КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2017 р. Справа№ 910/18506/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Гаврилюка О.М.

Майданевича А.Г.

за участю представників сторін:

від позивача : не з'явився;

від відповідача: Шпортила Я.І. - представник за дов. №58 від 01.02.2017 року, Ягодка О.О. - представник за дов. №190 від 24.06.2016 року,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК"

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2016 року

у справі № 910/18506/16 (суддя: Дупляк О.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Одеський коровай"

до Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК"

про визнання договорів недійсними.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Одеський коровай" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК" (далі - відповідач) про визнання договорів недійсними.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірні договори були укладені лише на підставі рішення Наглядової ради позивача, яка не мала на те належних повноважень, та без відповідного рішення Загальних зборів позивача, що суперечить ст. 98 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.11.2016 року у справі №910/18506/16 позовні вимоги задоволено повністю. Визнано недійсним, з моменту укладання, Іпотечний договір від 30.08.2010 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "Одеський коровай" та Публічним акціонерним товариством "СБЕРБАНК", який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою Є.В. та зареєстровано за номером 8468; Визнано недійсним, з моменту укладання, Іпотечний договір від 30.08.2010 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "Одеський коровай" та Публічним акціонерним товариством "СБЕРБАНК", який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою Є.В. та зареєстровано за номером 8470; Визнано недійсним, з моменту укладання, Договір застави від 30.08.2010 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "Одеський коровай" та Публічним акціонерним товариством "СБЕРБАНК", який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстровано за номером 8474; Визнано недійсним, з моменту укладання, Іпотечний договір від 26.08.2011 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "Одеський коровай" та Публічним акціонерним товариством "СБЕРБАНК", який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстровано за номером 9894; Визнано недійсним, з моменту укладання, Іпотечний договір від 12.06.2014 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "Одеський коровай" та Публічним акціонерним товариством "СБЕРБАНК", який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С. В. та зареєстровано за номером 3007; Визнано недійсним, з моменту укладання, Договір застави від 02.04.2012 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "Одеський коровай" та Публічним акціонерним товариством "СБЕРБАНК", про передачу в заставу виключних майнових прав інтелектуальної власності на знак для товарів та послуг "БУЛКІН".

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2016 року у справі №910/18506/16 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права.

Так, скаржник зазначив, що суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку, що спірні договори іпотеки/застави укладені за відсутності належних повноважень та щодо удаваності правочинів (договорів іпотеки та застави) та застосував до спірних правовідносин Закон який не може бути застосований, а саме ч. 5 ст. 70 Закону України «Про акціонерні товариства».

Крім того, скаржник вказав, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не було враховано наступного схвалення спірнних договорів товариством.

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 23.12.2016 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК" було прийнято до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 02.02.2016 року розгляд справи було відкладено на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від відповідача до суду надійшла заява про забезпечення позову.

За результатом розгляду справи Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що немає підстав для задоволення даної заяви, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з приписами ст. 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується шляхом: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу.

Відповідно до абзацу 3 пункту 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, відповідачем не було надано суду належних та допустимих в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

У судовому засіданні 20.02.2017 року представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення місцевого господарського суду - скасувати.

Представник позивача у судове засідання 20.02.2017 року не з'явився. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином, зокрема, надсиланням ухвали від 02.02.2017 року на відповідну адресу.

Пункт 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 встановлює, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Згідно з п. 3.9.2. Постанови Пленуму, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Крім того, враховуючи, що судом явка уповноважених представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася, позивач не скористався належними йому процесуальними правами приймати участь в судовому засіданні 20.02.2017 року, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника позивача за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2016 року підлягає скасуванню, а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК" задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

22.06.2010 року рішенням Наглядової ради Відкритого акціонерного товариства "Одеський коровай", що у подальшому перейменоване у Публічне акціонерне товариство "Одеський коровай", оформленим протоколом №22/06/2010, вирішено погодити відкриття невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 83 751 030, 00 грн строком на 60 місяців зі сплатою 17 % річних для рефінансування кредитів в АТ "Укрексімбанк" із щомісячним графіком погашення кредиту, починаючи з 05.01.2011 року (пункт 1), а також вирішено погодити відкриття відновлювальної кредитної лінії з лімітом в сумі 5248970, 00 грн строком на 60 місяців із сплатою 17 % річних з метою поновлення оборотного капіталу із вільним графіком погашення кредиту (пункт 2). З метою забезпечення зобов'язань перед банком (зазначених в п. 1, 2 порядку денного) вирішено передати банку в іпотеку/заставу визначене рішенням майно майно, загальною залишковою балансовою вартістю 57015 863, 14 грн.

