РІШЕННЯ

"24" лютого 2017 р.Справа № 921/100/17-г/16
Господарський суд Тернопільської області

у складі: судді Хоми С.О.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТОРЕКС-ТРЕЙД", вул. Січових Стрільців, 37-41, м. Київ, 04053.

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "БУМЕРАНГ", вул. Бережанська, 47, м.Тернопіль, 46027.

за участю представників:

позивача: не з'явився.

відповідача: не з'явився.

Технічна фіксація судового процесу у відповідності до ст.81-1 ГПК України не здійснювалась за відсутності представників сторін та відповідних клопотань.

Суть справи.

Хід розгляду справи відображений у відповідних ухвалах суду та протоколах судових засідань, які знаходяться в матеріалах справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "СТОРЕКС-ТРЕЙД", вул. Січових Стрільців, 37-41, м. Київ звернулось із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БУМЕРАНГ", вул. Бережанська, 47, м. Тернопіль про cтягнення 134237 грн. 60 коп. основного боргу, 429 грн. 81 коп. 3% річних, 6307 грн. 93 коп. пені.

В судове засідання представник позивача не з'явився. В судовому засіданні 13.02.2017 року повноважний представник позивача був повідомлений про відкладення розгляду справи на 24.02.2017 року на 09 год. 30 хв., що підтверджується протоколом судового засідання від 13.02.2017 року.

24.02.2017 року від позивача надійшло Клопотання № без номера від 20.02.2017 року про долучення документів до матеріалів справи.

В судове засідання представник відповідача не з'явився. Відповідач обґрунтований нормативно та документально підтверджений відзив на позов не подав, хоча судом було дотримано вимоги статті 64 Господарського процесуального кодексу України, своєчасно винесено і надіслано за вказаною в позовній заяві адресою відповідача: вул. Бережанська, 47, м.Тернопіль, 46027 ухвалу від 31.01.2017 року про порушення провадження у справі та призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду 13.02.2017 року і необхідні дії щодо підготовки справи до розгляду, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, відправленого 01.02.2017 року з відміткою про вручення його відповідачу 02.02.2017 року (повідомлення знаходиться в матеріалах справи).

Також повідомлення про вручення поштового відправлення (ухвали суду від 13.02.2017 року про відкладення розгляду справи на 24.02.2017 року на 09 год. 30 хв.), направлене відповідачу 15.02.2017 отримане останнім 16.02.2017 р. знаходиться в матеріалах справи.

Таким чином, суд вважає, що відповідач повідомлений про час і місце розгляду справи № 921/100/17-г/16 господарським судом Тернопільської області.

Крім того, відповідач будь-яких додаткових документів суду не надав, а тому згідно ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, суд встановив наступне.

22 грудня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СТОРЕКС-ТРЕЙД", надалі - Постачальник, з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю "БУМЕРАНГ", надалі - Покупець, з іншої сторони, було укладено договір поставки № БУР-22/12/15, згідно п.1.1. р.1 якого "Постачальник" зобов'язується поставити та передати у власність "Покупця", а "Покупець" зобов'язується прийняти і оплатити у повному обсязі нафтопродукти (надалі- Товар), на умовах визначених у цьому договорі.

Згідно п. 1.2 р. 1 договору найменування Товару зазначається у додатках та/або спеціфікаціях, та/або накладних на поставлений Товар.

Як визначається в п.п. 2.4.1 п. 2.4 р. 2 договору "Покупець" зобов'язався повністю здійснювати оплату усіх Товарів відповідно до умов цього договору (додатків (додаткових угод) до нього), а також реально та належним чином виконувати усі інші свої зобов'язання по оплаті за поставлений (переданий у власність) Товар.

Згідно п. 3.2 р. 3 договору Партія Товару кількість Товару, що поставляється за цим договором, яка визначена у відповідному Додатку до цього договору або замовленні "Покупця", погодженому з "Постачальником".

У відповідності до п. 4.2 р. 4 договору ціна (вартість) кожної окремої партії товару узгоджується Сторонами та визначається у відповідних додатках та/або специфікаціях, та/або накладних на переданий товар.

