ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2017 р.Справа № 9/679/07-НР
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Ярош А.І.,

суддів: Діброви Г.І., Разюк Г.П.,

секретар судового засідання Маленкова О.П.,

за участю представників сторін:

від ТОВ «Петрівна» - Черепенко О.Р., за довіреністю;

від ФОП ОСОБА_2 - ОСОБА_3, за довіреністю;

від ДВС: Терещенко А.О., за довіреністю.

Представники інших учасників процесу в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце судового засідання.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівна"

на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 15 грудня 2016 року про відмову в задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівна" на дії державного виконавця - заступника начальника Інгульського ВДВС м.Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Іванченко І.В. при здійсненні виконавчого провадження № 50396216

у справі № 9/679/07-НР

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лама-Т"

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Відкрите акціонерне товариство по виробництву продовольчих товарів "Нектар" в особі ліквідатора Дуднікової Н.Г.

про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 22.01.2002 та зобов'язання передати нежитлові приміщення,

за позовом третьої особи з самостійними вимогами на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівна"

до відповідачів:

1) фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

2) Відкритого акціонерного товариства по виробництву продовольчих товарів "Нектар" в особі ліквідатора Дуднікової Н.Г.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Лама-Т"

про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 22.01.2002 та витребування майна з чужого незаконного володіння,

та зустрічної позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лама-Т"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Відкрите акціонерне товариство по виробництву продовольчих товарів "Нектар" в особі ліквідатора Дуднікової Н.Г.

про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 06.07.2007,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 22.06.2010 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.08.2010 року, було відмовлено у задоволенні первісного позову повністю, позов третьої особи з самостійними вимогами на стороні позивача ТОВ «Петрівна» задоволено частково. Витребувано у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_1) (далі - ФОП ОСОБА_2.) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівна" (м. Миколаїв, вул. Московська, 69, кв. 20 ), 523/1000 нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_2, які складаються з: старої контори літ. Б-1; виробничо-ремонтної майстерні літ. В-1; гаражу літ. В З, В 4; гарячого цеху літ. Г 1; цеху ЗБВ літ. Д-1; центрального складу літ. Є-1; прохідної літ. Ж-1; складу ПММ літ. 3-1; гаражу літ. И-1; огорожі та споруди № 9, 10, 11, 13, 14, I. В решті позовних вимог ТОВ «Петрівна» відмовлено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

30.08.2010 Господарським судом Миколаївської області було видано відповідний наказ (т.4 а.с.16) .

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 27.01.2011 було роз'яснено рішення, викладене в наказі Господарського суду Миколаївської області від 30.08.2010 у справі № 9/679/07-НР, не змінюючи його змісту: Витребувати у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівна"(м. Миколаїв, вул. Московська, 69, кв. 29, ), 523/1000 нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_2, які складаються з: старої контори літ. Б-1; виробничо-ремонтної майстерні літ. В-1; гаражу літ. В З, В 4; гарячого цеху літ. Г 1; цеху ЗБВ літ. Д-1; центрального складу літ. Є-1; прохідної літ. Ж-1; складу ПММ літ. 3-1; гаражу літ. И-1; огорожі та споруди № 9,10,11,13,14,1, означає вилучення у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_1) 523/1000 нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_2, які складаються з: старої контори літ. Б-1; виробничо-ремонтної майстерні літ. В-1; гаражу літ. В З, В 4; гарячого цеху літ. Г 1; цеху ЗБВ літ. Д-1; центрального складу літ. Є-1; прохідної літ. Ж-1; складу ПММ літ. 3-1; гаражу літ. И-1; огорожі та споруди № 9,10,11,13,14,1, та подальшу передачу їх стягувачеві (ТОВ "Петрівна" м. Миколаїв, вул. Московська, 69, кв. 29, ) шляхом складання відповідного акту прийому-передачі.

На підставі ухвали Господарського суду Миколаївської області від 04.03.2013 було видано дублікат наказу по справі № 9/679/07-НР.

