ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2017р. Справа№ 914/3333/16

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Горецької З.В. за участю секретаря судового засідання Хороз І.Б., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Львівського міського комунального підприємства Львівводоканал, м. Львів

до відповідача Державного підприємства Львівський бронетанковий завод, м. Львів

про стягнення додаткової сплати за скид стічних вод з перевищенням допустимих забруднень в розмірі 48 446,76 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1-представник, довіреність від 06.10.2016 року

від відповідача: ОСОБА_2- представник (довіреність № 5 від 03.01.17р.)

Представнику позивача та відповідача роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Львівського міського комунального підприємства Львівводоканал, м. Львів, до відповідача: Державного підприємства Львівський бронетанковий завод, м. Львів, про стягнення додаткової сплати за скид стічних вод з перевищенням допустимих забруднень в розмірі 48 446,76 грн.

Ухвалою суду від 30.12.2016 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 24.01.2017 року. В судовому засіданні 24.01.17р. з підстав наведених в ухвалі суду розгляд справи на 14.02.17р. Ухвалою від 14.02.2017 мроку розгляд справи відкладено до 28.02.2017 року. Рух справи відображено в ухвалах суду.

Представник позивача в судове засідання зявився, підтримв позовні вимоги, просить суд задоволити позов.

23.01.2017р. за вх. № 2478/17 в канцелярію господарського суду від позивача поступив супровідний лист з додатками для долучення до матеріалів справи документів.

Відповідач в судове засідання зявився, відзив та витребуванні судом документи не подав, подав клопотання про розстрочення виконання судового рішення, визнає позовні вимоги та просить суд при винесенні рішення врахувати тяжке матеріальне становище та задоволити клопотання про розстрочення виконання судового рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Львівський бронетанковий завод» (надалі відповідач) користується послугами водопостачання та водовідведення і є абонентом ЛМКП «Львівводоканал» (надалі позивач). Відповідач здійснює, зокрема, скид стічних вод у систему каналізації м.Львова і сплачує за надані послуги на умовах визначених Договором від 20.08.2014 року №300254 (надалі договір), «Правилами приймання стічних вод підприємств у систему міської каналізації Львова» затвердженими рішенням виконкому Львівської міської ради від 18.09.2002 року №292, іншими чинними нормативно-правовими актами, які врегульовують дані правовідносини.

Згідно з Правилами (п.4.3.1) уповноваженим органом Львівського міськвиконкому стверджено Перелік підприємств, Дозвіл на скид для яких надається на підставі доведеного Ліміту на скид забруднювальних речовин в систему міської каналізації. Відповідач внесений у Перелік і перебуває у ньому під №701 як такий, що розробляє Проект ліміту (п.п.4.4.1, 4.4.1.1 Правил). Відповідно до Договору (п.2.2.1) та Правил (п.4.3.3) відповідач зобов»язаний розробити і погодити Проект ліміту і на його підставі до вилучення з Переліку отримувати Дозвіл на скид, та Ліміт на скид (п.4.5.2). Вказані вимоги відповідач виконав і йому доведено Тимчасовий Ліміт №584 на скид забруднювальних речовин у систему міської каналізації, в якому наведено максимально допустимі концентрації цих речовин, що можуть міститися у його стічних водах.

Відповідно до договору (п.2.2.7) і Правил (п.3.5.1) відповідач зобов»язаний здійснювати систематичний контроль за фактичними концентраціями забруднювальних речовин на своїх випусках стічних вод. Сф стоків у контрольних колодязях не повинні перевищувати встановлені ДК. Підприємства несуть відповідальність за перевищення Сф над ДК (п.п. 3.6, 3.6.3, 9.1 Правил).

На виконання договору (п.3.1.2) та Правил (п.п. 3.1.4, 3.2.4) позивачем в присутності відповідача здійснено відбір контрольної вибіркової проби стічних вод відповідача, про що складено АКТ №7927 від 05.09.2016 року.