Згідно п. 4.6 р. 4 договору "Покупець" зобов'язався оплатити Товар на умовах 100% попередньої оплати Партії Товару протягом 1 дня з моменту виставлення відповідного рахунку "Постачальником", якщо інше не передбачено у додатках (додаткових угодах) до цього договору. Невиконання цього обов'язку "Покупцем" надає "Постачальникові" право відмовитися від виконання своїх обов'язків за цим договором повністю або частково (у тому числі відмовитися від передачі у власність (поставки) товару).

У п. 4.7 р. 4 договору визначається, що датою оплати Товару вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок "Постачальника".

У відповідності до п. 4.9 р. 4 договору оплата ціни (вартості) товару здійснюється лише у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок "Постачальника". Розрахунки за товар здійснюються в грошовій одиниці України гривні.

Згідно п. 9.1 р. 9 договору поставки № БУР-22/12/15 від 22.12.2015 року, цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення печатками Сторін і діє до 31 грудня 2015 року. Якщо за 30 діб до закінчення дії цього договору жодна із сторін не заявить про його розірвання або зміни, договір вважається продовженим на наступний календарний рік.

22 грудня 2015 року між Сторонами було складено Специфікацію № 1 , згідно якої сторони узгодили наступне:

1.Товар, що поставляється за даним Договором дизельне пальне належної якості;

2.Ціна на Товар, що відпускається за Договором є договірною або середньоринковою грн. за 1 літр;

3. Ціна на Товар змінюється після підписання сторонами нової Специфікації.

Також між сторонами до вказаного договору було укладено:

- Акт прийому-передачі № 1 від 22 грудня 2015 року за Договором поставки № БУР-22-12-15 від 22 грудня 2015 року;

- Додаток № 2 від 22.12.2015 р. "Перелік місць, у яких здійснюється відпуск товару покупцеві".

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на виконання взятих зобовязань за договором поставки № БУР-22/12/15 від 22.12.2015 року поставив відповідачу товар на підставі видаткових накладних :

-№ 988 від 20.05.2016 р. на суму 16999 грн. 99 коп;

-№ 989 від 20.05.2016 р. на суму 90087 грн. 60 коп;

-№ 990 від 20.05.2016 р. на суму 28200 грн. ;

- № 1092 від 25.05.2016 р. на суму 7950 грн., всього на загальну суму 143237 грн. 59 коп. (належним чином засвідчені копії видаткових накладних знаходяться в матеріалах справи).

Вказані видаткові накладні підписані представниками сторін та засвідчені печатками сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач оплатив за отриманий від позивача товар лише частково, що підтверджується банківськими виписками:

-від 06.06.2016 р. в сумі 999 грн. 99 коп;

-від 12.07.2016 р. в сумі 2000 грн.;

-від 27.07.2016 р. в сумі 1000 грн;

-від 28.07.2016 р. в сумі 2000 грн.;

-від 02.09.2016 р. в сумі 1000 грн;

-від 05.10.2016 р. в сумі 2000 грн. (належним чином засвідчені копії банківських виписок знаходяться в матеріалах справи).

Всього відповідачем сплачено за отриманий товар згідно договору поставки від № БУР-22/12/15 від 22.12.2015 року 8999 грн. 99 коп.

У відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України № 435-ІУ від 16 січня 2003 року, з наступними змінами, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України № 436-IV від 16 січня 2003 року з наступними змінами, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України передбачені загальні умови виконання зобовязання, а саме зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як визначається в ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч.1 ст.693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до п. 4.6. р. договору поставки "Покупець" зобов'язався оплатити Товар на умовах 100% попередньої оплати Партії Товару протягом 1 дня з моменту виставлення відповідного рахунку "Постачальником", якщо інше не передбачено у додатках (додаткових угодах) до цього договору.

Позивачем надано копії рахунків:

-№ 448 від 14.03.2016 р. на суму 28200 грн.;

-№ 598 від 29.03.2016 р. на суму 90087 грн. 60 коп;

- № 1 171 від 25.05.2016 р. на суму 7950 грн.;

-№ 2 209 від 22.08.2016 р. на суму 4125 грн.,

а також копії (роздруковані) електронних листів, згідно яких позивач направляв рахунки відповідачу на електронну пошту.

Однак, як стверджує позивач у своїй позовній заяві, в ході двосторонніх переговорів, які відбулися між представниками сторін, ТОВ "СТОРЕНКС-ТРЕЙД" надало ТОВ "БУМЕРАНГ" можливість оплатити вартість вищевказаної партії товару після фактичної її поставки, але не пізніше наступного дня з дати поставки товару.

