ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2017 р. Справа № 922/3225/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Білецька А.М., суддя Гребенюк Н.В.

при секретарі Бєлкіній О.М.

за участю прокурора - Алекаєв Ю.В. (службове посвідчення №042342 від 29.03.2016 року),

та представників сторін:

позивача - Машталір В.М. (довіреність № 01-53/8822 від 17.11.2016 р.);

1-го відповідача - не з'явився;

2-го відповідача - ОСОБА_2 (довіреність № 678 від 20.11.16 р.); ОСОБА_3 (особисто),

розглянувши апеляційну скаргу прокурора (вх.№3457Х/3-38) на рішення господарського суду Харківської області від 15.11.2016 року

за позовом Керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Харківської обласної державної адміністрації, м.Харків,

до 1) Золочівської районної державної адміністрації, смт.Золочів,

2) ФОП ОСОБА_3, смт.Золочів,

про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсним договору договору оренди та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 до господарського суду Харківської області з позовом до Золочівської районної державної адміністрації (далі - перший відповідач) та ФОП ОСОБА_3 (далі - другий відповідач) в інтересах держави в особі Харківської обласної державної адміністрації (далі - позивач) звернувся керівник Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області (далі - прокурор).

У позові прокурор просить суд:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Золочівської районної державної адміністрації від 18.07.2007р. № 418 "Про надання дозволу ФОП ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель запасу водного фонду для рибогосподарських потреб", до якого внесено зміни розпорядженням першого заступника голови Золочівської районної державної адміністрації від 14.03.2008р. за № 192;

- визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Золочівської районної державної адміністрації від 08.04.2010р. № 98 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ФОП ОСОБА_3 земельної ділянки із земель державного власності (землі водного фонду) для риборозведення";

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між Золочівською районною державною адміністрацією та ФОП ОСОБА_3 25 травня 2010 року про передачу земельної ділянки загальною площею 9,9814 га, який зареєстрований 27.05.2010р. за №08;

- зобов'язати ФОП ОСОБА_3 повернути у відання держави земельну ділянку площею 9,9814 га, що використовується на підставі договору оренди земельної ділянки від 25.05.2010р., укладеного між Золочівською районною державною адміністрацією та ФОП ОСОБА_3 та зареєстрованого у Харківській регіональній філії ДП "Центру ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах" за № 08 від 27.05.2010р.

Рішенням господарського суду Харківської області від 15.11.2016 року (суддя Погорелова О.В.) у справі №922/3225/16 в задоволенні позову відмовлено.

Прокурор із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вищенаведене рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В судове засідання 27.02.2017 року перший відповідач не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судового засідання, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Перший відповідач надіслав суду письмові заперечення на апеляційну скаргу №02-28/229 від 15.01.2017 року, в яких вказав, що судом першої інстанції правомірно застосовано строк позовної давності до позовних вимог прокурора. Перший відповідач вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим просить залишити його без змін, апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Другий відповідач надіслав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, зокрема, що розпорядженням від 23.11.2007 року затверджено регламент Харківської обласної державної адміністрації, п.14.10 якого передбачено обов'язковість надсилання щомісяця копій розпоряджень райдержадміністрації до облдержадміністрації. Таким чином, як вказує другий відповідач, Харківська обласна державна адміністрація, в інтересах якої подано позов прокурором, як контролюючий орган Золочівської районної державної адміністрації, була обізнана про існування розпоряджень №418 від 18.07.2007 року, №192 від 14.03.2008 року, №98 від 08.04.2010 року, а отже, прокурор звернувся до суду із позовом після спливу строку позовної давності, що правомірно прийнято до уваги судом першої інстанції. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

В судовому засіданні 27.02.2017 року прокурор та представник позивача підтримали апеляційну скаргу, просили рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Другий відповідач та його представник в судовому засіданні 27.02.2017 року проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили суд залишити рішення господарського суду Харківської області від 15.11.2016 року без змін, апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Враховуючи, що перший відповідач належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, колегія суддів вважає можливим розглядати справу за його відсутності за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора, позивача, другого відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Розпорядженням Золочівської районної державної адміністрації № 418 від 18.07.2007 року надано дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 1,1 га, для рибогосподарських потреб із земель запасу земель водного фонду, розташованих за межами населених пунктів на території Золочівської селищної ради Харківської області (а.с.24).

