номер провадження справи 32/16/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2017 Справа № 908/238/17

за позовом Державного підприємства Сільськогосподарське підприємство Запорізьке (71313 Запорізька область, Кам`янсько-Дніпровський район, с. Велика Знам`янка, вул. Леніна, б. 553)

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю Конвеєр (71313 Запорізька область, Кам`янсько-Дніпровський район, с. Велика Знам`янка, провулок Свободний, б. 1-А)

до відповідача 2: Кам`янсько-Дніпровської районної державної адміністрації (71304 Запорізька область, Кам`янсько-Дніпровський район, м. Кам`янка-Дніпровська, вул. Набережна, б. 87)

про визнання недійсним договору емфітевзису від 08.01.2009р.

Суддя Н.А. Колодій

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1СМ., довіреність б/н від 13.07.2016р.

від відповідача-1: ОСОБА_2, довіреність № 165 від 01.09.2016р.

від відповідача-2: не зявився

Заявлені позовні вимоги про визнання недійсним договору емфітевзису від 08.01.2009р. укладеного між відповідачем 1 та відповідачем 2.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2017р., справу № 908/238/17 передано на розгляд судді Колодій Н.А.

Ухвалою суду від 09.02.2017р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/238/17, присвоєно справі номер провадження 32/16/17 та призначено судове засідання на 21.02.2017р.

Представник відповідача 2 в судове засідання, призначене на 21.02.2017р. не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Позовні вимоги обґрунтовані ст. ст. 16, 203, 215 ЦК України, ст. ст. 83, 84 ГПК України.

В судовому засіданні 21.02.2017р. представник відповідача 1 надав відзив на позовну заяву, який долучено судом до матеріалів справи.

21.02.2017р. справу розглянуто, прийнято рішення. Справа розглянута без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Представник позивача в судовому засіданні 21.02.2017 р. підтримав позовні вимоги. Державне підприємство Сільськогосподарське підприємство Запорізьке вважає, що в оскаржуваному Договорі відсутні всі істотні умови, передбачені чинним законодавством України. Крім того, не здійснено державної реєстрації, а також не забезпечено їх нотаріального посвідчення. Також позивач вказує, що земельні ділянки, які є предметом спірного Договору перетинаються із земельними ділянками позивача на яких у останнього є державні акти. Оскільки земельні ділянки не можуть знаходитись одночасно в користуванні двох і більше користувачів, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача-1 заперечив проти задоволення позовних вимог. В судовому засіданні надав суду письмовий відзив, в якому зазначив, що право користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб, що є предметом спірного договору, зареєстровано ТОВ «Конвеєр» у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державним реєстратором Кам`янсько-Дніпровської районної державної адміністрації. Зазначає, що твердження позивача про відсутність в Договорі всіх істотних умов є безпідставним, оскільки спірний Договір містить в собі всі умови, визначені для подібного роду Договорів. Також відповідач 2 вказує на те, що чинним законодавством України не встановлено вимог, щодо нотаріального посвідчення Договору користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Представник відповідача-2 в судове засідання 21.02.2017 р. не зявився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Згідно з п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

В п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Ухвала про порушення провадження у справі була надіслана відповідачу 2 на адресу, зазначену в позовній заяві. Таким чином, відповідач-2 належним чином повідомлений про час та місце судового засідання та його неявка не перешкоджала вирішенню даного спору.

У відповідності до ст.85 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

08.01.2009р. між Камянсько-Дніпровською районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю Конвеєр укладено договір емфітевзису(далі Договір).

Відповідно до п. п. 1, 2 Договору встановлено, що розпорядник земельної ділянки надає, а землекористувач приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Великознам'янськоі сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області. В користування передається земельна ділянка сільськогосподарського призначення із земель запасу Великознамянської сільської ради, загальною площею 2095 га.

Відповідно до п.7 договору, він набирає чинності з моменту його підписання сторонами, термін дії Договору складає з 01.01.2009р. по 31.12.2013р. Оплата за Договором здійснюється починаючи з 01.01.2009 р.

У випадку, якщо одна із сторін має намір відмовитись від даного договору, - вона попереджає іншу сторону про свої наміри не менш як за три місяці беручи до уваги завершення повного циклу сільськогосподарських робіт наданій земельній ділянці.

Судом встановлено, що на час розгляду справи в суді, договір є діючим, ТОВ «Конвеєр» продовжує користуватись та обробляти земельні ділянки за спірним договором.

Відповідно до встановленого порядку ст. 182 Цивільного кодексу України, ст. 126 Земельного кодексу України, ст. 4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, право користування вказаними земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) загальною площею 2095 га було зареєстровано ТОВ «Конвеєр» у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 03.01.2017 року державним реєстратором Кам'янсько-Дніпровської районної державній адміністрації ОСОБА_3, про що свідчать витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, належним чином завірені копії яких містяться в матеріалах справи.

