ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2017 р. Справа № 921/1068/15-г/4

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді: Якімець Г.Г.,

суддів: Бонк Т.Б., Мирутенко О.Л.,

при секретарі судового засідання Федорів Н.В.,

за участю представників:

від позивача (скаржника) ОСОБА_1

від відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

від третіх осіб не зявились

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 районного споживчого товариства, вих.№2/275 від 16 січня 2017 року

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 03.01.2017 року (суддя Шумський І.П.)

у справі №921/1068/15-г/4

за позовом ОСОБА_4 районного споживчого товариства, смт. Підволочиськ Тернопільської області

до відповідача ОСОБА_4 селищної ради, смт. Підволочиськ Тернопільської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5, смт. Підволочиськ Тернопільської області

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

№1 ОСОБА_6, смт. Підволочиськ Тернопільської області

№2 ОСОБА_7, смт. Підволочиськ Тернопільської області

№3 ОСОБА_8, смт. Підволочиськ Тернопільської області

№4 ОСОБА_9, с. Богданівка Підволочиського району Тернопільської області

№5 ОСОБА_10, смт. Підволочиськ Тернопільської області

№6 ОСОБА_11, смт. Підволочиськ Тернопільської області

№7 ОСОБА_12, м. Волочиськ Хмельницької області

№8 ОСОБА_13, с. Чернилівка Підволочиського району Тернопільської області

№9 ОСОБА_14, смт. Підволочиськ Тернопільської області

№10 ОСОБА_15, смт. Підволочиськ Тернопільської області

№11 ОСОБА_16, с.Богданівка Підволочиського району Тернопільської області

№12 ОСОБА_17, с. Жеребки Підволочиського району Тернопільської області

№13 ОСОБА_18, смт. Підволочиськ Тернопільської області

про визнання недійсним рішення ОСОБА_4 селищної ради №1694 від 17.09.2015 року

в с т а н о в и в :

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 03.01.2017 року припинено провадження у справі №921/1068/15-г/4 за позовом ОСОБА_4 районного споживчого товариства до ОСОБА_4 селищної ради; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5; треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 про визнання недійсним рішення ОСОБА_4 селищної ради №1694 від 17.09.2015 року.

Ухвала суду мотивована тим, що спір про визнання недійсним рішення ОСОБА_4 селищної ради №1694 від 17.09.2015 року «Про скасування рішення виконавчого комітету селищної ради народних депутатів від 12.12.1996 року №153 «Про визнання права власності на будівлі, які належать ОСОБА_4 райСТ»» є публічно-правовим та підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства. В ухвалі місцевий господарський суд зазначив, що беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного зясування всіх обставин у справі і обовязок субєкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу господарського судочинства, який полягає у змагальності сторін, господарський суд не може розглянути дану справу, не віднесену до його юрисдикції, а відтак не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції та ст.6 Конституції України, у звязку з чим, дійшов висновку,що спір про визнання недійсним рішення ОСОБА_4 селищної ради №1694 від 17.09.2015 року не підвідомчий господарським судам України, у звязку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку, що провадження у даній справі в цій частині підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України, у зв'язку з непідвідомчістю даного спору господарським судам України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_4 районне споживче товариство подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 03.01.2017 року у справі №921/1068/15-г/4 та передати справу на розгляд господарського суду Тернопільської області. Зокрема, зазначає, що такі категорії спорів як визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування з питань, що порушують право власності особи, що є предметом в даній справі, підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства. Поряд з цим, зазначає, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед субєктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій, що є відсутнім в даному спорі. Апелянт також вказує, що в даній справі ним оскаржується незаконність рішення селищної ради, яке порушує стабільність цивільно-правових відносин щодо права власності, відтак, такий спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

З урахуванням ч.7 ст.81-1 ГПК України та клопотання відповідача, фіксація судового процесу здійснювалась за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Представник позивача (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задоволити в повному обсязі: скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 03.01.2017 року у справі №921/1068/15-г/4 та передати справу на розгляд місцевого господарського суду.

Представники відповідача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечили, просили оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу (б/н від 27 лютого 2017 року). Зокрема, зазначали, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що спір про визнання недійсним рішення ОСОБА_4 селищної ради №1694 від 17.09.2015 року підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, зважаючи на субєктний склад сторін у справі, однією з яких є орган місцевого самоврядування як субєкт владних повноважень та предмет позовних вимог, яким є визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування як акту індивідуальної дії, також зважаючи на відсутність в діях відповідача щодо прийняття оскарженого акту ознак повязаності з відносинами у сфері господарювання, про що також вказано і у постанові суду касаційної інстанції в даній справі.

Треті особи в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленнями про вручення копії ухвали суду від 13.02.2017 року та витягом з реєстру поштових відправлень суду від 15.02.2017 року (арк. арк. справи 7-20, 48 том IV).

