ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2017 р.Справа № 922/4813/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Яковенко Ю.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технобудсистема", м. Харків
до Харківської міської ради Харківської області, м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2 за довіреністю від 29.12.2016

відповідача - ОСОБА_3 за довіреністю №08-11/95/2-17 від 10.01.2017

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Технобудсистема" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Харківської міської ради Харківської області (відповідач) 47 941,37 грн. безпідставно отриманих грошових коштів.

Ухвалою суду від 03 січня 2017 року було порушено провадження по справі та призначено розгляд справи на 23 січня 2017 року.

Розгляд справи було відкладено на 30 січня 2017 року у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву (вх. № 2910 від 30.01.2017) відповідно до якого проти позовних вимог заперечує в повному обсязі.

В судовому засіданні, яке розпочалося 30 січня 2017 року були оголошені перерви до 08.02.2017 та до 13.02.2017 в порядку задоволення клопотань сторін про перенесення судового засідання для надання додаткових доказів по справі.

13 лютого 2017 року відповідач надав суду відзив на позовну заяву (вх. № 4848) відповідно до якого проти позовних вимог заперечує в повному обсязі.

Норми ст. 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, в судові засідання з'являлися повноважні представники сторін, які надавали письмові пояснення та заперечення, докази на підтвердження власних правових позицій, внаслідок чого справа може бути розглянута за результатами повного та всебічного розгляду спору.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

В обґрунтування своїх вимог, позивач вказує на те, що 29.12.2016 ТОВ «Технобудсистема» перераховано Харківській міській раді 47 941 грн. 37 коп. на виконання вищевказаного договору оренди, що підтверджується квитанцією № 1275 від 29.12.2016. Проте, оскільки договірні відносини між ТОВ «Технобудсистема» та Харківською міською радою щодо оренди земельної ділянки із кадастровим номером :06:007:0056 припинилися, вказані кошти отримані Харківською міською радою безпідставно.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

На підставі ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад.

Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування - на землі комунальної власності. Відповідно до ст. 83 цього кодексу землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Відповідно до ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Пунктом 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

На підставі ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі ст. 3 цього Закону об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Відповідно до ст. 6 Закону «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Частиною четвертою ст. 124 Земельного Кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша ст. 627 ЦК України).

За змістом частини другої ст. 792 Цивільного кодексу України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно - правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною другою статті 16 Закону України «Про оренду землі» передбачено, ще/ укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до статті 11 Господарського процесуального кодексу України підприємство чи організація, які вважають за необхідне змінити чи розірвати договір, надсилають пропозиції про це другій стороні за договором.

Згідно зі ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

У разі невиконання орендарем обов'язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов'язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

Рішенням 37 сесії Харківської міської ради 4 скликання «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації об'єктів» від 06.07.2005 № 121/05 (п. 186 додатку 1) ТОВ «ТЕХНОБУДСИСТЕМА» надано в оренду земельну ділянку площею 2,1570 га по вул. Ньютона (в районі будинку № 115) для будівництва багатоповерхової житлової забудови до 01.07.2008 (але не пізніше прийняття об'єкту до експлуатації) та її подальшої експлуатації до 01.07.2030.

На підставі вказаного рішення між ТОВ «ТЕХНОБУДСИСТЕМА» та Харківською міською радою було укладено договір оренди землі від 19.09.2007 № 50.

Згідно акту приймання - передачі від 19.09.2007 р., що є невід'ємною частиною договору оренди землі від 19.09.2007 р. № 50, земельна ділянка по вул. Ньютона 115 була передана ТОВ «ТЕХНОБУДСИСТЕМА».

Рішенням 21 сесії Харківської міської ради 6 скликання «Про поновлення договорів оренди землі для продовження будівництва об'єктів» від 19.12.2012 № 952/12 (п. 21 додатку 1) ТОВ «ТЕХНОБУДСИСТЕМА» продовжено строки будівництва багатоповерхової житлової забудови по вул. Ньютона (в районі будинку №115) до 31.12.2014 (але не пізніше прийняття об'єкту до експлуатації).

