ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

09 березня 2017 року Справа № 905/1162/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Картере В.І. (доповідач),

суддів: Євсікова О.О.,

Самусенко С.С.

перевіривши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Донецький металопрокатний завод"

на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 28.11.2016

у справі № 905/1162/16 господарського суду Донецької області

за позовом Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь"

про звернення стягнення на предмет застави

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Донецький металопрокатний завод" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 28.11.2016 у справі № 905/1162/16.

Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність повернення касаційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 111 ГПК України касаційна скарга підписується особою, яка подала скаргу, або її уповноваженим представником.

Згідно з ст. 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника; керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище; представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації.

Як вбачається з поданої касаційної скарги, остання підписана представником ПАТ "Донецький металопрокатний завод" ОСОБА_2 Разом з тим, до касаційної скарги довіреність на вказану особу не додана. Відсутня така довіреність і в матеріалах справи, які надіслані до Вищого господарського суду України. Відтак, наведені обставини не дають підстав дійти висновку про те, що касаційна скарга підписана тією особою, яка має на це право.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо касаційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Згідно з ч. 4 ст. 111 ГПК України до касаційної скарги додаються докази надсилання її копії іншій стороні у справі.

Публічним акціонерним товариством "Донецький металопрокатний завод" до касаційної скарги не додано належних доказів надсилання її копії сторонам у справі, оскільки із доданих до касаційної скарги ксерокопій фіскальних чеків № 8676 та № 8677 від 04.04.2016 та ксерокопій описів вкладення у цінний лист вбачається, що на адресу сторін у справі було направлено апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Донецької області від 24.03.2016 у справі № 905/1188/16.

При цьому, додані до касаційної скарни ксерокопії фіскальних чеків датовані 04.04.2016, тоді як оскаржується ухвала Донецького апеляційного господарського суду від 28.11.2016, тобто дата фіскального чеку передує даті прийняття оскаржуваного судового акта.

Відтак Вищий господарський суд України дійшов висновку, що скаржником належним чином не дотримані вимоги ст. 1111 ГПК України щодо надсилання сторонам у справі копії касаційної скарги та представлення відповідних доказів до суду касаційної інстанції, що є підставою для повернення касаційної скарги на підставі п. 3 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України до касаційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги (17.01.2017), судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 7 п. 2 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону передбачено, що за подання до господарського суду, зокрема, касаційної скарги на ухвалу суду судовий збір сплачується у сумі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу в розрахунку на місяць становить 1 600,00 грн.

Отже, за подання касаційної скарги на оскаржуване судове рішення скаржник повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1 600,00 грн.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, до неї додано ксерокопію квитанції № 15908964 від 04.04.2016 на суму 1 378,00 грн. призначенням платежу якої є: *;101;05838512;Суд.збір за подання скарги на ухв. від 24.03.16 р. № 905/1188/16, Дон. апел. госп. суд, п. 2.7.

Отже, графа "Призначення платежу" вказаної квитанції містить не вірні відомості про те, на яку ухвалу сплачено судовий збір та судовий збір сплачено в меншому розмірі ніж це передбачено законом, тому дана квитанція не є належним доказом сплати судового збору у визначеному чинним законодавством порядку та розмірі.

Крім того, скаржником було заявлене клопотання про звільнення його від сплати судового збору у зв'язку з тим, що ПАТ "Донецький металопрокатний завод" перебуває у скрутному фінансовому становищі, адже знаходиться в зоні проведення активної фази Антитерористичної операції на сході України, де наразі відбуваються відкриті бойові дії, та мають місце численні випадки розбою та мародерства.

Як зазначено в п. 9 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції", судовий збір за подання позовних заяв та інших звернень, сплачений при їх поданні до господарських судів, які розташовані в районі проведення АТО, повторно не сплачується і не стягується. Якщо ж такий збір сплачено не було, то його сплата (стягнення) здійснюється на загальних підставах відповідно до Закону України "Про судовий збір" та з урахуванням платіжних реквізитів, визначених для того господарського суду, до якого подається відповідна заява чи інше звернення.

Відповідно ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно з абзацом 2 п. 3.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Отже, виходячи з наведених положень закону, суд може відстрочити, розстрочити або звільнити від сплати судового збору при врахуванні майнового стану скаржника, який останній повинен довести суду, надавши відповідні докази в розумінні ст. 36 ГПК України.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Скаржником не надано доказів існування складної фінансово-економічної ситуації у ПАТ "Донецький металопрокатний завод", а також відсутності можливості сплатити судовий збір у встановленому законом порядку та розмірі.

Оскільки скаржником до матеріалів касаційної скарги не додано жодних доказів на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджав сплаті судового збору у встановлених законом розмірі і порядку, не наведено обґрунтованих підстав та не надано відповідних доказів на підтвердження неможливості сплати ним судового збору, клопотання про звільнення від сплати судового збору підлягає відхиленню.

Відповідно до ст. 110 ГПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням місцевого господарського суду чи постановою апеляційного господарського суду законної сили.

У даному разі оскаржувана ухвала апеляційної інстанції згідно з частиною третьою ст. 105 ГПК України набрала законної сили 28.11.2016, а строк її оскарження в касаційному порядку (з урахуванням приписів ст. 51 ГПК України) закінчився 19.12.2016. Касаційну ж скаргу було подано до суду 13.01.2017 (відповідно до поштового штемпелю на конверті), тобто з пропуском встановленого строку для її подання.

Відповідно до ст. 53 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, закон пов'язує можливість відновлення пропущеного процесуального строку з наявністю саме поважних причин його пропуску; поважними причинами його пропуску визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Клопотання про поновлення процесуального строку повинно містити роз'яснення причин пропуску такого строку і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними.

Проте, як вбачається з касаційної скарги та доданих до неї документів, скаржником не було наведено жодних причин пропуску ним процесуального строку на касаційне оскарження ухвали суду апеляційної інстанції від 28.11.2016 та не надано доказів на підтвердження їх поважності.

Сам факт подання стороною клопотання про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов'язком суду поновити цей строк, оскільки клопотання про поновлення строку для подання касаційної скарги з огляду на приписи ч. 1 ст. 53 ГПК України повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску цього строку.

Отже, враховуючи ту обставину, що касаційну скаргу подано з порушенням вимог Розділу ХІІ1 ГПК України та без мотивованого клопотання про відновлення пропущеного строку для подання касаційної скарги, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відхилення клопотання про відновлення строку на касаційне оскарження ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 28.11.2016.

Враховуючи викладене та керуючись п. 1, п. 3, п. 4, п. 5 ч. 1 статті 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ПАТ "Донецький металопрокатний завод" про відновлення строку подання касаційної скарги у справі № 905/1162/16 відхилити.

Клопотання ПАТ "Донецький металопрокатний завод" про звільнення його від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 28.11.2016 у справі № 905/1162/16 відхилити.

Касаційну скаргу на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 28.11.2016 у справі № 905/1162/16 повернути ПАТ "Донецький металопрокатний завод".

Головуючий суддя: В. Картере
Судді: О. Євсіков С. Самусенко