ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2017 р. Справа № 907/702/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Орищин Г.В.

ОСОБА_1

при секретарі Кобзар О.В.

розглянувши апеляційну скаргу приватного підприємства Укрвест, м. Ужгород, вх.№01-05/489/17 від 02.02.2017 року

на рішення господарського суду Закарпатської області від 11.01.2017 року

у справі № 907/702/16

за позовом: приватного підприємства Укрвест, м. Ужгород

до відповідача: ОСОБА_2 міської ради Закарпатської області, м. Ужгород

за участю третьої особи на стороні відповідача: ОСОБА_2 місцевої прокуратури в інтересах держави в особі ОСОБА_2 міської ради, м. Ужгород

про: визнання нечинним та скасування рішення ОСОБА_2 міської ради від 26.07.16 № 326

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3 представник на підставі довіреності №01 від 25.10.2016 року;

від відповідача: ОСОБА_4 представник на підставі довіреності №03-17/03 від 04.01.2017 року;

від третьої особи: ОСОБА_5 прокурор, посвідчення №011137 від 24.12.2012 року;

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови

В С Т А Н О В И В :

рішенням господарського суду Закарпатської області від 11.01.2017 року у справі №907/702/16 (суддя Ушак І.Г. ) у позовних вимогах приватного підприємства Укрвест, до відповідача ОСОБА_2 міської ради Закарпатської області, за участю третьої особи на стороні відповідачаУжгородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі ОСОБА_2 міської ради, про визнання нечинним та скасування рішення ОСОБА_2 міської ради від 26.07.16 № 326 відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Закарпатської області від 11.01.2017 року у справі №907/702/16, позивач приватне підприємство Укрвест, подав апеляційну скаргу.

Зокрема, скаржник у поданій апеляційній скарзі зазначає про те, що п. 15 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР передбачає «скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень». ОСОБА_6 повноважна скасовувати рішення ненормативного характеру виключно виконавчих органів ради, а не свої власні рішення. Пункт 4.1. рішення № 7-рп/2009 Конституційного суду по справі № 1 - 9/2009 від 16.04.2009 року передбачає вичерпний перелік підстав про які конституційний суд дійшов висновку про можливість скасування радою свого власного рішення. В аспекті конституційного подання положення частини другої статті 19 статті 144 Конституції України, статті 25 частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року № 280/97- ВР стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Апелянт також зазначає про те, що суд не звернув уваги на відсутність підстав для скасування відповідачем свого власного рішення, а також знехтував способом прийняття оскаржуваного рішення.

На підставі викладеного апелянт просить скасувати рішення господарського суду Закарпатської області від 11.01.2017 р. у справі № 907/702/16 та задоволити позов.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2017 року, справу №907/702/16 розподілили головуючому судді Костів Т.С. та іншим суддям, а саме: суддям Желіку М.Б. та Орищин Г.В..

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 06.02.2017 р., подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 14.02.2017 року.

В судовому засіданні 14.02.2017 року оголошено перерву до 21.02.2017 року.

Представникам сторін розяснено їх права та обовязки згідно ст.22 ГПК України.

В судове засідання 21.02.2017 року зявились представники відповідача та третьої особи, проти поданої апеляційної скарги заперечили, рішення прийняте господарським судом Закарпатської області вважають законним та обґрунтованим, просили залишити його без змін апеляційну скаргу без задоволення.

Представник апелянта в судове засідання 21.02.2017 року зявився, подану ним апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, надав усні пояснення по суті спору.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

як правильно встановив суд першої інстанції, 14.07.16 рішенням ОСОБА_2 міської ради № 287 Про поновлення та відмову у поновленні договорів оренди земельних ділянок вирішено поновити договори оренди земельних ділянок, зокрема, пунктом 1.3 - приватному підприємству Укрвест щодо земельної ділянки площею 0,0595 га під будівництво та обслуговування адміністративно-готельного комплексу по вул. Минайській, б/н строком на 5 років до 14 липня 2021р. - попереднє рішення № 287.

