ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2017 р. Справа № 909/51/17
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П. А., секретар судового засідання Кучма І. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Енерго-Стандарт", вул. Південне шосе, 64 б, м. Запоріжжя, 69008

до відповідача: Департамент будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації вул. Грушевського, 21,м. Івано-Франківськ,76018

про стягнення заборгованості в сумі 7 269 573,67грн.

за участю:

від позивача: ОСОБА_1 ( довіреність б/н від 01.12.16)-представник;

Від відповідача представники не з'явилися.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Івано-Франківської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Енерго-Стандарт" до Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації про стягнення заборгованості в сумі 3406461, 69 коп.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 05.01.2017 р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 24.01.2017 р. Ухвалою суду від 24.01.2017року прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Енерго-Стандарт" (№02 від 19.01.2017р.; вх.№856/17 від 24.01.2017р.) про збільшення позовних вимог. Суд взяв до уваги п. 3.10.Постанова Пленуму ВГС від 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Отже, нова ціна позову становить 7 269 573,67грн.

Представник позивача, в судовому засіданні, підтримав позовні вимоги (збільшені) вказуючи при цьому на неналежне виконання відповідачем взятих на себе договірних зобов'язань, в частині здійснення оплати коштів за надані позивачем послуги (роботи пов'язані з реконструкцією каналізаційних мереж та очисних споруд м. Коломия), внаслідок чого, утворилась заборгованість в сумі 7 269 573,67грн.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, письмових заперечень щодо предмету позову не подав. Відповідач належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, що вручено 09.02.2017року

Крім того, відповідач подав суду клопотання б/н від 22.02.2017року ( вх.3101/17 від 22.02.2017року) про відкладення розгляду справи, в зв'язку з тим, що представник відповідача приймає участь у судовому засіданні Львівського апеляційного адміністративного суду.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору по суті у відповідному судовому засіданні, що, у даному випадку, відсутнє.

Відповідач в судове засідання не з'явився, вимог ухвали суду від 07.02.2017року не виконав.22.02.2017року на адресу суду направив чергове клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю з'явитись в судове засідання.

Представник позивача заперечив проти клопотання відповідача, вбачаючи у задоволенні даного клопотання , затягування господарського процесу.

Суд, розглянувши вищевказане клопотання дійшов висновку про його відхилення з огляду на наступне.

Згідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Суд зауважує, що відповідач в силу ст. 28 ГПК України не позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права через свого представника.

Відхиляючи клопотання про відкладення розгляду справи суд також врахував, що в п.3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що у випадку нез'явлення в судове засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - юридичної особи щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.д..). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за дійсної необхідності участь в судовому засіданні іншого представника згідно зі ст.28 ГПК України з числа як своїх представників, так і осіб не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника доводиться заявником на загальних підставах.

Водночас, суд вважає, що неявка відповідач у судове засідання та неподання останнім відзиву на позов не є перешкодою для розгляду справи за наявними матеріалами справи, у порядку ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

До того ж, суд звертає увагу, що за клопотанням відповідача розгляд справи відкладався. Однак, відповідач свої процесуальні обов'язки не виконував, правом надання письмового відзиву та доказів, в підтвердження своїх заперечень, через канцелярію суду, не скористався.

Представником відповідача 21.02.17року подано суду заяву б/н ( вх. 2961/17 від 21.02.2017року) про залучення до участі у справі третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_2 казначейську службу в Івано-Франківській області, мотивуючи залучення тим, що відповідно до п.3.4 договору № 23 від 14.10.2011р. передбачалось, що фінансування здійснюється за рахунок Державного бюджету, субвенцій місцевого бюджету обласному бюджету та субвенції з обласного бюджету. Оплата коштів за договором була обумовлена подією, а саме поступлення коштів на рахунок Державної казначейської служби в Івано-Франківській області.

Правила ч.1 ст.27 Господарського процесуального кодексу України, надають право господарському суду при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановивши, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, залучити таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Норми інституту третіх осіб покликані захисти права та охоронювані законом інтереси осіб, які не є учасниками спірних матеріальних правовідносин, але знаходяться із однією зі сторін процесу у таких відносинах, які можуть змінитись в результаті винесеного рішення.

Відповідачем не доведено перед судом та не подано будь-яких доказів, в підтвердження того, яким чином рішення суду може справити вплив на права та охоронювані законом інтереси Державної казначейської служби в Івано-Франківській області, а відтак, у суду відсутні правові підстави для задоволення клопотання відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви відповідача вх. 2961/17 від 21.02.2017року) про залучення до участі у справі третьої особи на стороні відповідача Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області.