Проаналізувавши обставини справи, суд дійшов висновку відмовити в позові в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 13, ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного кодексу України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України зазначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором визнається домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Абзацом 1 ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України визначено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Частина 7 ст. 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

Згідно приписів статті 180 Господарського кодексу України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України.

Згідно ст. 395 ЦК України одним із видів речових прав на чуже майно є право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис).

Відповідно до ст. 407 ЦК України, право користування чужою земельною ділянкою (емфітевзис) встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Судом встановлено, що земельні ділянки перебувають у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю Конвеєр на підставі Договору емфітевзису від 08.01.2009р., укладеного із Кам'янсько-Дніпровською районною державною адміністрацією Запорізької області. Право користування землекористувача земельними ділянками, які є об'єктом емфітевзису, зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідно до вимог ст. 182 Цивільного кодексу України. В користування передані земельні ділянки сільськогосподарського призначення із земель Великознамянської сільської ради загальною площею 2095 га. а саме: кадастровий номер :04:001:0027 площею 33,7985 га.; кадастровий номер :04:001:0026 площею 131,7035 га.; кадастровий помер :04:001:0025 площею 220,0609 га.; кадастровий номер :02:002:0020 площею 551,2102 га.; кадастровий номер :02:003:0026 площею 800,6095 га.; кадастровий номер :03:005:0083 площею 235,3437 га.; кадастровий номер :02:001:0103 площею 250,7797 га.; кадастровий номер :03:001:0075 площею 655,72 га.; кадастровий номер :02:002:0021 площею 415,1 га.; кадастровий помер :03:002:0092 площею 155,3259 га.; кадастровий номер :03:002:0091 площею 223,4711 га.

Відповідно до ст. 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З матеріалів справи вбачається, що укладений між Кам'янсько-Дніпровською районною державною адміністрацією Запорізької області та ФГ Чакан Договір емфітевзис від 08.01.2009 р. не є недійсним в силу закону та відсутнє судове рішення про визнання його недійсним.

Посилання позивача на відсутність у оспорюваному Договорі істотних умов, встановлених ст. 15 Закону України Про оренду землі є необґрунтованим, оскільки відповідно ст. 1 Закону України Про оренду землі, даний Закон регулює відносини, пов'язані з орендою землі, в той час як правовідносини сторін за оспорюваним Договором врегульовані положеннями глави 33 Розділу II Цивільного кодексу України. Договір містить у собі всі умови, визначені для подібного роду договорів, а саме відповідає вимогам встановленим ст. 203 Цивільного кодексу України в частині наявності у учасників правочину необхідного обсягу цивільної дієздатності.

У зв'язку з тим, що Договір емфітевзису пройшов належну державну реєстрацію в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а отже зміст правочину не може суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, оскільки відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 10 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державний реєстратор перед здійсненням державної реєстрації перевіряє подані документи на їх відповідність вимогам чинного законодавства та на наявність підстав для проведення реєстраційних дій.

Вимога про визнання правочину (договору) недійсним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом.

Отже, суд дійшов висновку, що укладаючи Договір емфітевзису ТОВ «Конвеєр» дотримано вимоги статті 203 Цивільного Кодексу України та мало на меті реальне настання правових наслідків, про що свідчить той факт, що сторони приступили до виконання договору, а відтак, відсутні правові підстави для визнання його недійсним.

Договір емфітевзису від 08.01.2009 р. відповідає вимогам встановленим ст.ст. 407-412 Цивільного кодексу України та ст. 102-1 Земельного кодексу України для подібного роду Договорів, а саме: у оскаржуваному Договорі сторони дійшли згодили щодо усіх істотних умов Договору в частині об'єкту емфітевзису (кількості та цільового призначення земельних ділянок): строку надання права користування; нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, що передається в користування; розміру плати за користування землею та порядок його зміни; встановлено порядок і умови передачі в користування і повернення об'єкту емфітевзису; визначено обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки, закріплено права та обовязки землекористувача, узгоджено порядок зміни умов договору і припинення його дії, обумовлено ризик випадкового знищення або пошкодження обєкта користування чи його частини та визначено відповідальність сторін у випадку невиконання умов цього Договору.