На підставі аналізу даних Результату вимірювань №635 (головна проба) відповідно до правил (п.п.2.6, 3.2.6) водоканалом виявлено, що відповідач перевищив у стоках максимально дозволені (тимчасовий ліміт №635) значення ДК заліза та завислих речовин.

При виявлені перевищень якісних показників стічних вод, відповідно до Правил (п.п. 3.1.5, 9.2.2) та договору (п.п.4.8), водоканал зобов»язаний нарахувати додаткову плату, а відповідач зобов»язаний її сплатити. Згідно Розрахунку №6834/36 від 05.10.2016 року загальна сума додаткової плати становить 48 446,76 грн.

Згіно п.4.2 «Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стячних вод у системи каналізації населених пунктів», затвердженої наказом Держбуду україни від 19.02.2002 року №37, 20% плати за скид понаднормативних забруднень (32 781,23 грн.) перераховуються до утвореного в міському бюджеті фонду охорони навколишнього природного середовища.

На час розгляду справи відповідач не подав доказів погашення боргу, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив, позовні вимоги визнає, просить суд розстрочити виконання судового рішення.

В судовому засіданні представник відповідача підтвердив свою готовність виконати свої зобов»язання, що виникли за умовами п.4.8 договору №300254 від 20.08.2014 року, однак, не зможуть виконати це одномоментно, тому просить суд задоволити клопотання про розстрочення виконання судового рішення.

В даний час на ДП «Львівський БТЗ» склалася несприятлива фінансова ситуація. У процесі майбутнього примусового виконання рішення суду можливе накладення арешту на рахунки Державного підприємства «Львівський бронетанковий завод». Такий арешт заблокує господарську діяльність відповідача, що призведе до невиконання ним своїх господарських зобов»язань, в першу чергу перед Міністерством оборони України. Відповідно до постанови КМУ від 04.03.2015 року №83 «Про затвердження переліку об»єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави», ДП «ЛБТЗ» відноситься до об»єктів, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави у сфері оборони, а тому в умовах зовнішньої збройної агресії нормальне функціонування заводу, який забезпечує ремонт та відновлення бронетанкової техніки для потреб ЗСУ, є одним з пріоритетних завдань держави. Відповідач зазначає, що згідно умов державних контрактів, укладених між ДП «Львівський БТЗ» та Міністерством оборони України, встановлено, що при визначенні ціни договору, рівень прибутку у складі ціни не може перевищувати 1% витрат виконавця на купівлю комплектуючих виробів (напівфабрикатів), а також 15-20 відсотків решти витрат у складі виробничої собівартості робіт.

Відповідно, сума прибутку, яка закладена Міністерством оборони України (замовником) для Державного підприємства «Львівський БТЗ», є незначною. Такі обтяжливі для підприємства умови договорів призводять до того, що майже весь прибуток підприємства використовується на закупівлю комплектуючих і матеріалів для ремонту бронетанкової техніки, а також на виплату заборгованості по заробітній платі працівникам підприємства. Водночас, між ДП «Львівський БТЗ» та МО України укладено Державний контракт від 30.12.2016 року №342/3/5/16/101 на регламентований ремонт танків Т-72 та його модифікацій орієнтованою вартістю 763 534 915,12 грн. Кошти, які надійдуть на виконання цього правочину, підприємство планує використати, в тому числі, на погашення заборгованості перед своїми кредиторами. Як вбачається із змісту листів №34 від 04.01.2017 року, №71 від 11.01.2017 року, №81 від 13.01.2017 року, №83 від 13.01.2017 року ДП «Львівський БТЗ» акумулює всі свої сили задля покращення фінансового становища підприємства. Представник позивача в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання відповідача про рострочення виконання судового рішення терміном на 12 місяців.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, в тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно ст.193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, між позивачем та відповідачем виникли взаємні зобов»язання зі Договору №300254 на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до каналізаційної мережі.