Рішенням 31 сесії Харківської міської ради 6 скликання «Про внесення змін до рішень Харківської міської ради з містобудівних питань» від 26.02.2014 № 1470/14 (п. 11 додатку 1) припинено ТОВ «ТЕХНОБУДСИСТЕМА» право користування земельною ділянкою площею 2,1570 га (договір оренди землі від 19.09.2007 № 50, кадастровий номер :06:007:0056) по вул. Ньютона (в районі будинку № 115) у зв'язку з його добровільною відмовою.

Згідно з п. 11.2 додатку до вищевказаного рішення міської ради договір, оренди землі від 19.09.2007 року № 50 вважати втратившим чинність з моменту реєстрації угоди про розірвання договору оренди землі.

Пунктом 11.3 цього рішення саме Управлінню з будівництва, ремонту та реконструкції департаменту будівництва та шляхового господарства ХМР, а не позивачу було запропоновано звернутися до Департаменту земельних відносин Харківської міської ради для оформлення угоди про розірвання договору оренди землі від 19.09.2007 року № 50.

За інформацією Департаменту земельних відносин від 27.01.2017 № 510/0/225-17 пакет документів для оформлення угоди про розірвання договору оренди землі від 19.09.2007 № 50 на виконання рішення 31 сесії Харківської міської ради 6 скликання «Про внесення змін до рішень Харківської міської ради з містобудівних питань» від 26.02.2014 № 1470/14 до Департаменту не надходив.

Відповідно до пп. ї) п. 31 договору оренди землі від 19.09.2007 р. № 50, укладеного між ТОВ «ТЕХНОБУДСИСТЕМА» та Харківською міською радою, неповернення земельної ділянки в зазначений термін не звільняє Орендаря від плати за фактичне користування земельною ділянкою. Плата за землю у цьому випадку вноситься у розмірах, визначених цим договором.

Згідно інформації Департаменту земельних відносин від 24.01.2017 № 403/0/225-17 примірники додаткової угоди від 15.04.2016 та копія інформаційної довідки (№ 61471182 від 15.06.2016) була видана представнику ТОВ «ТЕХНОБУДСИСТЕМА» ОСОБА_4 (довіреність від 21.06.2016) для забезпечення проведення розрахунків з бюджетом з дати її державної реєстрації.

Одночасно, з метою недопущення втрат бюджетних коштів і забезпечення належного контролю відповідно до чинного законодавства, Департаментом земельних відносин була направлена інформація щодо зміни розміру орендної плати, визначеного у договорі оренди землі № 50 від 19.09.2007 до Східної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

Згідно з розрахунком № 391/16 від 11.03.2016 року розмір орендної плати за земельну ділянку на рік становить 3 % від її нормативної грошової оцінки і складає 575 296, 41 грн., або на місяць - 47 941,37 грн.

Позивач листом від 24.05.2016 № 199/окс було надіслано на адресу Департаменту земельних відносин підписані з боку товариства директором ОСОБА_5 три примірники додаткової угоди та три примірники розрахунків розміру орендної плати для подальшого проведення державної реєстрації суб'єктом реєстрації прав в установленому порядку.

Додаткова угода від 15.04.2016 до договору оренди землі від 19.09.2007 № 50 пройшла державну реєстрацію (інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: номер довідки - 78428053, дата формування - 19.01.2017 року).

Таким чином, враховуючи, що угоди про розірвання договору №50 від 19.09.2007 сторонами укладено не було, необхідний пакет документів для оформлення угоди про розірвання вищевказаного договору оренди землі до Департаменту земельних відносин Харківської міської ради не надходив, у зв'язку з чим її не було зареєстровано, враховуючи наявність зареєстрованої додаткової угоди до вказаного договору, договір оренди земельної ділянки №50 від 19.09.2007 не втратив чинність, як то було передбачено рішенням ХМР №1470/14 від 26.02.2014, а отже, для сторін він є чинним та породжує взаємні права та обов'язки, в тому числі й внесення позивачем орендних платежів.

Таким чином, 47941 гривня 37 копійок не є безпідставно отриманими відповідачем грошовими коштами, а є орендною платою, сплаченою позивачем за користування земельною ділянкою по вул. Ньютона (в районі будинку № 115).

У відповідності до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що позивач в установленому ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України порядку обставини, не довів обставини, викладені в позовній заяві, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необґрунтовані, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами у зв'язку з чим в задоволенні позову суд відмовляє у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору, покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1, 4, 12, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 20.02.2017 р.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Суддя ОСОБА_1