Розпорядженням Золочівської районної державної адміністрації № 192 від 14.03.2008 року внесено зміни до розпорядження районної державної адміністрації від 18 липня 2007 року №418, а саме: замінено у першому пункті слова "орієнтовною площею 1,1 га" на слова "площею 9,9814 га, в тому числі під водою - 6,7417 га, пасовищами - 1,2898 га, болотами - 1,7803 га, гідротехнічною спорудою - 0,1280 га, під господарськими шляхами і прогонами - 0,0416 га" (а.с.25).

Розпорядженням Золочівської районної державної адміністрації №98 від 08.04.2010 року (п.1) затверджено проект землеустрою щодо відведення ФОП ОСОБА_3 земельної ділянки зі ставком та прибережною захисною смугою із земель запасу державної власності (землі водного фонду) в оренду для рибогосподарських потреб (землі водного фонду) за межами населеного пункту на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області (а.с.26).

Пунктом 2 вказаного розпорядження №98 передано ФОП ОСОБА_3 в оренду строком на 49 років земельну ділянку, загальною площею 9,9814 га, в тому числі: під водою - 6,7417 га, пасовищами - 1,2898га, гідротехнічними спорудами - 0,1280 га, під господарськими шляхами і прогонами - 0,0416 га, для рибогосподарських потреб із земель запасу водного фонду, розташовану за межами населених пунктів на території Золочівської селищної ради.

25.05.2010 року між Золочівською районною державною адміністрацією (орендодавець) та ФОП ОСОБА_3 (орендар) укладено договір оренди землі (далі-договір) (а.с.27).

Відповідно до п.1 договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку земель водного фонду, на підставі розпорядження Золочівської районної державної адміністрації № 98 від 08.04.2010 року, яка знаходиться на території Золочівської селищної ради поблизу смт.Золочів.

Згідно п.2 договору, в оренду передається земельна ділянка, загальною площею 9,9814 га, в тому числі: під водою - 6,7417 га, пасовища - 1,2898 га, забудовані землі (дві греблі) - 0,1280 га.

В п.5 договору зазначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки не обрахована.

Договір укладено строком на 49 років. Після закінчення строку договору, орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендаря про намір продовжити його дію (п.8 договору).

Пунктами 9-14 договору врегульовано розмір та порядок сплати орендних платежів.

У відповідності до п.15 договору, земельна ділянка передається в оренду для рибогосподарських потреб.

Згідно п.16 договору, цільове призначення земельної ділянки - землі водного фонду.

Як визначено в п.20 договору, передача земельної ділянки орендарю здійснюється у тижневий строк після реєстрації цього договору за актом приймання-передачі.

Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п.43 договору).

Даний договір зареєстрований у Харківській регіональній філії ДП "Центру державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", про що в Державному реєстрі земель зроблено запис №08 від 27.05.2010.

27.05.2010 року сторони підписали акт прийому-передачі земельної ділянки в натурі (а.с.31).

Прокурор, звертаючись до суду із позовом, зазначає, що земельна ділянка передана другому відповідачу з порушенням вимог ст. 122 ЗК України, оскільки надання в оренду земельних ділянок із земель державної власності за межами населеного пункту для всіх потреб відноситься до повноважень обласної державної адміністрації. Як вказує прокурор, земельна ділянка передана другому відповідачу для рибогосподарських потреб, що не слід ототожнювати з поняттям «водне господарство», а отже, у даному випадку в Золочівської районної державної адміністрації були відсутні повноваження на передачу спірної земельної ділянки в оренду.

Крім того, прокурор зазначає, що передача в оренду спірної земельної ділянки відбулась без проведення земельних торгів, що є порушенням ч.2 ст.124 ЗК України.

Також прокурор в позові вказує, що спірний договір укладено з порушенням приписів статті 13 ЗУ «Про оцінку земель», ст.ст.15, 21 ЗУ «Про оренду землі», а саме без проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що є обов'язковим у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

В позові прокурор також зазначає, що в порушення абз.7 ст.9 ЗУ «Про державну експертизу землевпорядної документації», ст.123 Земельного кодексу України, не проведено державну експертизу землевпорядної документації, у зв'язку з чим розпорядження Золочівської районної державної адміністрації №98 від 08.04.2010 року суперечить вказаним нормам законодавства.

