РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2017 р. Справа № 918/1217/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Тимошенко О.М.

судді Коломис В.В. ,

судді Огороднік К.М.

при секретарі Саган І.О.

за участю представників сторін:

від органу прокуратури - ОСОБА_1

від позивача 1 - ОСОБА_2

від позивача 2 - не з'явився

від відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу заступника прокурора Рівненської області на рішення господарського суду Рівненської області від 10.01.17 р. у справі № 918/1217/16

за позовом Заступник керівника Здолбунівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації та Костопільської районної державної адміністрації

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Костопільський комбінат будівельних матеріалів"

про повернення земельної ділянки площею 34 га вартістю 754,8 тис. гривень

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 10.01.2017 р. у справі № 918/1217/16 (суддя Марач В.В.) в позові відмовлено.

Мотивуючи прийняте рішення суд першої інстанції зазначив, що після припинення договору оренди землі відповідач не повернув земельну ділянку орендодавцеві чим порушив цивільні права та законні інтереси останнього, а відтак позов заступник керівника Здолбунівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації та Костопільської районної державної адміністрації грунтується на договорі та законі. Однак, розглянувши заяву відповідача про застосування строків позовної давності при вирішенні спору, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов подано після спливу трьохрічного строку позовної давності, а відтак в його задоволенні слід відмовити.

Прокурор в поданій апеляційній скарзі з рішенням місцевого господарського суду не погоджується та просить останнє скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права. Зокрема вказує, що відповідно до ст.ст. 316-319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та не може бути обмежений у здійсненні права власності. За умовами ст. 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Посилання суду на пропуск строку позовної давності вважає безпідставним, оскільки в даному випадку має місце "триваюче правопорушення", оскільки невиконання обов'язку орендаря щодо повернення земельної ділянки після закінчення дії договору оренди здійснюється безперервно. Відзначає, що судом не враховано обставин переривання строку позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України шляхом вчинення особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Таким діями на думку скаржника є деларування відповідачем заборгованості зі сплати орендної плати за земельну ділянку. Також про переривання строку свідчить продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами, по відношенню до якого встановлено термін дії договору оренди земельної ділянки. За наведених обставин просить задоволити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задоволити.

В судовому засіданні представник органу прокуратури підтримала викладені в апеляційній скарзі обставини.

Позивачем - Рівненською обласною державною адміністрацією письмового відзиву на апеляційну скаргу не подано. В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи прокурора та додатково зазначив, що право особи на власність підлягає захисту протягом всього часу наявності у цієї особи титулу власника, а тому висновок суду першої інстанції про сплив строку позовної давності є помилковим. Просить задоволити апеляційну скаргу.

Позивачем - Костопільською районною державною адміністрацією письмового відзиву на апеляційну скаргу не подано, явку представника в засідання не забезпечено.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу проти доводів апелянта заперечує. Відзначає, що до спірних правовідносин встановлюється загальна позовна давність, яка згідно зі ст. 257 ЦК України становить три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Матеріали справи свідчать, що з 02.10.2013 р. (момент закінчення договору оренди землі) відповідач порушує права позивачів не повертаючи земельну ділянку орендодавцю, і саме з цього моменту виникло право звернутися до суду з відповідним позовом. Натомість позов подано 08.11.2016 р., тобто поза межами трьохрічного строку позовної давності. Обставини щодо переривання строку позовної давності позивачами належним чином не доведені, а тому судом правомірно застосовано положення закону в частині застосування строків позовної давності та обгрунтовано відмовлено в задоволенні позову. Відтак, просить відмовити в задоволенні скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав викладені у відзиві заперечення.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та відзив на неї, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.04.2012 між Рівненською обласною державною адміністрацією, в особі голови Костопільської районної державної адміністрації, як Орендодавцем та товариством з обмеженою відповідальністю «Костопільський комбінат будівельних матеріалів», як Орендарем, на підставі розпорядження голови Рівненської обласної державної адміністрації № 166 від 06.04.2012, укладено договір оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 34 га, вартістю 754800 грн., що знаходиться за межами населеного пункту Великомидської сільської ради Костопільського району Рівненської області.

19.04.2012 вказаний договір зареєстровано в управлінні Держкомзему у Костопільському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №00466. Кадастровий номер земельної ділянки :02:006:0001.

19.04.2012 року між сторонами підписано акт приймання-передачі земельної ділянки.

Згідно п.8 даного договору оренди, останній укладено на термін дії спеціального дозволу на користування надрами (до 02.10.2013). Після закінчення строку дії договору, орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору письмово повідомити орендодавця про намір продовжити його дію.

Розпорядженням голови Рівненської обласної державної адміністрації №166 від 06.04.2012 року «Про надання земельної ділянки в оренду» ТзОВ «Костопільський комбінат будівельних матеріалів» земельну ділянку надано в оренду на строк дії спеціального дозволу на користування надрами №4800 від 03.12.2008 року (до 02.10.2013 року)

Матеріали справи свідчать, що спеціальний дозвіл на розробку Великомидського родовища базальтів №4800 виданий ТОВ «Костопільський комбінат будівельних матеріалів» 03.12.2008 на строк дії до 02.10.2013.