У подальшому 05.08.2016 до Господарського суду Миколаївської області від стягувача - ТОВ "Петрівна" надійшла скарга за вих. № 04/08/16 від 04.08.2016 на дії державного виконавця - заступника начальника Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області при здійсненні виконавчого провадження №50396216 щодо витребування у ФОП ОСОБА_2 на користь ТОВ "Петрівна" 523/1000 нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_2.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 15 грудня 2016 року у справі № 9/679/07-НР (суддя Давченко Т.М.) у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівна" за вих. № 04/08/16 від 04.08.2016 на дії державного виконавця - заступника начальника Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області при здійсненні виконавчого провадження № 50396216 щодо витребування у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівна" 523/1000 нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_2, - відмовлено.

При винесенні ухвали місцевий господарський суд виходив з того, що відкладення проведення виконавчих дій є правом державного виконавця, а не його безумовним обов'язком. ТОВ "Петрівна" двічі не забезпечило участь свого повноважного представника у проваджені виконавчих дій та не вчинило будь яких дій, направлених на сприяння виконання рішення суду, що свідчить про зловживання своїми правами та недобросовісне їх використання.

На підставі викладеного, суд першої інстанції не вбачав в діях державного виконавця - заступника начальника Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Іванченка І.В. порушень норм Закону про виконавче провадження під час примусового виконання наказу Господарського суду Миколаївської області від 30.08.2016 у справі № 9/679/07-НР.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Петрівна" звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, неналежне з'ясування обставин справи та просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити скаргу ТОВ «Петрівна» на дії державного виконавця заступника начальника Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області при здійсненні виконавчого провадження №50396216 у повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що при розгляді справи судом першої інстанції було грубо порушено строки вирішення спору - скарга була подана 05.08.2016 року, а прийнято скаргу до розгляду через місяць - 07.09.2016 року, а перше судове засідання відбулось 29.09.2016 року. Вказане, на думку апелянта, свідчить про грубе порушення принципів господарського судочинства щодо розумності строків та своєчасного вирішення спору.

Також скаржник вважає, що суд не надав належної оцінки постанові ДВС від 11.07.2016р., не надано оцінку мотивувальній частині постанови та підставам закінчення виконавчого провадження. ДВС не було надано жодних доказів на підтвердження факту того, що стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій.

Всупереч вимог закону, постанову про відкладення виконавчих дій з 24.05.2016 року на іншу дату, заявник не отримував.

В ЄДРВП заступником начальника Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Іванченко І.В. внесено відомості по виконавчому провадженню, які є суперечливими та такими, що не відповідають дійсності. Інформація про заплановані виконавчі дії на 07.07.2016р. відсутня.

ТОВ «Петрівна» не була належним чином повідомлена про проведення виконавчих дій 07.07.16р. та 09.06.2016р.

Апелянт зауважує, що клопотання про перенесення виконавчих дій є не перешкоджанням, а тільки свідчить про намагання стягувача завчасно попередити ро об'єктивну неможливість проведення виконавчих дій у визначені державним виконавцем строки.

При цьому, на думку скаржника, перешкоджання провадженню виконавчих дій полягає у вжитті якихось конкретних дій зі сторони Стягувача, наприклад, недопуск на територію, не надання документів тощо. Факт того, що стягувач не зміг бути присутнім у призначений державним виконавцем день - не є перешкоджанням провадженню виконавчих дій. При цьому, ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право, а не обов'язок стягувача на участь у провадженні виконавчих дій.

Натомість, апелянт зауважує, що рішення суду не виконано на протязі 6 років, державним виконавцем не було вжито достатніх заходів для передачі майна.

Отже, на думку скаржника, підстава повернення документа стягувачеві, про те, що стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, не відповідає дійсності та не є обґрунтованою.

Крім того, у постанові відсутнє роз'яснення можливості та строк повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Ухвалою суду від 14.02.2017 року розгляд апеляційної скарги відкладався на 28.02.2017р., продовжено строк розгляду скарги на 15 днів.

В судове засідання, що відбулось 28.02.2017 року в режимі відеоконференції, з'явились представники від ТОВ «Петрівна», ФОП ОСОБА_2 та ДВС.

Представники інших учасників процесу в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце судового засідання.

За таких обставин, враховуючи обмежений 15-денний строк розгляду апеляційних скарг на ухвали суду, оскільки термін розгляду справи продовжувався на 15 днів, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі інших представників процесу, які не забезпечили свою участь в судовому засіданні.