На думку прокурора, вказані обставини свідчать про наявність підстав для визнання недійсними розпоряджень Золочівської районної державної адміністрації №418 від 18.07.2007 року, №192 від 14.03.2008 року, №98 від 08.04.2010 року та договору оренди землі від 25.05.2010 року на підставі ч.1 ст.203 ЦК України.

Підставою для представництва інтересів держави в суді, як зазначає в позові прокурор, є порушення інтересів держави в сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання земельних ресурсів. При цьому, як вказує прокурор, порушено інтереси держави в особі Харківської обласної державної адміністрації, як розпорядника спірної земельної ділянки, відповідно до вимог статті 122 Земельного кодексу України. Прокурор вказує, що факт використання земельної ділянки водного фонду державної власності порушує інтереси держави, як власника, щодо реалізації передбаченого ч.1 ст.319 ЦК України права вільно розпоряджатися нею через уповноважений орган виконавчої влади, яким є позивач у даній справі - Харківська обласна державна адміністрація.

Перший відповідач в запереченнях на позов зазначив, що за відсутності у 2009 році спеціального нормативного акта, який би регулював відносини, пов'язані із використанням об'єктів аквакультури, районна державна адміністрація, у відповідності до положень ст.122 ЗК України, була уповноважена на передачу земельної ділянки земель водного фонду в оренду для рибогосподарських потреб. Також перший відповідач у відзиві просив суд застосувати строк позовної давності до вимог прокурора, посилаючись на те, що перший відповідач, відповідно до регламенту Харківської обласної державної адміністрації та ст.33 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації», щомісячно надсилав видані розпорядження до облдержадміністрації, а отже, позивач був обізнаний про їх існування.

Другий відповідач у відзиві на позов зазначив, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є безумовною підставою для отримання позитивного рішення про надання земельної ділянки у користування, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування розпорядження №418 від 18.07.2007 року не підлягають задоволенню. Також другий відповідач вказує, що позов, предметом якого є рішення органу виконавчої влади щодо передачі в оренду земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу виконавчої влади вичерпало свою дію шляхом виконання. Таким чином, на думку другого відповідача, позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування розпорядження першого відповідача №98 від 08.04.2010 року є необґрунтовані. Стосовно позовних вимог в частині визнання недійсним договору оренди землі, другий відповідач вказав, що ним належним чином виконуються умови договору оренди, сплачуються орендні платежі, а також ним розроблено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Також другий відповідач звернувся до суду із заявою від 15.11.2016 року про застосування строків позовної давності до вимог прокурора, посилаючись на те, що регламентом Харківської обласної державної адміністрації передбачено обов'язок останньої здійснювати контроль за дотриманням райдержадміністраціями законності при видачі розпоряджень, а саме: копії виданих розпоряджень голів райдержадміністрації щомісяця надсилаються до облдержадміністрації. Як далі вказує другий відповідач, у разі виявлення порушень чинного законодавства облдержадміністрація складає доповідну записку з пропозиціями щодо приведення розпорядження у відповідність до вимог чинного законодавства. Таким чином, на думку другого відповідача, позивач був обізнаний про видачу спірних розпоряджень Золочівською районною державною адміністрацією, а отже, мав можливість звернутись до суду із позовом в межах строку позовної давності.

Апеляційна скарга прокурора обґрунтована тим, що в матеріалах справи відсутні докази обізнаності позивача - Харківської обласної державної адміністрації про видачу Золочівською районною державною адміністрацією спірних розпоряджень, а також про укладення останньою з другим відповідачем спірного договору оренди землі. Прокурор зазначає, що станом на дату видачі спірних розпоряджень (18.07.2007 року, 14.03.2008 року, 08.04.2010 року) та укладення договору оренди землі (25.05.2010 року), регламент Харківської обласної державної адміністрації, на який посилаються відповідачі, ще не існував, оскільки був затверджений розпорядженням голови облдержадміністрації за №263 лише 06.06.2014 року.

Колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 122 Земельного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначає повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з частиною 3 статті 122 Земельного кодексу України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), районні державні адміністрації на їх території надають земельні ділянки із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті.