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" (надалі Закон) визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Така ж норма закріплена сторонами і в п.36 Договору оренди землі.

Таким чином з 02.10.2013 року Договір оренди землі від 19.04.2012 року, укладений між Рівненською обласною державною адміністрацією та товариством з обмеженою відповідальністю «Костопільський комбінат будівельних матеріалів», припинив свою дію.

Відповідно до статті 34 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Пунктом 21 Договору оренди землі передбачено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

З огляду на вищезазначене, з 02.10.2013 у відповідача виникло зобов"язання по поверненню орендодавцеві - Рівненській обласній державній адміністрації земельної ділянки загальною площею 34 га, вартістю 754 800 грн., яка знаходиться за межами населеного пункту Великомидської сільської ради, що була передана в оренду згідно договору оренди землі від 19.04.2012 №00466, у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Оскільки відповідач після припинення договору оренди землі вказану земельну ділянку орендодавцю не повернув чим порушив цивільні права та законні інтереси останнього, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позов заступник керівника Здолбунівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації, Костопільської районної державної адміністрації грунтується на договорі та законі.

Підставою для відмови місцевим господарським судом у задоволенні позовних вимог про повернення земельної ділянки став сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у справі.

Однак, колегія суддів вважає такий висновок помилковим з наступних підстав.

За умовами ст.ст. 316-319, 321 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та не може бути обмежений у здійсненні права власності. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчудження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України право власності на землю гарантується.

Як зазначається в п. 5.1 постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29.05.2013 р. № 10, у статті 268 Цивільного кодексу України наведено невичерпний перелік вимог, на які позовна давність не поширюється. У частині другій цієї статті передбачено, що законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність. Але в деяких випадках позовна давність не може поширюватись і на інші категорії вимог, хоча про це прямо і не зазначено в законі.

Так, позовна давність не може поширюватися на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядженні своїм майном (ст. 391 ЦК України), оскільки в такому разі йде мова про так зване триваюче правопорушення. Отже, власник може пред'явити такий позов у будь-який час незалежно від того, коли почалося порушення його прав. Обов'язковою умовою негаторного позову є існування порушення прав власника на час пред'явлення такого позову. Водночас у відповідних випадках судам слід враховувати правила про набувальну давність, передбачені статтею 344 ЦК України.

Виходячи з наведеного, право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у цієї особи титулу власника, в даному випадку держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації.

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Однак, порушення права державної власності на землю є триваючим і відбувається по цей час, чим об'єктивно порушуються права власника в користуванні та розпорядженні своїм майном.

Матеріали справи свідчать, що відповідач визнає утримання спірної земельної ділянки. При цьому колегією суддів відмічається, що хоча позивачі прямо і не посилаються на положення ст. 391 ЦК України та не визначають вказаний позов негаторним, однак це прямо випливає із суті вимог. Оскільки усунення перешкод у здійсненні правом власності (користування та розпорядження) може відбуватися шляхом зобов'язання винної сторони повернути земельну ділянку власнику.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд помилково застосував до спірних правовідносин правила позовної давності та відповідно безпідставно відмовив в задоволенні позову.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Рівненської області від 10.01.2017 року зі справи № 918/1217/16 підлягає скасуванню з підстав порушення норм матеріального права з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати за розгляд спору в судах першої та апеляційної інстанції покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103 п. 4 ч. 1 ст. 104, ст. 105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу заступника прокурора Рівненської області від 23.01.2017 р. № 05/2-38вих.-17 задоволити.

2. Рішення господарського суду Рівненської області від 10.01.2017 р. у справі № 918/1217/16 скасувати. Прийняти нове рішення.

Позов задоволити.

Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю "Костопільський комбінат будівельних матеріалів" повернути Рівненській обласній державній адміністрації за актом приймання-передачі земельну ділянку загальною площею 34 га, вартістю 754800 грн., яка знаходиться за межами населеного пункту Великомидської сільської ради, що була перепдана в оренду згідно договору оренди землі від 19.04.2012 р. № 00466, укладеного між Рівненською обласною державною адміністрацією в особі голови Костопільської райдержадміністрації та товариством з обмеженою відповідальністю "Костопільський комбінат будівельних матеріалів", у стані, не гіршому, порявняно з тим, в якому вона була передана в оренду.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Костопільський комбінат будівельних матеріалів" (35000, Рівненська область, м. Костопіль, вул. Дружби, 1, ) на користь Прокуратури Рівненської області (33028, м. Рівне, вул. 16 Липня, 52, ) - 1378,00 грн. витрат по сплаті судового збору за розгляд спору в суді першої інстанції та 1515,80 грн. витрат по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги.

3. Господарському суду Рівненської області на виконання постанови видати наказ.

4. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Огороднік К.М.