19.07.16 прийнято розпорядження ОСОБА_2 міського голови № 272 Про зупинення дії пункту 1.3 рішення У сесії УІІ скликання 14.07.16 № 287, яким з урахуванням колективного звернення мешканців будинку № 10 по вулиці Минайській та керуючись п. 4 ст. 59 Закону про самоврядування, міським головою зупинено дію зазначеного рішення в частині п. 1.3 та винесено питання на повторний розгляд міської ради. 26.07.16 ОСОБА_2 міська рада за результатами розгляду розпорядження міського голови № 272 прийняла оспорюване у даній справі рішення № 326, яким скасувала п. 1.3 рішення V сесії міської ради VІІ скликання від 14.07.2016 № 287 Про поновлення та відмову у поновленні договорів оренди земельних ділянок.

При вирішенні спору суд першої інстанції підставно виходив з того, що за приписами ст. 144 Конституції органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території; рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду. Приписами ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, зокрема, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень; рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом; рішення сільської, селищної, міської ради у п'ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень; рада зобов'язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію. В Рішенні від 16.04.09 № 7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) Конституційний Суд України виходив з того, зокрема, що в Основному Законі України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (частина перша статті 144). На основі цього положення Конституції України в Законі визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні та інші акти (частина перша статті 59). Проаналізувавши функції і повноваження органів місцевого самоврядування, врегульовані Конституцією України та іншими законами України, Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Системний аналіз положень Конституції і законів України дав підставу Конституційному суду дійти висновку, що за органами місцевого самоврядування законодавцем закріплюється право на зміну та скасування власних рішень, органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, керуючись у своїй діяльності ними та актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Разом з тим, Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Попереднє рішення відповідача № 287 про поновлення договору оренди землі з позивачем не вичерпало своєї дії, оскільки не було виконано, у звязку з реалізацією міським головою права, передбаченого приписами ч. 4 ст. 59 Закону про самоврядування, попереднє рішення № 287 у пятиденний строк з моменту його прийняття було зупинено розпорядженням № 272 та внесено на повторний розгляд ради. Таким чином, попереднє рішення, на яке посилається позивач, набрало би чинності у випадку якщо би рада за результатами повторного розгляду відхилила зауваження міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради. Натомість, рада відповідач у справі на виконання приписів ч. 4 ст. 59 Закону України про самоврядування у двотижневий строк повторно розглянула рішення, за результатами розгляду не відхилила зауважень міського голови та прийняла рішення № 326 - оспорюване у даній справі, - яким скасувала власне попереднє рішення. З урахуванням наведеного, скаржник безпідставно покликається на рішення конституційного суду України враховуючи, що характер спірних відносин свідчить про неприйняття рішення органом місцевого самоврядування за відповідною процедурою.

Наведене відповідає визначеному вищенаведеним законодавством порядку прийняття і перевірки рішень відповідачем як органом місцевого самоврядування, відтак відсутні підстави для задоволення позову про визнання судом нечинним та скасування рішення ОСОБА_2 міської ради від 26.07.16 № 326 Про скасування п. 1.3 рішення V сесії міської ради VІІ скликання від 14.07.2016 № 287, у звязку із чим у позові підставно відмовлено.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Однак, у встановленому законом порядку підстави, передбачені у ст. 104 ГПК України для скасування або зміни судового рішення не були доведені суду належними доказами.

ОСОБА_6, беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Закарпатської області від 11.01.2017 р. у справі № 907/702/16 прийняте на підставі матеріалів справи, у відповідності до норм матеріального та процесуального права, посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, висновків господарського суду Закарпатської області не спростовують, а відтак, не визнаються такими, що можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 1, 21, 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу приватного підприємства Укрвест, м. Ужгород, вх.№01-05/489/17 від 02.02.2017 року - залишити без задоволення, а рішення господарського суду Закарпатської області від 11.01.2017 р. у справі № 907/702/16 без змін.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

3.Матеріали справи скеровуються до господарського суду Закарпатської області.

Повний текст постанови суду оформлено і підписано відповідно до вимог статті 105 ГПК України 27.02.2017 року.

Головуючий-суддя Костів Т.С.

Суддя Орищин Г.В.

Суддя Желік М.Б.