ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2017р. Справа№ 914/3052/16

Господарський суд Львівської області у складі судді Блавацької-Калінської О.М., при секретарі Кияк І.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна по Львівській області, м.Львів

до відповідача: Приватного вищого навчального закладу Львівський університет бізнесу і права, місто Львів

про: стягнення 110 678,77 грн. неустойки та виселення з орендованого державного майна

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 - представник (довіреність від 03.01.2017 р.)

від відповідача: ОСОБА_2 - представник (довіреність від 01.09.2016 р.)

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області Регіональним відділенням Фонду державного майна по Львівській області заявлено позов до Приватного вищого навчального закладу Львівський університет бізнесу і права про стягнення 110 678,77 грн. неустойки та виселення з орендованого державного майна

Ухвалою суду від 05.12.2016 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 16.01.2017 року.

В судовому засіданні 16.01.2017 р. відповідно до ст.77 ГПК України оголошувалась перерва до 30.01.2017 р.

Ухвалою суду від 30.01.2017 р. відповідно до ст..69 ГПК України продовжено строк вирішення спору на 15 днів.

В судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав, наведених у позовній заяві та усних поясненнях, наданих у судовому засіданні, долучив до матеріалів справи копію рішення від 04.10.2016 р. у справі №914/1937/16 про відмову у задоволенні позову про визнання укладеним з 25.07.2015 р. договору про внесення змін до договору оренди нерухомого державного майна від 26.07.2012 р. за №114.

Представник відповідача в судових засіданнях вимоги позивача заперечив повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (вх.№1105/17 від 12.01.2017 р.) та усних поясненнях, зокрема відповідач вказує на те, що за весь період користування приміщенням вчасно та в повному обсязі сплачує орендні платежі та виконує усі вимоги, покладені на орендаря державного нерухомого майна. В задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Відповідач стверджує, що повідомлення від позивача (орендодавця) на адресу відповідача (орендаря) у період одного місяця після закінчення строку чинності договору оренди, тобто з 25 липня 2015 року до 24 серпня 2015 року включно, не надходила. Отже, на підставі статті 764 Цивільного кодексу України, статті 284 Господарського кодексу України та пункту 10.4 договору, оренди нерухомого майна державного від 26.07.2012 №114 на думку відповідача він є продовжений на той самий строк і на тих самих умовах, а отже є діючим станом і на сьогодні.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне:

26.07.2012 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (орендодавець) та Приватним вищим навчальним закладом Львівський університет бізнесу і права (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна державного №114, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно вбудовані нежитлові приміщення №№ І,ІІ на першому поверсі та №№33-49, І, частина ІІ на другому поверсі адміністративної будівлі літ.«А-3» загальною площею 290,4кв.м. (реєстровий №21560045.1400.АААЖЕЕ437), що знаходяться за адресою: Львівська область, м.Старий Самбір, вул.Л.Галицького, 61 (далі майно), що перебуває на балансі Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» (далі балансоутримувач), вартість якого визначена звітом про оцінку майна станом на 31.01.2012р. і становить за незалежною оцінкою 375900,00грн. без ПДВ.

Згідно з п.1.2. договору майно передається в оренду з метою розміщення приватного навчального закладу.

Відповідно до п.2.1. договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання - передавання майна.

Згідно з п.3.1 договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. №786, і становить без ПДВ за базовий місяць оренди березень 2012 р. 3148,18 грн. Орендна плата за перший (повний) місяць оренди березень 2009 року визначається шляхом коригування орендної плати липень 2012 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць оренди березень 2012 року на індекси інфляції за квітень, травень, червень, липень 2012 року . орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п.3.3 договору)

Орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісяця, не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж у наступному співвідношенні: 70% до державного бюджету на рахунок, визначений Головним управлінням Державної казначейської служби України у Львівській області, 30% на рахунок балансоутримувача. У разі припинення або розірвання договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передвання включно (п.3.11 договору).

За умовами п.10.5. договору у разі, якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка обєкта оренди була зроблена більш як три роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди проводиться оцінка обєкта оренди.

У п.10.1 договору оренди державного майна встановлено, що він укладається строком на 2 роки 364 дні, що діє з 26.07.2012р. до 24.07.2015р.

Пунктом 10.4 договору визначено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід'ємною частиною договору. Чинність договору припиняється внаслідок: закінчення строку, загибелі орендованого майна, достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду, банкрутства орендаря, ліквідації орендаря-юридичної особи. (п.10.7 договору)

04.06.2015 р. у зв'язку із закінченням строку дії вказаного договору відповідач листом №26 звернувся до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області в якому просив продовжити термін дії договору оренди державного майна №114 від 26.07.2012р. та гарантував оплату за проведення експертної оцінки, а також надав копію дозволу УДППЗ "Укрпошта" (балансоутримувача) на продовження терміну дії договору (лист №412-483 від 25.05.2015 р.).