Відповідач здійснює, зокрема, скид стічних вод у систему каналізації м.Львова і сплачує за надані послуги на умовах визначених Договором від 20.08.2014 року №300254 (надалі договір), «Правилами приймання стічних вод підприємств у систему міської каналізації Львова» затвердженими рішенням виконкому Львівської міської ради від 18.09.2002 року №292, іншими чинними нормативно-правовими актами, які врегульовують дані правовідносини

На виконання договору (п.3.1.2) та Правил (п.п. 3.1.4, 3.2.4) позивачем в присутності відповідача здійснено відбір контрольної вибіркової проби стічних вод відповідача, про що складено АКТ №7927 від 05.09.2016 року.

На підставі аналізу даних Результату вимірювань №635 (головна проба) відповідно до правил (п.п.2.6, 3.2.6) водоканалом виявлено, що відповідач перевищив у стоках максимально дозволені (тимчасовий ліміт №635) значення ДК заліза та завислих речовин.

При виявлені перевищень якісних показників стічних вод, відповідно до Правил (п.п. 3.1.5, 9.2.2) та договору (п.п.4.8), водоканал зобов»язаний нарахувати додаткову плату, а відповідач зобов»язаний її сплатити. Згідно Розрахунку №6834/36 від 05.10.2016 року загальна сума додаткової плати становить 48 446,76 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Згідно із ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Доказів наявності обставин зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобовязання відповідачем не подано.

Отже, відповідач своїх зобовязань не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобовязань.

Отже, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача становить 48 446,76 грн.

Крім того, відповідач просить суд розстрочити виконання рішення на 12 місяців, проти чого представник позивача не заперечив.

Згідно п.6 ст.83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Враховуючи обставини, викладені вище, суд дійшов до висновку, що дане клопотання слід задоволити та розстрочити виконання судового рішення згідно графіку, вказаного у клопотанні. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання відповідача.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Належних доказів наявності передбачених законом чи договором підстав для звільнення відповідача від відповідальності суду не надано.

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо обєктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а відповідач позовні вимоги не спростував, не подав доказів погашення боргу, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Львівського міського комунального підприємства Львівводоканал до Державного підприємства Львівський бронетанковий завод про стягнення додаткової сплати за скид стічних вод з перевищенням допустимих забруднень в розмірі 48 446,76 грн. є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Отже, судовий збір в розмірі 1 378,00 грн. слід покласти на відповідача в порядку ст.49 ГПК України, оскільки спір виник з його вини.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 43, 33, 43, 49, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Державного підприємства «Львівський бронетанковий завод» (79031, м. Львів, вул. Стрийська, 73; ) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» (79017, м.Львів, вул.Зелена,64, ЗКПО 03348471) 40 093,87 грн. додаткової плати за скид стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій забруднень, а також 1 378,00 грн. ( одну тисячу триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) судового збору.

3.Стягнути з Державного підприємства «Львівський бронетанковий завод» (79031, м. Львів, вул. Стрийська, 73; ) в доход міського бюджету львова (фонд охорони навколишнього природного середовища м.Львова, рахунок 0002 за кодом бюджетної класифікації: 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності», банк ГУДКУ у Львівській області, , код МФО 825014) нарахування в розмірі 8 352,89 грн. за скид наднормативних забруднень.

4. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Львівської області від 28.02.2017р. у справі № 914/3333/16 відповідно до графіку:

- до 30 березня 2017р. 8 352,89 грн. погасити в дохід міського бюджету Львова

- до 30 квітня 2017 р. 3 341,16 грн. та судовий збір в розмірі 1 378,00 грн.

- до 30 травня 2017 р. 3 341,16 грн.

- до 30 червня 2017 р. 3 341,16 грн.

- до 30 липня 2017 р. 3 341,16 грн.

- до 30 серпня 2017 р. 3 341,16 грн.

- до 30 вересня 2017 р. 3 341,16 грн.

- до 30 жовтня 2017 р. 3 341,16 грн.

- до 30 листопада 2017 р. 3 341,16 грн.

- до 30 грудня 2017 р. 3 341,16 грн.

- до 30 січня 2018 р. 3 341,16 грн.

- до 28 лютого 2018 р. 3 341,16 грн.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 02.03.2017 р.

Суддя Горецька З. В.