Відповідно до ст.85 ГПК України, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки судом першої інстанції встановлених фактичних обставин справи і застосування норм процесуального права, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як зазначалось вище, рішенням Господарського суду Миколаївської області від 22.06.2010 року витребувано у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_1) (далі - ФОП ОСОБА_2.) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівна" (м. Миколаїв, вул. Московська, 69, кв. 20 ), 523/1000 нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_2, які складаються з: старої контори літ. Б-1; виробничо-ремонтної майстерні літ. В-1; гаражу літ. В З, В 4; гарячого цеху літ. Г 1; цеху ЗБВ літ. Д-1; центрального складу літ. Є-1; прохідної літ. Ж-1; складу ПММ літ. 3-1; гаражу літ. И-1; огорожі та споруди № 9, 10, 11, 13, 14, I.

05.08.2016 до Господарського суду Миколаївської області від стягувача - ТОВ "Петрівна" надійшла скарга на дії державного виконавця - заступника начальника Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області при здійсненні виконавчого провадження №50396216 щодо витребування у ФОП ОСОБА_2 на користь ТОВ "Петрівна" 523/1000 нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_2.

Скарга мотивована тим, що постанову про відкладення виконавчих дій з 24.05.2016 року на іншу дату, державний виконавець не виносив, отже ТОВ «Петрівна» не було належним чином повідомлене про проведення виконавчих дій 07.07.16р. та 09.06.2016р.

Підставою повернення документа стягувачеві виконавцем зазначено про те, що стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, не відповідає дійсності та необґрунтовано.

Державному виконавцю було відомо що у приміщеннях, які підлягають передачі від боржника стягувачу, знаходиться рухоме майно інших осіб - будівельні матеріали, фарби тощо. Таким чино, при примусовій передачі ДВС нерухомого майна ТОВ «Петрівна», в будівлях залишиться чуже рухоме майно. Факт несення відповідальності за чуже майно має важливе значення при здійсненні виконавчого провадження. Державним виконавцем не було вирішено це питання.

Тому, задля уникнення конфліктних ситуацій, виключення подальших обвинувачень у присвоєнні чужого майна, з метою сприяння у ефективності вчинення виконавчих дій ТОВ «Петрівна» веде переговори з охоронними фірмами та іншими особами, присутність яких є необхідною для належного виконання даного судового рішення, про що було повідомлено відділ ДВС у клопотаннях про відкладення виконавчих дій. Отже, дії стягувача є не перешкоджанням, а сприянням у здійсненні своїх повноважень державним виконавцем.

Крім того, у постанові відсутнє роз'яснення можливості та строків повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 121-2 ГПК України (зі змінами, внесеними згідно із Законом № 922-VIII від 25.12.2015, ВВР, 2016, № 9, ст.89, тобто в редакції статті Кодексу до 05.10.2016, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 82 Закону України „Про виконавче провадження" рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з копій матеріалів виконавчого провадження ВП № 50396216, та встановлено судом, 10.03.2016 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за наказом від 30.08.2010 року по даній справі.

17.03.2016 державним виконавцем винесено постанову відкладання проведення виконавчих дій до 23.03.2016 року у зв'язку з відсутністю підтвердження отримання постанови про відкриття виконавчого провадження боржником.

15.04.2016 державним виконавцем здійснено вихід за адресою боржника, про що складено відповідний акт, в якому зазначено що доступ на територію відсутній.

18.04.2016 скаржником направлено повідомлення від 18.04.2016 начальнику Ленінського ВДВС ММУЮ з проханням про вжиття заходів відповідно Закону України "Про виконавче провадження", оскільки рішення не виконано, об'єкт не витребувано.

13.05.2016 державним виконавцем оформлено вимогу № 20413 про провадження виконавчих дій 24.05.2016 з 09 год. 00 хв., яку направлено боржнику та стягувачу, в якій зазначено про необхідність участі повноважного представника стягувача у провадженні виконавчий дій.