При цьому, пунктом 12 розділу Х "Перехідних положень" Земельного кодексу України (у відповідній редакції) передбачено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

У зв`язку з набранням чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 року за № 5245-VI з 01 січня 2013 року землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими.

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин розмежування земель державної та комунальної власності ще не відбулось, а тому при визначенні органу, уповноваженого на той час розпоряджатись спірною земельною ділянкою необхідно керуватись пунктом 12 розділу Х "Перехідних положень" Земельного кодексу України (у відповідній редакції).

Як вбачається із спірних розпоряджень Золочівської районної державної адміністрації та договору оренди землі від 25.05.2010 року, в оренду другому відповідачу передано земельну ділянку земель запасу водного фонду, розташовану за межами населених пунктів на території Золочівської селищної ради поблизу смт.Золочів.

Розташування спірної земельної ділянки за межами населеного пункту на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області підтверджується проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с.87-120), зокрема, актом встановлення та погодження меж земельної ділянки (а.с.95), графічними матеріалами щодо розташування земельної ділянки (а.с.102-106).

Також про розташування орендованої другим відповідачем земельної ділянки за межами населеного пункту свідчить технічна документація щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.77-86).

Таким чином, враховуючи положення п.12 розділу Х "Перехідних положень" Земельного кодексу України (у відповідній редакції), розпорядження земельними ділянками за межами населеного пункту на момент виникнення спірних правовідносин здійснювала відповідна районна державна адміністрація.

З огляду на викладене, Золочівська районна державна адміністрація при прийнятті розпоряджень №418 від 18.07.2007 року, №192 від 14.03.2008 року, №98 від 08.04.2010 року та укладаючи 25.05.2010 року договір оренди землі з другим відповідачем діяла в межах наданих їй повноважень, у зв'язку з чим доводи прокурора про те, що надання земельної ділянки водного фонду, розташованої за межами населеного пункту відноситься до повноважень обласної державної адміністрації, є необґрунтованими.

Разом із тим, як вбачається із спірних розпоряджень Золочівської районної державної адміністрації та проекту землеустрою щодо відведення ФОП ОСОБА_3 земельної ділянки, спірна земельна ділянка, що передана в оренду другому відповідачу, належить до земель запасу водного фонду.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин), обов'язковій держаній експертизі підлягають проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель, земель лісогосподарського призначення, а також земель водного фонду, природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.

Відповідно до п.1.11 Методики проведення державної експертизи землевпорядної документації, затвердженої Наказом Державного комітету по земельних ресурсах від 03.12.2004 року № 391, державна експертиза проводиться до затвердження органами державної влади, місцевого самоврядування або власниками землі відповідної землевпорядної документації або до прийняття рішення про набуття, зміну та припинення прав на землю та видачі документів, що посвідчують право на неї.

Як визначено в ч.6 ст. 123 Земельного кодексу України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), орган виконавчої влади або місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації, згідно з законом, після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки в користування.

Таким чином, одержання позитивного висновку державної експертизи землевпорядної документації передує прийняттю органом виконавчої влади рішення про надання земельної ділянки водного фонду в користування.

В матеріалах справи міститься висновок державної експертизи землевпорядної документації від 02.07.2008 року №1920, в якому зазначено, що проект землеустрою щодо відведення ФОП ОСОБА_3 земельної ділянки зі ставком та прибережною захисною смугою із земель запасу державної власності (землі водного фонду) в оренду для рибогосподарських потреб (землі водного фонду) за межами населеного пункту на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області, не в повній мірі відповідає вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, повертається на доопрацювання (а.с.32).

Таким чином, другим відповідачем отримано негативний висновок державної експертизи землевпорядної документації.

Докази доопрацювання землевпорядної документації та отримання позитивного висновку державної експертизи в матеріалах справи відсутні.

Як вбачається з проекту землеустрою щодо відведення ФОП ОСОБА_3 земельної ділянки, державна експертиза землевпорядної документації не проведена.

Враховуючи викладене, розпорядження Золочівської районної державної адміністрації №98 від 08.04.2010 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення ФОП ОСОБА_3 земельної ділянки в оренду без проведення його державної експертизи, прийнято з порушенням ч. 1 ст. 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" та ч.6 ст. 123 Земельного кодексу України.