Згідно з пунктом 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зі змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого господарського суду N 3 від 23.03.2012, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи викладене суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

З огляду на обмеженість розгляду справи визначеними законом процесуальними строками, відсутність перешкод для розгляду справи, достатність матеріалів справи для розгляду та прийняття відповідного рішення, судове засідання відбулося за відсутності представників відповідача, згідно зі статтею 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, враховуючи вимоги чинного законодавства та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Згідно п.1.1. договору, та додаткових угод до нього, на виконання підрядних робіт № 23 від 14.10.2011р. (надалі за текстом - Договір), укладеного між Управлінням житлово-комунального господарства Івано-Франківської області правонаступником якого є Департамент будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної адміністрації надалі за текстом -(відповідач) та ТОВ «Буд-Енерго-Стандарт»» (надалі за текстом - позивач), останній зобов'язаний виконати роботи пов'язані з реконструкцією (надалі - роботи) каналізаційних мереж та очисних споруд м. Коломия І етап реконструкція очисних споруд (надалі - об'єкт).

Згідно п. 3.1. Договору вартість робіт за Договором складає 7316044,00 грн.

Згідно п. 4.1. Договору розрахунки за виконані роботи здійснюються відповідачем на підставі актів приймання виконаних робіт форми (КБ - 2в), довідки про вартість виконаних робіт форми (КБ-3) проміжними платежами в міру виконання робіт за повністю виконані роботи.

На підставі актів за грудень 2011р., на суму (34702,86 грн., 9933,19 грн., 15083,82 грн., 576191,65 грн., 2333,10 грн., 411423,64 грн., 10491,28 грн.) всього на суму 1060159,54 грн., Акту коригування на суму 5559,51 грн., які підписані сторонами, позивач здав, а відповідач прийняв роботи за договором без зауважень на загальну суму 1054600,03грн.

Згідно п. 5.7. Договору забезпечення робіт матеріалами та устаткуванням здійснює позивач.

На виконання умов Договору, на підставі видаткових накладних позивач поставив відповідачу обладнання та устаткування (надалі - товар) на суму 5234077,95грн.

Таким чином, позивач виконав зобов'язання за Договором в повному обсязі.

За виконані роботи та поставлений товар відповідач мав сплатити узгоджені сторонами 6288677,98 грн. (1054600,03 грн. та 5234077,95 грн. )

На момент подання позовної заяви (05.01.2017року) відповідач, частково розрахувався за виконані роботи, а саме згідно з виписками банку позивача:

-від 14.11.11р., 22.11.11р. Відповідачем перераховано на розрахунковий рахунок Позивача аванс, відповідно, на суму 1519813,20 грн. та 375000,00 грн.

-від 25.07.12р. та 23.08.12р. перераховано оплату за виконані Роботи відповідно в сумі 50000,00 грн. та 62403,09 грн.

-від 14.02.12р перераховано оплату за Товар отриманий на підставі видаткової накладної № БУ-101 від 26.12.2011р. в сумі 445980,00 грн., за товар отриманий на підставі видаткової накладної № БУ-102 від 26.12.2011 в сумі 282716,36 грн., за товар отриманий на підставі видаткової накладної № БУ-103 від 28.12.2011 в сумі 25999,99 грн. та часткову оплату за товар отриманий на підставі видаткової накладної № РН-0000039 від 26.12.2011р в сумі 120303,65 грн. Всього за виконані роботи та отриманий товар за договором відповідачем сплачено 2882216,29грн.

Таким чином, борг відповідача за договором становить 3406461,69грн.

17.11.2014р. сторонами підписано акт звіряння взаємних розрахунків за Договором згідно з яким, сторони узгодили наявність боргу Відповідача в сумі 3546230,09 грн.

У зв'язку з несплатою боргу позивачем було направлено відповідачу лист вимогу вих. № 07/11- 01 від 07.11.2014 р. з вимогою оплатити заборгованість у вказаному розмірі. Вимога позивача була залишена без відповіді, а суму боргу сплачено не було.

Враховуючи, що відповідач не погасив основний борг, позивач подав суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить суд збільшити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Енерго-Стандарт" і стягнути з Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України, додатково заборгованість в сумі 3863111,98 грн. ( інфляційні втрати та 3% річних) та судовий збір в сумі 57946,67 грн. Відповідно до ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 24.01.2017року нова ціна позову становить 7269573,67грн.

Станом на 28.02.2017року в матеріалах справи відсутні відомості, які підтвердили б сплату відповідачем вище зазначеної суми боргу.

Частина 1 ст. 15 ЦК України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Укладений між сторонами договір № 23 від 24.10.2011року (п.5.7) є змішаним договором, що водночас містить елементи договору поставки обладнання та договору підряду (в частині виконання робіт

При цьому судом встановлено, а відповідачем не заперечено факт належного та повного виконання позивачем своїх договірних зобовязань щодо поставки відповідачу товару та отримання виконаних робіт, що підтверджується підписаними сторонами актами приймання виконаних робіт (аркуш справи 19-65) видатковими накладними, після чого у відповідача виникли зобовязання по оплаті ціни договору (п.3.1 договору).

Частина. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконані роботи.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з п.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України).

В силу положень ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Нормою ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Оскільки, відповідач неналежно виконав свої зобов'язання, які випливають з Договору та закону, то, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар та виконані роботи у розмірі 3406461грн., підлягає задоволенню в повному обсязі.