23.05.2016 скаржником заявлено клопотання про перенесення проведення виконавчих дій, в якому, ТОВ «Петрівна», посилаючись на несвоєчасне отримання вимоги державного виконавця лише 23.05.16р., у зв'язку з веденням переговорів з охоронними фірмами та іншими уповноваженими особами щодо сприяння у ефективності вчинення виконавчих дій, а також у зв'язку з відрядженням до м. Одеси, пов'язаним з розглядом справи в Одеському апеляційному адміністративному суді, директор та повноважений представник ТОВ "Петрівна" не мають можливості прибути у вказаний державним виконавцем день та час для проведення виконавчих дій . У зв'язку з викладеним, стягувач просив перенести проведення виконавчих дій на іншу дату.

24.05.2016 державним виконавцем складено акт про неможливість провадження виконавчих дій у зв'язку з відсутністю представника стягувача.

24.06.2016 державним виконавцем оформлено вимогу № 27343 про провадження виконавчих дій 07.07.2016 о 09 год. 00 хв., яку направлено боржнику та стягувачу, в якій зазначено про необхідність участі повноважного представника стягувача у провадженні виконавчий дій.

05.07.2016 скаржником заявлено повторне клопотання про перенесення проведення виконавчих дій через несвоєчасне отримання ТОВ "Петрівна" документів виконавчого провадження ВП № 50396216 щодо проведення виконавчих дій 07.07.2016. Зазначено, що на сьогоднішній день ведуться переговори з охоронними фірмами та іншими уповноваженими особами щодо сприяння у ефективності вчинення виконавчих дій та забезпечення підтримання законності та правопорядку під час їх проведення. Також зазначили, що директор перебуває у відпустці, тому він та інші уповноважені на це представники не мають можливості прибути у вказаний державним виконавцем день та час для проведення виконавчих дій).

07.07.2016 державним виконавцем складено акт про неможливість провадження виконавчих дій у зв'язку з відсутністю представника стягувача та зроблено висновок, що повторне нез'явлення стягувача на виконавчі дії перешкоджає їх проведенню.

11.07.2016 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону про виконавче провадження.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на час виконавчого провадження, від 17.05.2016р. (далі - Закон), виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні скарги ТОВ «Петрівна» , виходячи з такого.

Як зазначено вище, державний виконавець двічі виходив на місце проведення виконавчих дій для виконання рішення по даній справі - 24.05.2016 року та 07.07.2016 року.

Обидва рази стягувач заявляв клопотання про перенесення виконавчих дій, зазначаючи в них однакові підстави :

1) несвоєчасне отримання ТОВ "Петрівна" документів виконавчого провадження ВП № 50396216 щодо проведення виконавчих дій

2) ведення переговорів з охоронними фірмами та іншими уповноваженими особами щодо сприяння у ефективності вчинення виконавчих дій та забезпечення підтримання законності та правопорядку під час їх проведення.

3) перебування директора та інші уповноважених представників у відпустці, відрядженні, неможливості їх прибуття у вказаний час на місце проведення виконавчих дій.

Відповідно до ч.7 ст.12 Закону, особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ст. 5 Закону про виконавче провадження вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Відповідно до ст. 11 Закону про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 2 ст. 30 Закону про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи-підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника.

Згідно зі ст. 35 Закону про виконавче провадження за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Постанова державного виконавця про відкладення провадження виконавчих дій може бути оскаржена у триденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Пунктами 1.7, 1.8 вищевказаної Інструкції передбачено, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, установ, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Вимога державного виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов'язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання державному виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення.

Отже, з викладеного вбачається, що державний виконавець здійснював усі належні заходи, необхідні для примусового виконання рішення по даній справі, однак кожний раз примусове виконання рішення не було здійснено у зв'язку з неявкою стягувача.

При цьому, позивачем не надано ані державному виконавцю, ані до суду доказів звернення до охоронних фірм та інших уповноважених осіб щодо сприяння у ефективності вчинення виконавчих дій та забезпечення підтримання законності та правопорядку під час їх проведення.

Також позивачем не доведено неможливості забезпечення участі директора або іншого уповноваженого представника позивача у провадженні виконавчих дій - не надано доказів перебування директора у відрядженні, відпустці тощо.