Стосовно позовних вимог прокурора про визнання недійсним договору оренди землі від 25.05.2010 року, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно ч.1 статті 124 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент укладення договору) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Частиною 2 статті 124 ЗК України (в редакції, чинній на момент укладення договору), передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу (ч.3 ст.124 ЗК України в редакції, чинній на момент укладення договору).

Статтею 134 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент укладення договору) передбачено обов'язковість продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них на конкурентних засадах (земельних торгах) та встановлено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Земельні торги проводяться у формі аукціону (стаття 135 Земельного кодексу України, в редакції, чинній на момент укладення договору).

Згідно частини 5 статті 137 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент укладення договору) земельні торги проводяться у порядку, встановленому законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2008р. № 394 був затверджений порядок проведення у 2008 р. земельних аукціонів.

Указом Президента України від 21.07.2008р. №639/2008 дію вказаної постанови зупинено, а в подальшому рішенням Конституційного Суду України від 11.11.2008 р. за № 25-рн/2008 у справі №1-46/2008 вказану постанову Кабінету Міністрів України від 17.04.2008р. № 394 визнано неконституційною, оскільки питання щодо порядку відчуження, набуття і здійснення права власності, права тимчасового користування (оренди), функції, компетенції органів державної влади і місцевого самоврядування мають врегульовуватися тільки законом.

19 серпня 2012 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо порядку проведення земельних торгів у формі аукціону" від 5 липня 2012 року N 5077-VI, яким було внесено зміни до статей 135 - 139 Земельного кодексу України, якими законодавчо врегульовано порядок проведення земельних торгів (аукціонів).

Таким чином, до серпня 2012 року процедуру та порядок проведення земельних торгів (аукціонів) законодавчо врегульовано не було, що в свою чергу, унеможливлювало їх проведення, натомість чинне законодавство не містило заборону органам державної влади та місцевого самоврядування розпоряджатися землями державної чи комунальної власності шляхом надання їх у користування, виходячи із встановлених відповідним законом повноважень.

Аналогічна правова думка міститься в постанові Вищого господарського суду України №922/3258/13 від 31.05.2016 року.

Враховуючи викладене, доводи прокурора про порушення першим відповідачем при передачі в оренду спірної земельної ділянки ч.2 ст.124 ЗК України, у відповідній редакції, є безпідставними та не приймаються колегією суддів.

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", істотними умовами договору оренди землі є, зокрема орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За приписами ст. 21 Закону України "Про оренду землі", розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України «Про плату за землю»).

Статтею 5 Закону України "Про оцінку земель" (у відповідній редакції) визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується, зокрема, для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Відповідно до приписів статті 13 Закону України "Про оцінку земель" проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок є обов'язковим при визначенні розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

За результатами нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель (стаття 20 названого Закону).

Статтею 23 Закону України "Про оцінку земель" визначено, що технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, затверджується районними радами.

Таким чином, земельним законодавством передбачено обов'язковість проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності, що є необхідним для визначення розміру орендної плати за них.

Як зазначено в п.5 договору оренди землі від 25.05.2010 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки не обрахована.

Відповідно до п. 9 договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 150 грн. за один гектар земель водного фонду за один рік користування земельною ділянкою. Загальний розмір орендної плати за рік становить 1497,21 грн.

Таким чином, при визначенні розміру орендної плати за користування спірною земельною ділянкою, нормативна грошова оцінка не використовувалась та була відсутня, про що вказано в п.5 договору.

Другий відповідач, заперечуючи проти доводів прокурора, у відзиві на позов зазначає, що у 2010 році ним розроблена технічна документація щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки зі ставком для надання у користування на умовах оренди ФОП ОСОБА_3 (а.с.77-86).

Однак, як вбачається із умов договору ( п.5, п.9), при передачі спірної земельної ділянки в оренду вказана нормативна грошова оцінка застосована не була.

Крім того, технічна документація щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка надана другим відповідачем, не містить даних про її затвердження відповідною районною радою, як це передбачено ст.23 ЗУ «Про оцінку земель», а відтак, не могла бути застосована при визначення розміру орендної плати при передачі спірної земельної ділянки в оренду.

