Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "28" лютого 2017 р. Справа № 906/2/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Давидюка В.К.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - дов. б/н від 04.01.2017;

від відповідача: не з'явився

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю -підприємство "Авіс" (м. Вінниця)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Староолександрівка АГРО" (с. Стара Олександрівка, Пулинський район, Житомирська область)

про стягнення 1793625,80 грн.

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 1793625,80 грн за невиконання умов договору №ДА-80 від 26.03.2015.

Ухвалою від 04.01.2017 суд порушив провадження у справі, призначив судове засідання та зобов'язав сторін надати документи.

Ухвалою від 19.01.2017 через неявку представника відповідача розгляд справи відкладено на 28.02.2017 о 11:00 год.

Представник позивача в засіданні суду подала заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача штраф за не поставку соняшника у сумі 1408000,00 грн та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Враховуючи передбачене ст.22 ГПК України право позивача на зменшення розміру позовних вимог, вказана заява не суперечить вимогам чинного законодавства України та не порушує чиїх-небудь прав та охоронюваних законом інтересів, приймається господарським судом та ухвалюється вважати заявленим до розгляду спір про стягнення з відповідача 1408000,00 грн.

Представник позивача позовні вимоги підтримує, оскільки відповідач не виконав свої зобов'язання за договором купівлі-продажу №ДА-80 від 26.03.2015, в частині здійснення поставки соняшника, який вирощений із посівного матеріалу із застосуванням добрив ТОВ - підприємство "Авіс" на умовах, передбачених п.2.1.6 договору. Пунктом 7.5. договору визначено, що якщо відповідач не виконав умови підпунктів 2.2.5 й 2.2.6 пункту 2.2. договору, то він зобов'язаний протягом семи банківських днів від дня отримання письмової вимоги, сплатити на користь позивача штраф у розмірі 20% від ринкової вартості не переданого позивачу соняшника у встановлений термін та кількості, але не менше суми із розрахунку: із площі 440 га при врожайності 2,0 т з одного га та вартості 8000,00 грн за одну тонну. Із зазначеного розрахунку сума штрафу складає 1408000,00 грн.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, до суду 27.02.2017 надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, що обумовлене необхідністю надати час для укладання договору про надання правової допомоги з адвокатом (вх.№2714).

Представник позивача заперечувала стосовно відкладення розгляду справи, так як відповідач зловживає своїми процесуальними правами.

Відповідно до ст.28 ГПК України, справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Представниками юридичних осіб, крім керівника підприємства та організації, можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідач має право на укладення угоди з адвокатом, проте не позбавлений права доручити представляти інтереси товариства іншій особі та з'явитись на виклик до суду. З огляду на те, що закінчується двомісячний строк розгляду справи, а сторони не заявляли клопотання про продовження строку розгляду спору. Клопотання відповідача не є об'єктивною підставою для відкладення розгляду справи.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст.75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, а саме: договір купівлі-продажу №ДА-80 від 26.03.2015, специфікація №1 та №2 від 26.03.2015, видаткові накладні №АV000019498 від 06.04.2015, №АV000024205 від 21.04.2015, №АV000027699 від 18.05.2015, довіреності №1 від 06.04.2015, №2 від 16.04.2015, №б/н від 26.04.2015, вимогу №1312 від 13.12.2016, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

26.03.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю -підприємством "Авіс" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Староолександрівка АГРО" (відповідач) укладено договір купівлі-продажу сільськогосподарської продукції №ДА-80 (а.с.14).

Згідно з умовами договору: позивач зобов'язується передати у власність відповідачу посівний матеріал високоолеїнового соняшника (надалі іменується "посівний матеріал") й мінеральні добрива та здійснити розрахунок за поставлений соняшник, вирощений із посівного матеріалу (п.1.1.1.); відповідач зобов'язується прийняти посівний матеріал й використати його за призначенням, встановленим даним договором, здійснити за нього розрахунок та поставити позивачу соняшник, вирощений із посівного матеріалу (п.1.1.2.); позивач зобов'язується прийняти соняшник, вирощений відповідачем із посівного матеріалу із застосуванням добрив та оплатити його вартість протягом десяти банківських днів від дня фактичного отримання соняшника від відповідача із одночасним підписанням накладних та інших документів, передбачених даним договором (п.1.1.3.); сторони домовилися, що посівний матеріал та соняшник разом у цьому договорі іменуються "предмет договору" (п.1.2.); найменування, кількість предмету договору, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), одиниці виміру та загальна сума предмету договору визначаються у специфікаціях, рахунках, видаткових накладних, та/або інших товарно-супровідних документах, які є невід'ємною частиною даного договору (п.1.3.); право власності на предмет договору у протилежної сторони виникає в момент фактичного передання предмету договору з одночасним підписанням відповідних накладних за місцем поставки предмету договору (п.1.6.); позивач зобов'язується : передати у власність відповідачу посівний матеріал у кількості 220 посівних одиниць з метою його посіву на земельній ділянці розміром 440 га (п.2.1.1.); передати у власність відповідача добрива у кількості 85000 кг. за ціною визначеною у специфікації (п.2.1.3); придбати у відповідача весь врожай соняшника, вирощеного із посівного матеріалу із застосуванням добрив та зібраний на земельній ділянці розміром 440 га (п.2.1.4.); поставити добрива відповідачу до 25.05.15 (п.2.1.6); оплатити вартість соняшника, вирощеного відповідачем із посівного матеріалу із застосуванням добрив (п.2.1.8.); відповідач зобов'язується: своєчасно та в повному обсязі прийняти від позивача посівний матеріал й добрива (п.2.2.1.); своєчасно й належним чином засіяти земельну ділянку розміром 440 га посівним матеріалом із застосуванням добрив (п.2.2.2.); своєчасно, у повному обсязі та з найменшими втратами виростити, зібрати врожай соняшника та зберігати його у належних умовах до дня передачі виключно позивачу із усіма, передбаченими законодавством, супровідними документами (п.2.2.3.); оплатити позивачу вартість посівного матеріалу не пізніше 01 жовтня 2015р., вартість добрив не пізніше 01 жовтня 2015р. (п.2.2.4.).