При цьому слід зазначити, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. 17.11.2014р. сторонами було підписано акт звіряння взаємних розрахунків за Договором згідно з яким, сторони узгодили наявність боргу Відповідача в сумі 3546230,090 грн. Такі дії відповідача, а саме підтвердження боргу є дією особи, що свідчить про визнання нею свого боргу, що, в свою чергу, перериває перебіг позовної давності. Після переривання перебіг позовної давності починається заново, саме до 17.11.14р.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється належним чином проведеним виконанням.

Однак, якщо зобов'язання не виконано належним чином, то на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов'язки в тому числі передбачені ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України /боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом/.

Враховуючи вище зазначену правову норму, позивачем правомірно нарахована відповідачу, 454291,79грн. - 3% річних, 3408820,19грн. - інфляційних втрат, які підлягають стягненню за період та у сумі вказаній позивачем у розрахунку, який визнається судом арифметично вірним.

Суд вважає за доцільне зазначити, що відповідач не надав суду доказів оплати отриманих послуг та товару, в своїй заяві б/н ( вх. 2961/17 від 21.02.2017року) про залучення до участі у справі третьої особи на стороні відповідача державну казначейську службу в Івано-Франківській області, вказуючи, що п.3.4. договору, передбачалось, що фінансування здійснюється за рахунок Державного бюджету, субвенції місцевого бюджету обласному бюджету та субвенції з обласного бюджету.

Отже, відповідача посилається на те, що відповідно до умов договору сторони передбачили, що розрахунки за надані послуги проводяться при наявному бюджетному фінансуванні, яке з моменту виконання позивачем робіт і по теперішній час відсутнє.

Відповідно до ч.1 ст.49 Бюджетного кодексу України розпорядник бюджетних коштів після отримання товарів, робіт і послуг відповідно до умов взятого бюджетного зобов'язання приймає рішення про їх оплату та надає доручення на здійснення платежу органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, якщо інше не передбачено бюджетним законодавством, визначеним пунктом 5 частини першої статті 4 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 526 ЦК України та ч.1 ст.193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.2 ст.193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частина 2 ст. 617 ЦК України та ч.2 ст.218 ГК України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов'язання.

Окрім того, статтею 1 ЦК України визначено, що однією із ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, в тому числі й органів державної влади, а тому самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з місцевого бюджету та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують замовника та не заперечують обов'язку такого органу, який виступає стороною зобов'язального право відношення, від його виконання належним чином.

Таким чином, відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати робіт.

Аналогічна правова позиція наведена в Постановах Вищого господарського суду №914/1760/13 від 13 листопада 2013 року, №913/851/13 від 05 серпня 2013 року, рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18 жовтня 2005 року.

Також, в постанові Верховного Суду України від 15 травня 2012 року у справі №11/446 вказується на те, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на черговий рік, не виправдовує бездіяльність установи яка фінансується з державного бюджету, і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

При цьому, судом береться до уваги п.1.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17 грудня 2013 року, в якому Вищий господарський суд України зазначив, що за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посилання на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

Отже, заперечення відповідача були прийняті судом до уваги, але спростовані вищевикладеним.

Таким чином, на основі вищевказаного, позовні вимоги позивача ОСОБА_3 "Буд-Енерго Стандарт" є обґрунтованими та до стягнення з відповідача належить 3 406 641,69грн. основного боргу , 454291,79грн. - 3% річних, 3408820,19грн. - інфляційних втрат.

У відповідності до ч.1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтею 49 ГПК України передбачено покладання судових витрат, зокрема витрат на оплату судового збору, у разі задоволення позову на відповідача.

Керуючись ст.124 Конституції України, ст.ст. 11, 204, 509, 525, 526, 530, 599, 625, 629, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст.173, 193, 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 33, 34, 49, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Енерго-Стандарт", вул. Південне шосе, 64 б, м. Запоріжжя, 69008 до Департамента будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації вул. Грушевського, 21,м. Івано-Франківськ,76018 про стягнення заборгованості в сумі 7 269 573,67грн. задовольнити.

Стягнути з Департамента будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації вул. Грушевського, 21,м. Івано-Франківськ,76018 ( код 38163425) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Енерго-Стандарт", вул. Південне шосе, 64 б, м. Запоріжжя, 69008 ( код 37221276) - 3 406 641,69грн. ( три мільйони чотириста шість тисяч шістсот сорок одна грн.69 коп.) основного боргу, 454291,79грн. (чотириста п'ятдесят чотири тисячі двісті дев'яносто одна грн.79 коп.) - 3% річних, 3408820,19грн. ( три мільйони чотириста вісім тисяч вісімсот двадцять грн. 19 коп.) - інфляційних втрат та 109 043,60грн. (сто дев'ять тисяч сорок три грн. 60 коп.) судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.03.17

СУДДЯ ШКІНДЕР П.А.