Таким чином, судова колегія доходить висновку про те, що, ухиляючись від участі у прийнятті нежитлових будівель від боржника, що є предметом даної справи, позивач свідомо перешкоджає проведенню примусових виконавчих дій.

Судова колегія відхиляє доводи скаржника про те, що об'єкт нерухомості може бути вилучено і без участі представника стягувача.

Відповідно до п.4.4.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції від 02.04.2012 № 512/5, якщо боржник не виконав рішення самостійно, то державний виконавець вилучає у нього в присутності понятих предмети, зазначені у виконавчому документі, і передає їх стягувачу або його представнику, про що складає акт вилучення у боржника предметів, зазначених у рішенні суду, та акт передачі їх стягувачу.

Однак, посилання апелянта на п.4.4.2 Інструкції є необґрунтованими, оскільки вони стосуються предметів, а не об'єктів нерухомості.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 27.01.2011 було роз'яснено, що витребування у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівна" нежитлових будівель означає вилучення їх у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та подальшу передачу їх стягувачеві шляхом складання відповідного акту прийому-передачі.

Отже, участь стягувача у провадженні виконавчий дій є обов'язковою та полягає у фактичному прийнятті об'єкту нерухомості на виконання рішення суду у даній справі, а також складанні акту прийому-передачі.

За приписами ст.124 Конституції України, частин другої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України, усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями. Статтею 115 ГПК України також передбачена обов'язковість виконання судових рішень.

Ухилення від виконання судових рішень протирічить інтересам держави і суспільства, підриває основи правосуддя і не сприяє захисту цивільних прав учасників судового процесу.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ТОВ "Петрівна" двічі не забезпечило участь свого повноважного представника у проваджені виконавчих дій та не вчинило будь яких дій, направлених на сприяння виконання рішення суду, що свідчить про зловживання своїми правами та недобросовісне їх використання.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що 01.03.2016 року, у попередньому виконавчому провадженні, державним виконавцем було складено акт про те, що представник стягувача відмовився приймати майно, яке згідно виконавчого документа необхідно витребувати у ФОП ОСОБА_2, та постановою державного виконавця від 01.03.2016 року на підставі викладеного наказ було повернуто стягувачу.

При цьому, зважаючи на посилання апелянта на невиконання рішення суду на протязі 6 років, судова колегія зауважує, що у 2016 році виконання рішення не відбулось у зв'язку з неявкою стягувача, що є зловживанням своїми правами як стягувача у справі.

Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в задоволенні скарги ТОВ «Петрівна» на дії державного виконавця - заступника начальника Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Іванченка І.В. під час примусового виконання наказу Господарського суду Миколаївської області від 30.08.2016 у справі № 9/679/07-НР.

Посилання апелянта на такі процесуальні порушення суду першої інстанції, як грубе порушення строків вирішення спору, не відповідають дійсності, виходячи з такого.

Відповідно до ч.2 ст.121-2 ГПК України, скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Отже, законодавчо не встановлений строк розгляду скарг на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду Миколаївської області від 07.09.2016р. прийнято скаргу до розгляду та призначено на 29.09.2016 року. Ухвалами суду від 29.09.2016 року та від 03.11.2016 року відкладався розгляд скарги у зв'язку з витребуванням у Інгульського ВДВС м. Миколаїв матеріалів виконавчого провадження. 13.12.2016 суд вийшов до нарадчої кімнати до 15.12.2016 року.

Отже, розгляд скарги відкладався двічі, у зв'язку з витребуванням матеріалів виконавчого провадження.

Тому доводи апелянта про грубе порушення строків розгляду скарги та принципів розумності не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія зазначає, що апелянтом не надано належних та допустимих доказів в підтвердження своїх заперечень, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній ухвалі, є правомірними та обґрунтованими, відтак, апеляційний суд дійшов висновків про відсутність підстав, передбачених ст.104 ГПК України, для зміни або скасування оскаржуваної ухвали, у зв'язку з чим в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п.1 ч.1 ст.103, 106, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівна" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 15 грудня 2016 року у справі № 9/679/07-НР - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений та підписаний 03.03.2017 року

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя Г.І. Діброва

Суддя Г.П. Разюк