Оскільки явка третіх осіб в судове засідання не визнавалась обовязковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за їх відсутності.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 12 грудня 1996 року виконавчим комітетом ОСОБА_4 селищної ради прийнято рішення №153 «Про визнання права власності на будівлі, які належать ОСОБА_4 РайСТ», відповідно до якого, а саме: п.1 вирішено визнати право власності на будівлі споживчої кооперації на території селища ОСОБА_4, які знаходяться на балансі ОСОБА_4 РайСТ (згідно списку, що додається) в тому числі й ринок зі всіма будівлями (п.26 додатку до рішення №153 від 12.12.1996 року), поряд з тим, згідно з п.2 вказаного рішення дозволено ОСОБА_4 РайСТ виготовити всі необхідні документи на право власності на кожен об'єкт з видачею свідоцтва на кожен з них.

17 квітня 2015 року ОСОБА_4 селищною радою у відповідь на звернення підприємців селищного ринку щодо необхідності створення тимчасової контрольної комісії селищної ради, з метою врегулювання спірної ситуації на ринку та приведення до вимог чинного законодавства України ринкової торгівлі по вул. Шевченка, 8 та з врахуванням пропозицій профільних комісій селищної ради, прийнято рішення №1576 «Про заяву підприємців селищного ринку», у відповідності до п.1 якого вирішено створити тимчасову контрольну комісію селищної ради щодо вивчення ситуації на ринку по вул. Шевченка, 8.

17 вересня 2015 року ОСОБА_4 селищною радою, з урахуванням звіту тимчасової контрольної комісії селищної ради (щодо вивчення ситуації на ринку по вул. Шевченка, 8 в смт. Підволочиськ) «Про виконану роботу станом на 15.09.2015 року», керуючись п.15 ч.1 ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», прийнято рішення №1694 «Про скасування рішення виконавчого комітету селищної ради народних депутатів від 12 грудня 1996 року №153 «Про визнання права власності на будівлі, які належать ОСОБА_4 РайСТ», яким постановлено: 1). Рішення виконавчого комітету селищної ради народних депутатів від 12 грудня 1996 року №153 «Про визнання права власності на будівлі, які належать ОСОБА_4 РайСТ» скасувати. 2). Продовжити повноваження тимчасової контрольної комісії селищної ради щодо вивчення ситуації на ринку по вул. Шевченка, 8.

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 районне споживче товариство звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_4 селищної ради про визнання недійсними рішень ОСОБА_4 селищної ради: №1694 від 17.09.2015 року «Про скасування рішення виконавчого комітету селищної ради народних депутатів від 12 грудня 1996 року №153 «Про визнання права власності на будівлі, які належать ОСОБА_4 РайСТ»; та №1576 від 17.04.2015 року «Про заяву підприємців селищного ринку». Позовні вимоги обґрунтовано тим, що прийняттям спірних рішень відповідачем порушено право власності позивача, поряд з цим, приймаючи спірні рішення селищна рада вийшла за межі своїх повноважень.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 11.01.2016 року по справі №921/1068/15-г/4 позов ОСОБА_4 РСТ задоволено частково: визнано недійсним рішення ОСОБА_4 селищної ради №1694 від 17 вересня 2015 року «Про скасування рішення виконавчого комітету селищної ради народних депутатів від 12 грудня 1996 року №153 «Про визнання права власності на будівлі, які належать ОСОБА_4 райСТ»». В частині вимоги позивача про визнання недійсним рішення ОСОБА_4 селищної ради №1576 від 17.04.2015 року «Про заяву підприємців селищного ринку» - суд відмовив.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 29.03.2016 року в даній справі вказане вище рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови в позові (щодо вимоги позивача про визнання недійсним рішення ОСОБА_4 селищної ради №1576 від 17.04.2015 року «Про заяву підприємців селищного ринку») та в цій частині припинено провадження у справі. В решті (щодо задоволення позовної вимоги про визнання недійсним рішення ОСОБА_4 селищної ради №1694 від 17 вересня 2015 року) рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.10.2016 року постанову апеляційного суду та рішення місцевого суду скасовано в частині задоволення позову про визнання недійсним рішення ОСОБА_4 селищної ради №1694 від 17 вересня 2015 року «Про скасування рішення виконавчого комітету селищної ради народних депутатів від 12 грудня 1996 року №153 «Про визнання права власності на будівлі, які належать ОСОБА_4 райСТ»» та розподілу судових витрат, а справу №921/1068/15-г/4 в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

У постанові Вищий господарський суд України зазначив, що виходячи з суб'єктного складу сторін у справі, однією з яких є орган місцевого самоврядування як суб'єкт владних повноважень, й предмету позовних вимог, якими є визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування як акту індивідуальної дії, та відсутністю в діях відповідача щодо прийняття оскарженого акту ознак пов'язаності з відносинами у сфері господарювання, судам слід було розглянути питання щодо підвідомчості спору господарським судам.

