожному місяцю і у відповідності до п. 2.1.3 договору виконавець не затверджував квот замовника з об'єктивних причин. Крім того, відповідно до п. 2.1.27 договору, виконавець зобов'язаний гарантувати річний (протягом календарного року) об'єм перевантаження вантажу замовника в розмірі 1,5 млн. тонн при умові його (Вантажу) своєчасного надходження. Проте позивач не виявляв наміру здійснювати перевалку протягом січня-травня 2015 року, а лише звертався з листами щодо здійснення приймання-перевалки у червні-жовтні 2015 року. При цьому, на лист позивача, надісланий у листопаді 2015 року, відповідач повідомив, що має можливість здійснити перевалку 200000,00 тонн та запросив представника позивача для обговорення умов співробітництва. Позивачем не надано доказів того, що в нього дійсно у власності були зазначені об'єми зерна і що він здійснив перевалку в іншого суб'єкта господарювання, внаслідок чого зазнав збитків.

За позицією відповідача, що також викладена у відзиві на позовну заяву, по своїй суті обов'язок сплати договірної санкції за невиконання зобов'язань щодо перевантаження зерна не можна розцінювати як грошове зобов'язання в розумінні ст. 625 ЦК України. Також відповідач заявив про застосування строків позовної давності до вимог позивача про стягнення неустойки. З огляду на вищевикладене, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Враховуючи те, що представник позивача у судове засідання 06.02.2017 не з'явився, а також у зв'язку із невиконанням позивачем вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 17.01.2017 про порушення провадження у справі № 910/810/17, розгляд справи було відкладено на 27.02.2017.

24.02.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача було повторно подано заяву про залишення позовної заяви без розгляду та повернення судового збору.

У судове засідання 27.02.2017 представник відповідача з'явився та надав усні пояснення, представник позивача не з'явився.

Розглянувши у судовому засіданні заяви позивача про залишення позовної заяви без розгляду, суд відмовив у задоволенні вказаних заяв, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Сторони мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, оскаржувати судові рішення господарського суду в установленому цим Кодексом порядку, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом.

Сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідач має право визнати позов повністю або частково, а також має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати зустрічний позов.

Господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Згідно з ст. 81 ГПК України Господарський суд залишає позов без розгляду, якщо:

1) позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано;

2) у провадженні господарського суду або іншого органу, який діє в межах своєї компетенції, є справа з господарського спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав;

3) виключено;

4) позивач не звертався до установи банку за одержанням з відповідача заборгованості, коли вона відповідно до законодавства мала бути одержана через банк;

5) позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору;

6) громадянин відмовився від позову, який було подано у його інтересах прокурором.

Таким чином, можливість залишення позовної заяви без розгляду за заявою позивача, чинним ГПК не передбачено.

В свою чергу, залишення позовної заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду в зв'язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Проте, у судовому засіданні, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає залишенню без розгляду, враховуючи наступне.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про судове рішення» від 23 березня 2012 року N 6 передбачено, що рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Господарським судам слід виходити з того, що рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом. При цьому необхідно мати на увазі, що у відповідності зі статтею 43 ГПК України наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності, і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно з ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до п. 4.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова) при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК) господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 частини першої цієї статті можливо лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду (стаття 65 ГПК) або в порядку статті 38 названого Кодексу, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин. Отже, перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд зобов'язаний з'ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх поважність.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Слід також зазначити, що особи, що беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду її судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, вказаною у позовній заяві.

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про те, що позивач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, проте в судові засідання представник позивача жодного разу не з'явився, вимоги ухвал Господарського суду міста Києва від 17.01.2017 та від 06.02.2017 позивач не виконав.

Крім того, ухвалами Господарського суду від 17.01.2017 та від 06.02.2017 було зобов'язано сторін направити в судове засідання своїх представників, повноваження яких оформити відповідно до вимог ст. 28 ГПК України та надати належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують повноваження представників.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

З наведеного випливає, що чинним законодавством України на позивача покладено обов'язок доказування наявності обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та подання суду відповідних доказів, необхідних для всебічного розгляду справи.

Суд наголошує на тому, що встановити фактичні обставини справи у суду немає можливості, оскільки позивачем не надано того обсягу відповідних відомостей та доказів на їх підтвердження, які в порядку ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України необхідні для правильного та всебічного розгляду спору.

Суд також звертає увагу на те, що жодних заяв про витребування доказів в порядку ст. 38 Господарського процесуального кодексу України від позивача не надходило, інших об'єктивних причин, що перешкоджали виконанню вимог суду позивач не навів.

З огляду на викладене, у зв'язку з тим, що неявка представника позивача в судове засідання та невиконання позивачем вимог ухвал Господарського суду міста Києва від 17.01.2017 та від 06.02.2017 перешкоджає з'ясуванню судом всіх обставин справи, всебічному та об'єктивному розгляду справи та прийняттю правильного і обґрунтованого рішення в межах встановлених процесуальних строків, позов підлягає залишенню без розгляду, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, про залишення позову без розгляду виноситься ухвала, в якій можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 Кодексу.

Підстави повернення судового збору, яке здійснюється за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду, визначені частиною 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір". Зокрема, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача та неподанням заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподанням позивачем витребуваних судом матеріалів) (п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір").

У зв'язку з викладеним, витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 4 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, він має право знову звернутися з ним до господарського суду в загальному порядку.

Керуючись п. 5 ст. 81, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно.УА" до Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" про стягнення 111 949 918,36 грн. залишити без розгляду.

Суддя О.А. Грєхова