Сторонами були підписані специфікація № 1 від 26.03.2015 на поставку посівного матеріалу на загальну суму 926 134,00 грн. (а.с.20) та специфікація № 2 від 26.03.2015 на поставку добрив у кількості 80,2 тон на загальну суму 1 001 995,00 грн.(а.с.21).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар, що підтверджується видатковими накладними №АV000019498 від 06.04.2015, №АV000024205 від 21.04.2015, №АV000027699 від 18.05.2015 (а.с.22-27).

Відповідно до п.п.2.2.5 договору відповідач зобов'язаний продати/поставити соняшник, вирощений із посівного матеріалу із застосуванням добрив, виключно позивачу на умовах, передбачених пунктом 2.1.6. договору у такому порядку: 50% від загального обсягу врожаю соняшника до 01 січня 2016 року; 50 % від загального обсягу врожаю соняшника до 01 травня 2016 року.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір купівлі-продажу сільськогосподарської продукції №ДА-80 від 26.03.2015 за своє правовою природою є договором контрактації сільськогосподарської продукції.

Згідно з частина 1,2 ст. 713 ЦК України договором контрактації сільськогосподарської продукції виробник сільськогосподарської продукції зобов'язується виробити визначену договором сільськогосподарську продукцію і передати її у власність заготівельникові (контрактанту) або визначеному ним одержувачеві, а заготівельник зобов'язується прийняти цю продукцію та оплатити її за встановленими цінами відповідно до умов договору. До договору контрактації застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено договором або законом.

Майнові зобов'язання, які виникають між часниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (п.1 ч.2 ст. 175 ГК України).

Так, ч. 2 ст. 272 ГК України за договором контрактації виробник сільськогосподарської продукції (далі - виробник) зобов'язується передати заготівельному (закупівельному) або переробному підприємству чи організації (далі - контрактанту) вироблену ним продукцію у строки, кількості, асортименті, що передбачені договором, а контрактант зобов'язується сприяти виробникові у виробництві зазначеної продукції, прийняти і оплатити її.

Приписами ч. 3 зазначеної статті встановлено, що у договорах контрактації повинні передбачатися: види продукції (асортимент), номер національного стандарту або технічних умов, гранично допустимий вміст у продукції шкідливих речовин; кількість продукції, яку контрактант приймає безпосередньо у виробника; ціна за одиницю, загальна сума договору, порядок і умови доставки, строки здавання-приймання продукції; обов'язки контрактанта щодо подання допомоги в організації виробництва сільськогосподарської продукції та її транспортування на приймальні пункти і підприємства; взаємна майнова відповідальність сторін у разі невиконання ними умов договору.

Статтею 274 ГК України передбачено відповідальність за договором контрактації, зокрема, за нездачу сільськогосподарської продукції у строки, передбачені договором контрактації, виробник сплачує контрактанту неустойку в розмірі, встановленому договором, якщо інший розмір не передбачений законом.

Так, п.7.5 договору сторони передбачили, якщо відповідач порушить умови підпунктів 2.2.5 й 2.2.6 пункту 2.2. договору, він зобов'язаний протягом семи банківських днів від дня отримання письмової вимоги, сплатити на користь позивача штраф у розмірі 20% від ринкової вартості не переданого позивачу соняшника у встановлений термін та кількості, але не менше суми із розрахунку: із площі 440 га при врожайності 2,0 т з одного га та вартості 8000,00 грн за одну тонну.

Позивач направив ТОВ "Староолександрівка Агро" вимогу про сплату штрафу №1312 від 13.12.2016 (а.с.28-30), яку відповідач залишив без задоволення.

ТОВ "Староолександрівка Агро" не здійснила поставки сільськогосподарської продукції в строки, передбачені п.п.2.2.5 договору та не повідомило ТОВ - підприємство "Авіс" про причини неможливості виконання зобов'язання в частині поставки соняшника.

Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов'язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону (абзац 2 ч.2 ст. 538 ЦК України).

У зв'язку з чим, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 1408000,00 грн штрафу.

Перевіривши суму штрафу, розрахунок якого наведено у п.7.5 договору (440 га (площа земельної ділянки) х 2 т (розмір врожайності з 1 га) х 8000,00 грн (вартість соняшника за 1 т) х 20% =1408000,00 грн), вказаний розмір підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач позов щодо підстав та предмету не оспорив, доказів повного розрахунку з позивачем суду не надав.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені у відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору, а тому підлягають задоволенню.

Судові витратив порядку ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Староолександрівка АГРО" (12043, Житомирська область, Пулинський район, с.Стара Олександрівка, вул.Миру,63, )

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю -підприємства "Авіс" (21037, м. Вінниця, вул.Пирогова,150, )

- 1408000,00 грн штрафу;

- 21120,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено: 09.03.17

Суддя Давидюк В.К.

Віддрукувати:

1- в справу;

2 - -позивачу

3- відповідачу (рек. з пов)