Відповідно до ч.1 ст.111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Під час нового розгляду справи №921/1068/15-г/4 в частині позовної вимоги про визнання недійсним рішення ОСОБА_4 селищної ради №1694 від 17 вересня 2015 року, ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 03 січня 2017 року провадження у справі припинено на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України, у звязку з непідвідомчістю даної справи господарським судам України.

Згідно з ст.6 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Підвідомчість це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції (ст.12 ГПК України).

Відповідно до ст.12 ГПК України господарським судам не підвідомчі, зокрема, спори, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів.

У п.17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 24 жовтня 2011 року «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» розяснено, що до компетенції господарських судів не відноситься розгляд справ у спорах: а) про оскарження нормативно-правових актів, ухвалених суб'єктом владних повноважень, яким останній зобов'язує суб'єкта господарювання вчинити певні дії, утриматись від вчинення певних дій або нести відповідальність; б) про оскарження суб'єктом господарювання дій (бездіяльності) органу державної влади, органу місцевого самоврядування, іншого суб'єкта владних повноважень, їхньої посадової чи службової особи, що випливають з наданих їм владних управлінських функцій, якщо ці дії (бездіяльність) не пов'язані з відносинами у сфері господарювання; в) між суб'єктами владних повноважень з приводу їхньої компетенції у сфері управління; г) з приводу укладання та виконання адміністративних договорів; д) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Разом з тим, згідно з п.1 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Так, у відповідності до п.1 ч.1 ст.17 КАСУ до юрисдикції адміністративних судів віднесені публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Одночасно, у п.12 (абз.3) постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №8 від 20 травня 2013 року «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» розяснено, що земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності, належать до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Термін «субєкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.3 КАСУ).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Звертаючись до суду з позовною вимогою про визнання недійсним рішення ОСОБА_4 селищної ради №1694 від 17.09.2015 року, позивач посилається, зокрема, на те, що оспорюване рішення прийнято відповідачем без жодних мотивів чи обґрунтування невідповідності законодавству та в порушення Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» і всупереч судовій практиці Конституційного Суду України; відповідачем не дотримано визначеної законом процедури ухвалення та підписання зазначеного рішення; крім того, вказує, що звіт тимчасової контрольної комісії селищної ради, як підстава прийняття оскаржуваного рішення, стосується лише ринку по вул. Шевченка 8, смт. Підволочиськ, тоді як скасованим рішенням виконавчого комітету селищної ради народних депутатів від 12 грудня 1996 року №153 «Про визнання права власності на будівлі, які належать ОСОБА_4 РайСТ» визнано право власності на 27 об'єктів нерухомого майна, 21 з яких уже відчужено РайСТ у різні роки, тобто вказане рішення, як ненормативний акт індивідуальної дії, вичерпав свою дію його виконанням.

Рішення органу місцевого самоврядування №1694 від 17.09.2015 року, яке є предметом спору, прийнято відповідно до п.15 ч.1 ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», за змістом якого до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, вирішення питання скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень.

Відтак, при прийнятті оспорюваного рішення №1694 від 17.09.2015 року ОСОБА_4 селищна рада діяла як суб'єкт владних повноважень, а саме оспорюване рішення є актом індивідуальної дії, проте, не має ознак пов'язаності з відносинами у сфері господарювання. Наведене також вказано судом касаційної інстанції у постанові від 19.10.2016 року в даній справі.

З огляду на наведене, виходячи з суб'єктного складу сторін у справі, однією з яких є орган місцевого самоврядування як суб'єкт владних повноважень, й предмету позовних вимог, яким є визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування як акту індивідуальної дії, та відсутністю в діях відповідача щодо прийняття оскарженого акту ознак пов'язаності з відносинами у сфері господарювання, спір про визнання недійсним рішення ОСОБА_4 селищної ради №1694 від 17.09.2015 року, яким скасовано інше рішення селищної ради, є публічно-правовим та підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Зважаючи на все наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спір про визнання недійсним рішення ОСОБА_4 селищної ради №1694 від 17.09.2015 року не підвідомчий господарським судам України та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, з огляду на що місцевий господарський суд ухвалою від 03 січня 2017 року правомірно припинив провадження в даній справі.

Ухвала місцевого господарського суду прийнята у відповідності з вимогами діючого законодавства, а доводи скаржника про скасування наведеної вище ухвали є безпідставними.

Слід зазначити, що в іншій частині (щодо вимоги позивача про визнання недійсним рішення ОСОБА_4 селищної ради №1576 від 17.04.2015 року) справа на новий розгляд не передавалась.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги, у відповідності до ст.49 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.101, 102, 103, 105, 106 ГПК України, суд,

постановив:

Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 03.01.2017 року у справі №921/1068/15-г/4 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 районного споживчого товариства без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Матеріали справи №921/1068/15-г/4 повернути до Господарського суду Тернопільської області.

Повну постанову складено 06.03.2017 року

Головуючий-суддя: Якімець Г.Г.

Судді: Бонк Т.Б. Мирутенко О.Л.