Відповідачем не надано суду жодного заперечення щодо даного твердження позивача про досягнення між сторонами вказаної домовленості про порядок розрахунків за товар.

06.12.2016 року позивач направив відповідачу ОСОБА_1 № 42 від 05.12.2016 року з вимогою сплатити суму боргу в розмірі 134237 грн. 60 коп. за отриманий товар, яку було залишено відповідачем без відповіді та задоволення (належним чином засвідчені копії листа-вимоги, опису вкладення від 06.12.2016 року та фіскального чеку від 06.12.2016 року, як докази направлення такого листа відповідачу знаходяться в матеріалах справи).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач порушив свої зобов'язання за договором поставки: не оплатив повну вартість поставленого йому товару, відтак, сума заборгованості відповідача за поставлений товар становить 134237 грн. 60 коп.

Приймаючи до уваги, що в процесі судового розгляду спору відповідачем не подано, а судом не здобуто жодних доказів, які б свідчили про оплату повної вартості поставленого товару, відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача 134237 грн. 60 коп. основного боргу підлягають до задоволення як такі, що доведені позивачем, у відповідності зі ст.ст.33, 34 ГПК України, належними і допустимими доказами.

У відповідності до статті 230 Господарського кодексу України № 436-ІУ від 16 січня 2003 року штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" від 22 листопада 1996 року, з наступними змінами, регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань. Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, а згідно статті 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Підпунктом 6.6 р.6 договору поставки передбачено, що у разі несвоєчасної оплати Товару "Постачальник" може стягнути з "Покупця" пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно сплаченого Товару.

У зв'язку з неналежним виконанням умов договору в частині оплати за поставлений товар, позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 6307 грн. 93 коп. за кожен день прострочення оплати за товар за період з 16.12.2016 року по 23.01.2017 року (розрахунок пені знаходиться в матеріалах справи).

Однак, як слідує з матеріалів справи, зобов'язання по оплаті за отриманий товар у відповідача виникло з наступного дня з дати поставки позивачем товару (згідно досягнутої усної домовленості між сторонами).

Тобто, за видатковими накладними: № 988 від 20.05.2016 р., № 989 від 20.05.2016 р. , № 990 від 20.05.2016 р. обов'язок по оплаті за товар у відповідача виник 21.05.2016 року, а, відтак право на нарахування пені у позивача з 22.05.2016 року та напротязі 6 місяців від даної дати.

Аналогічним чином, за видатковою накладною: № 1092 від 25.05.2016 р. обов'язок по оплаті за товар у відповідача виник 26.05.2016 року, а, відтак, право на нарахування пені у позивача з 27.05.2016 року та напротязі 6 місяців від даної дати.

Згідно п. 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" № 14 від 17.12.2013 року, з наступними змінами та доповненнями, з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Однак, як вбачається з наданого позивачем розрахунку суми пені, позивачем порушено порядок нарахування даного виду штрафних санкцій, передбачений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України (нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано).

А, відтак, в частині позовних вимог про стягнення 6307 грн. 93 коп. пені нарахованої за період з 16.12.2016 року по 23.01.2017 року слід відмовити як безпідставно заявлених.

Згідно вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 429 грн. 81 коп. 3% річних, нарахованих на суму заборгованості за період з 16.12.2016 року по 23.01.2017 року (що є правом позивача).

Перерахувавши суму 3% річних за період з 16.12.2016 року по 23.01.2017 року суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача 429 грн. 81 коп. 3% річних, як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи, не суперечать чинному законодавству та неоспорені відповідачем (розрахунок 3% річних, здійснений судом, додано до матеріалів справи).

Судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Керуючись ст.ст. 43, 49, 82, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БУМЕРАНГ", вул. Бережанська, 47, м.Тернопіль, ідентифікаційний код 31602501, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СТОРЕКС-ТРЕЙД", вул. Січових Стрільців, 37-41, м. Київ, ідентифікаційний код 38261325:

- 134237 грн. 60 коп. основного боргу;

- 429 грн. 81 коп. 3% річних;

- 2020 грн. 01 коп. судового збору в повернення сплачених судових витрат.

3. В решті позову відмовити.

4.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України, через місцевий господарський суд.

Суддя С.О. Хома