Що стосується тверджень позивача стосовно того, що спірні земельні ділянки вказані у вищевказаному Договорі емфітевзису від 08.01.2009 р. перетинаються із земельними ділянками, що знаходяться в його користуванні на підставі державних актів на право постійного користування землею, які також пройшли відповідну державну реєстрацію є безпідставними, оскільки, згідно з постановою Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20.12.2016 р. у справі № 318/786/16-а, яка набрала законної сили та ніким не оскаржена в апеляційному порядку, адміністративний позов ТОВ «Конвеєр» до Кам'янсько-Дніпровської районної державної адміністрації, голови Кам'янсько-Дніпровської районної державної адміністрації, треті особи без самостійних вимог Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, ДП "СГП "Запорізьке" про визнання дій, бездіяльності та рішень протиправними, визнання права та зобовязання вчинити певні дії задоволено, а саме:

- визнано недійсними Державні акти на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ № 122917 (кадастровий номер :04:001:0027) площею 33,7985 га. серія ЯЯ № 122918 (кадастровий номер :03:005:0081) площею 39,358 га, серія ЯЯ № 122919 (кадастровий номер :04:001:0026) площею 131,7035 га, серія ЯЯ №122921 (кадастровий номер :02:002:0020) площею 551,2102 га., серія ЯЯ № 122922 (кадастровий номер :02:003:0026) площею 800,6095 га, серія ЯЯ № 122923 (кадастровий номер :03:005:0083) площею 235,3437 га, серія ЯЯ № 122926 (кадастровий номер :03:001:0075) площею 655,72 га, серія ЯЯ № 122929 (кадастровий номер № :03:002:0092) площею 155,3259 га, серія ЯЯ № 122930 (кадастровий номер № :03:002:0091) площею 223,4711 га, в частині, що чіпають інтереси ТОВ Конвеєр згідно договору емфітевзису від 08.01.2009р. зі змінами від 21.01.2009р. площею 2810,5007 га.

- скасовано запис в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 01 від 01.02.2010р., № 02 від 01.02.2010р. № 04 від 01.02.2010р., № 14 від 01.02.2010р., № 16 від 01.02.2010р., № 18 від 01.02.2010р., № 19 від 17.02.2010р., № 20 від 17.02.2010р. та № 21 від 17.02.2010р.

- скасовано державну реєстрацію за Державним підприємством СГП Запорізьке в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Державному земельному кадастрі (Поземельній книзі) право постійного користування земельними ділянками, що були зареєстровані на підставі державних актів на право постійного користування земельною білянкою серія ЯЯ № 122917 (кадастровий номер :04:001:0027) площею 33,7985 га, серія ЯЯ № 122918 (кадастровий номер :03:005:0081) площею 39,358 га, серія ЯЯ № 122919 (кадастровий номер :04:001:0026) площею 131,7035 га, серія ЯЯ № 122921 (кадастровий номер :02 002:0020) площею 551,2102 га, серія ЯЯ № 122922 (кадастровий номер :02:003:0026) площею 800,6095 га, серія ЯЯ № 122923 (кадастровий номер :03:005:0083) площею 235,3437 га, серія ЯЯ № 122926 (кадастровий номер № :03:001:0075) площею 655,72 га, серія ЯЯ № 122929 (кадастровий номер № :03:002:0092) площею 155,3259 га. серія ЯЯ № 122930 (кадастровий номер № :03:002:0091) площею 223,4711 га. в частині, що чіпають інтереси ТОВ Конвеєр згідно договору емфітевзису від 08.01.2009р. зі змінами від 21.01.2009р. площею 2 810,5007 га (в т.ч. 33,7985 га. 39,358га. 131,7035 га, 551,2102 га, 800.6095 га. 235,3437га, 639.6803га. 155.3259га та 223.4711га.).

Отже, на момент розгляду даної справи ТОВ «Конвеєр» будь-яким чином не порушує законні права та інтереси ДП СГП Запорізьке щодо користування спірними земельними ділянками, оскільки право користування земельними ділянками, на які посилається позивач скасовано згідно постанови Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20.12.2016р. у справі № 318/786/16-а.

Щодо доводів позивача про необхідність обов'язкового нотаріального посвідчення Договорів подібного виду, господарський суд зазначає наступне наступне.

Відповідно до ст. 209 Цивільного кодексу України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

При цьому, будь-яких домовленостей щодо нотаріального посвідчення Договору емфітевзису між сторонами не розглядалось та не узгоджувалось.

Також, слід зазначити, що ні в Земельному кодексі України, ні Цивільним Кодексом України, а так само ні Законом України Про нотаріат вимог про нотаріальне посвідчення Договору користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб не міститься.

Крім того, господарський суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ст.ст. 102-1 Земельного кодексу України та ст. 407-412 Цивільного кодексу України, спірний Договір за своєю суттю є Договором на право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, а не Договором оренди землі, умови та порядок укладення яких регулюються ст. 93 Земельного кодексу України та Законом України Про оренду землі.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо визнання Договору емфітевзису від 08.01.2009 р., укладеного між Камянсько-Дніпровською державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю «Конвеєр» недійсним з підстав, наведених у позові.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Державного підприємства Сільськогосподарське підприємство Запорізьке до Товариства з обмеженою відповідальністю Конвеєр, Кам`янсько-Дніпровської районної державної адміністрації відмовити.

Суддя Н.А. Колодій

Рішення оформлено та підписано 06.03.2017р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.