17.08.2015р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області, Приватним вищим навчальним закладом Львівський університет бізнесу і права та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна група «Захід» укладено договір №263/15 на проведення оцінки спірного майна. 04.09.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна група «Захід», Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області та ПВНЗ «Львівський університет бізнесу та права» підписано акт прийому-передачі робіт з оцінки майна (обєкта оренди).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги заперечив, посилаючись на те, що за весь час користування майном відповідач діяв відповідно до норм чинного законодавства та умов договору, зокрема п.10.4, повідомлень про припинення орендних відносин від орендодавця не отримував, вчасно та в повному розмірі сплачував та надалі сплачує орендні платежі, на виконання п.5.9 договору щорічно страхував майно (договір добровільного страхування майна серії 212/01 №15/0002 від 13.08.2015 р., період страхування 14.08.2015 р.-13.08.2016 р. та договір добровільного страхування майна серії 212/01 №16/0002 від 12.08.2016 р.: період страхування 14,082016 р.-13.08.2017 р.). Зазначив при цьому, що 17.08.2015 р. на виконання п.10.5 договору про оцінку майна за №263/15 виступив платником послуг з оцінки обєкта оренди. Відповідач стверджує, що укладаючи договір про оцінку майна орендодавець визнав, що на дату підписання вказаного договору 17.08.2015 р. орендарем є ПВНЗ «Львівський університет бізнесу та права». Прямим підтвердженням цього є також п.5.6 договору про оцінку майна, оскільки замовник передбачає, що саме платник ПВНЗ «Львівський університет бізнесу та права» зобовязаний надавати виконавцю робіт технічну документацію на обєкт оренди. Тобто орендодавець визнавав, що саме ПВНЗ «Львівський університет бізнесу та права» законно знаходиться в орендованих приміщеннях і може надати такі документи. Відповідно до п.5.12 договору про проведення оцінки майна (обєкта оренди) «У разі наявності поважних причин (відмова органу уповноваженого управляти майном підприємства-балансоутримувача щодо продовження договору оренди (пролонгації) замовник може до завершення роботи, передбаченої договором відмовитися від його виконання. Замовник - Регіональне відділення ФДМУ по Львівській області визнав відсутність поважних причин відмови від продовження договору оренди, тому не відмовився від послуг оцінки та 04.09.2015 р. підписав акт приймання-передачі робіт з оцінки майна (обєкта оренди), тим самим визнав договір оренди продовженим.

Судом встановлено, що рішенням господарського суду Львівської області від 04.10.2016 р. у справі №914/1937/16 відмовлено РВ ФДМУ по Л/о у задоволенні позову про визнання укладеним з 25.07.2015 р. договору про внесення змін до договору оренди нерухомого державного майна від 26.07.2012 р. за №114. Підставами відмови у позові слугувало зокрема те, що перед продовженням договору оренди №114 від 26.07.2012 р. було обовязковим проведення нової оцінки вартості спірного майна, однак така проведена лише 20.08.2015 р. Пропозиції про внесення змін до договору від 26.07.2012 р. за №114 орендодавцем скеровані на адресу відповідача 24.09.2015 р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що в позовні вимоги слід задоволити виходячи із наступних мотивів:

Згідно ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті ст. 526 ЦК України, 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.07.2012 р. між сторонами укладено договір оренди нерухомого майна державного №114. Відповідно до умов договору позивач передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно вбудовані нежитлові приміщення №№ І,ІІ на першому поверсі та №№33-49, І, частина ІІ на другому поверсі адміністративної будівлі літ.«А-3» загальною площею 290,4кв.м. (реєстровий №21560045.1400.АААЖЕЕ437), що знаходяться за адресою: Львівська область, м.Старий Самбір, вул.Л.Галицького, 61 (далі майно), що перебуває на балансі Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» (далі балансоутримувач), вартість якого визначена звітом про оцінку майна станом на 31.01.2012р. і становить за незалежною оцінкою 375900,00 грн. без ПДВ.

Пунктом 10.1 договору оренди державного майна встановлено, що він укладається строком на 2 роки 364 дні, що діє з 26.07.2012 р. до 24.07.2015 р.

Відповідно до п. 10.4 договору, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід'ємною частиною договору. Чинність договору припиняється внаслідок: закінчення строку, загибелі орендованого майна, достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду, банкрутства орендаря, ліквідації орендаря-юридичної особи. (п.10.7 договору)

Приписами ч.4 ст.284 ГК України та ч.2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що рішенням господарського суду Львівської області від 04.10.2016 р. у справі №914/1937/16 відмовлено РВ ФДМУ по Л/о у задоволенні позову про визнання укладеним з 25.07.2015 р. договору про внесення змін до договору оренди нерухомого державного майна від 26.07.2012 р. за №114.

Зі змісту статей 759, 763 і 764 Цивільного кодексу України, частини другої статті 291 Господарського кодексу України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. При цьому, оскільки зазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов'язкового укладення нового договору або внесення змін до нього. (аналогічна правова позиція відображена у п. 4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна»).

Суд звертає увагу позивача на той факт, що на дату закінчення строку договору оренди - 24.07.2015 р. і протягом місяця після закінчення цього строку заперечень орендодавця щодо продовження договору на новий строк суду не представлено, натомість позивачем 24.09.2015 р. на адресу відповідача скеровано пропозиції про внесення змін до договору від 26.07.2012 р. за №114 і тим самим погоджено правомірність перебування відповідача в орендованих приміщеннях.

Судом встановлено, що відповідач продовжує користуватись орендованим майном, щомісячно сплачує орендну плату, застрахував майно у відповідності до п.5.9 договору, а також на виконання вимог п.10.5 договору здійснив оплату за оцінку обєкта оренди (договір про проведення оцінки майна №263/15 від 17.08.2015 р.; оцінка проведена 20.08.2015 р. та рецензована 03.09.2015 р.) Лист за №26 від 04.06.2015 р. про продовження договору оренди, скерований на адресу позивача залишений ним без відповіді.

Відтак суд дійшов висновку, що договір №114 від 26.07.2012 р. продовжив свою дію в силу приписів ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та п. 10.4 договору.

Таким чином, на час розгляду справи, термін дії договору пролонговано строком на 2 роки 364 дні, що діє з 25.07.2015 р., а тому стягнення неустойки в розмірі 110 678,77 грн. є необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення.

За таких обставини, зважаючи на наведене, суд дійшов висновку про відмову у позові.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи.

Вирішуючи питання про розподіл господарських витрат, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Враховуючи наведене та керуючись, ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні 20.02.2017 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст складено та підписано 27.02.2017 р.

Суддя Блавацька-Калінська О. М.