Вказані обставини підтверджує Відділ Держгеокадастру у Золочівському районі в листі від 16.09.2016 року, в якому зазначено, що нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки на час передачі її в оренду не проводилася; при визначенні розміру орендної плати нормативна грошова оцінка земельної ділянки не розраховувалась; на затвердження сесії районної ради технічна документація не надходила (а.с.41).

Враховуючи викладене, першим відповідачем не було дотримано встановленого законом порядку визначення орендної плати за спірну земельну ділянку відповідно до проведеної нормативної грошової оцінки; орендна плата за оспорюваним договором розрахована в порушення порядку її визначення без проведення обов'язкової нормативної грошової оцінки.

За таких обставин, оспорюваний договір оренди землі від 25.05.2010 року суперечить вимогам статті 13 Закону України "Про оцінку земель", приписам статті 15 Закону України "Про оренду землі", у зв'язку чим позовні вимоги прокурора в цій частині є обгрунтованими.

Водночас, відповідачі під час розгляду справи в суді першої інстанції зазначили про пропуск прокурором строку позовної давності при зверненні до суду із даним позовом та просили суд застосувати наслідки пропущення строку позовної давності.

З цього приводу судова колегія зазначає наступне.

Згідно зі статтею 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Положенням частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України закріплено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення.

Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

Таким чином, як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила (вказана правова позиція висловлена Верховним судом України в постанові №6-2407цс15 від 17.02.2016 року, а.с.111 т.1).

Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 29 ГПК України (в редакції чинній на момент пред'явлення позову) прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Якщо у передбачених законом випадках з позовом до господарського суду звернувся прокурор, що не є позивачем, то позовна давність обчислюватиметься від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або мав довідатися саме позивач, а не прокурор (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських судів").

Як свідчать матеріали справи, прокурор звернувся до суду з позовом у даній справі в інтересах держави в особі Харківської обласної державної адміністрації.

Таким чином, позивачем у даній справі є Харківська обласна державна адміністрація, у зв'язку із чим перебіг позовної давності починається від дня, коли позивач довідався про порушення свого права.

Відповідно статті 13 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації», до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля.

Згідно статті 33 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації», обласні державні адміністрації в межах своїх повноважень спрямовують діяльність районних державних адміністрацій та здійснюють контроль за їх діяльністю.

Голови районних державних адміністрацій регулярно інформують про свою діяльність голів обласних державних адміністрацій, щорічно та на вимогу звітують перед ними.

Голови обласних державних адміністрацій мають право скасовувати розпорядження голів районних державних адміністрацій, що суперечать Конституції України та законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України, Кабінету Міністрів України, голів обласних державних адміністрацій, а також міністерств, інших центральних органів виконавчої влади.

Розпорядженням від 23.11.2007 року №758 затверджено Регламент обласної державної адміністрації.

Пунктом 14.2 Регламенту передбачено, що облдержадміністрація здійснює контроль за дотриманням райдержадміністраціями законності при виданні розпорядчих документів.

Відповідно до п.14.10 Регламенту, копії виданих розпоряджень голів райдержадміністрацій за минулий місяць надсилаються до облдержадміністрації щомісяця в тижневий строк по закінченню відповідного місяця.

У разі, якщо є сумніви щодо законності розпоряджень голів районних державних адміністрацій та/або надання остаточного висновку щодо їх відповідності вимогам чинного законодавства потребує дослідження документів, на підставі яких вони видані, юридичний відділ апарату облдержадміністрації інформує про це голову обласної державної адміністрації шляхом подання відповідної доповідної записки (п.14.13 наведеного вище Регламенту).

Розпорядженням №740 від 26.11.2007 року затверджено Регламент Золочівської районної державної адміністрації, п.13.3 якого передбачено, що з метою здійснення ефективного контролю з боку облдержадміністрації за діяльністю райдержадміністрацій, загальним відділом апарату райдержадміністрації надсилаються розпорядження, прийняті головою райдержадміністрацій за місяць, на десятий день наступного місяця.

Таким чином, ст.33 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», Регламентами позивача та першого відповідача ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено обов'язок надсилання Золочівською районною державною адміністрацією виданих нею розпоряджень до Харківської обласної державної адміністрації.

Разом із тим, на облдержадміністрацію покладено обов'язок здійснення контрольних функцій за прийняттям райдержадміністраціями розпоряджень у відповідності до вимог законодавства.

Перший відповідач наполягає на тому, що ним, на виконання вказаних вимог закону та регламентів, направлялись позивачу спірні розпорядження.

Як зазначив в письмових поясненнях від 27.02.2017 року позивач, згідно з номенклатурою справ Харківської обласної державної адміністрації, листування з питань раціонального та ефективного використання земель і запобігання порушень земельного законодавства зберігається 5 років, у зв'язку з чим, враховуючи, що з моменту видання спірних розпоряджень минуло більше 5 років, надати інформацію про отримання зазначених розпоряджень не є можливим.

На запитання суду: «Чи порушувався першим відповідачем регламент Харківської обласної державної адміністрації щодо обов'язку направлення копій розпоряджень?», позивач зазначив, що про такі обставини йому не відомо.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що у даному випадку відсутні підстави вважати, що перший відповідач не виконував свій обов'язок щодо направлення щомісячно позивачу копій розпоряджень, зокрема, розпоряджень №418 від 18.07.2007 року, №192 від 14.03.2008 року, №98 від 08.04.2010 року, визнання незаконними та скасування яких є предметом спору у даній справі.

Судова колегія також приймає до уваги, що процедура надання земельної ділянки в оренду відповідачу тривала з 2007 по 2010 рік. Позивач у даній справі, як контролюючий орган, відповідно до своїх повноважень, повинен був бути обізнаний про прийняття спірних розпоряджень Золочівською районною державною адміністрацією стосовно надання згоди другому відповідачу на виготовлення проекту землеустрою, а згодом його затвердження та передачу в оренду земельної ділянки.

Прокурор звернувся до господарського суду Харківської області із даним позовом 26.09.2016 року, про що свідчить штамп канцелярії суду.

Таким чином, позовна заява подана прокурором після спливу трирічного строку позовної давності. При цьому, причини пропуску позовної давності прокурором документально не обґрунтовані.

Частиною 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на викладене та враховуючи, що прокурор звернувся до господарського суду після спливу позовної давності, про застосування якої відповідачами заявлено до прийняття рішення господарським судом першої інстанції, прокурором не доведено, а матеріалами справи не підтверджено поважні причини пропуску позовної давності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що положення п.п.15.6, 15.9., 15.10 регламенту Харківської обласної державної адміністрації, на які посилаються відповідачі, не можуть застосовуватись до спірних правовідносин, оскільки вказаний регламент затверджено 06.06.2014 року, тобто він не існував на час прийняття спірних розпоряджень та укладення договору оренди землі.

Колегія суддів приймає до уваги, що позивачем до матеріалів справи надано регламенти Харківської обласної державної адміністрації, які діяли в 2007 році, 2008 році, 2010 році.

Так, розпорядженням від 23.11.2007 року №758 затверджено Регламент обласної державної адміністрації.

Розпорядженнями №3 від 10.01.2008 року, №396 від 10.07.2008 року, №460 від 25.08.2009 року вносились зміни до п.16.3, п.6.2, п.6.6, п.2.4.1, п.2.4.3, п.9.9, п.15.1 Регламенту Харківської обласної державної адміністрації.

Розпорядженням №708 від 20.12.2010 року затверджено Регламент обласної державної адміністрації.

Разом із тим, усіма вказаними редакціями регламентів, що діяли з 2007 по 2010 рік, передбачався обов'язок обласної державної адміністрації здійснювати контроль за дотриманням районними державними адміністраціями законності при виданні розпорядчих документів, а також обов'язок голів районних державних адміністрацій надсилати до обласної державної адміністрації щомісяця копії виданих розпоряджень.

Враховуючи наведене, доводи прокурора є безпідставними та не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків господарського суду Харківської області.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції фактичні обставини справи встановлені на основі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають обставинам справи та їм надана правильна юридична оцінка, прийняте рішення відповідає нормам чинного законодавства та підстав для його скасування не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101, п.1 ст.103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 15.11.2016 року у справі №922/3225/16 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 01.03.2017 року.

Головуючий суддя Медуниця О.Є.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Гребенюк Н.В.