На підставі вищезазначеного рішення, 24.06.2010 року між Публічним акціонерним товариством "ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ", правонаступником якого є відповідач та Відкритим акціонерним товариством "Одеський коровай", правонаступником якого є позивач, були укладені договір про відкриття кредитної лінії №18-В/10 (далі кредитний договір - 1) та договір про відкриття кредитної лінії №17-В/10 (далі кредитний договір - 2), що визнається та не заперечується сторонами.

Відповідно до п. 1.1, 1.2. кредитного договору - 1 відповідач відкриває позивачу мультивалютну відновлювальну кредитну лінію з лімітом 20 551 153, 05 російських рублів. Положення вказаних пунктів неодноразово змінювалися, у зв'язку з чим, ліміт кредитної лінії складає 46 035 672, 90 грн. Згідно з п. 1.1, 1.2. кредитного договору - 2, з врахуванням внесених в подальшому змін, відповідач відкриває позивачу мультивалютну відновлювальну кредитну лінію з лімітом 240 065 992,00 російських рублів.

Умовами, пунктів 2.1 кредитних договорів - 1, 2 визначено, що належне виконання позичальником кредитних відповідних зобов'язань забезпечується, зокрема:

- іпотекою нежитлових будівель та споруд, загальною площею 13418, 3 кв. м., розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 14, які належать Відкритому акціонерному товариству "Одеський коровай" (ідентифікаційний код 00376886) на праві власності;

- заставою основних засобів, які належать Відкритому акціонерному товариству "Одеський коровай" (ідентифікаційний код 00376886) на праві власності;

- іпотекою будівель та споруд, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Прохоровська (вул. Хворостіна), буд. 47, які належать Відкритому акціонерному товариству "Одеський коровай" (ідентифікаційний код 00376886) на праві власності;

- іпотекою будівлі гуртожитку, загальною площею 2 548,0 кв. м. розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 14-А, які належать Відкритому акціонерному товариству "Одеський коровай" (ідентифікаційний код 00376886) на праві власності;

- іпотекою нежилого приміщення, загальною площею 66, 4 кв. м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська, буд. 68, яке належить Відкритому акціонерному товариству "Одеський коровай" (ідентифікаційний код 00376886) на праві власності;

- іпотекою нежилого приміщення, загальною площею 137, 9 кв. м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів, буд. 38/1, яке належить Відкритому акціонерному товариству "Одеський коровай" (ідентифікаційний код 00376886) на праві власності;

- іпотекою нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 190,9 кв. м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Пироговська, буд. 3, яке належить Відкритому акціонерному товариству "Одеський коровай" (ідентифікаційний код 00376886) на праві власності;

- іпотекою нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 188,3 кв. м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорська дорога, буд. 29, яке належить Відкритому акціонерному товариству "Одеський коровай" (ідентифікаційний код 00376886) на праві власності;

- іпотекою житлового приміщення першого поверху, загальною площею 91, 5 кв. м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, буд. 17, яке належить Відкритому акціонерному товариству "Одеський коровай" (ідентифікаційний код 00376886) на праві власності;

- іпотекою житлового приміщення першого поверху, загальною площею 139, 9 кв. м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Глушко, буд 22 яке належить Відкритому акціонерному товариству "Одеський коровай" (ідентифікаційний код 00376886) на праві власності;

- іпотекою житлового приміщення першого поверху, загальною площею 99, 4 кв. м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд 41-А, яке належить Відкритому акціонерному товариству "Одеський коровай" (ідентифікаційний код 00376886) на праві власності.

В подальшому, 30 серпня 2010 року, на виконання умов кредитних договорів - 1, 2 між Публічним акціонерним товариством "ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ", правонаступником якого є відповідач, як іпотекодержателем, та Відкритим акціонерним товариством "Одеський коровай", правонаступником якого є позивач, як іпотекодавцем, був укладений іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою Є.В. та зареєстровано за номером 8468, що визнається й сторонами даного спору (далі спірний договір - 1).

Згідно з п 3.1 спірного договору - 1 предметом іпотеки за договором є: нежилі будівлі та споруди загальною площею 13 418,3 кв. м., а саме: літера "А, А1, А2" за планом земельної ділянки - основні, загальною площею 9 388, 3 кв. м.; літера "Б" за планом земельної ділянки - майстерня, загальною площею 333, 2 кв. м.; літера "В" за планом земельної ділянки - склади, загальною площею 815, 8 кв. м.; літера "Г" за планом земельної ділянки - виробниче, загальною площею 195, 3 кв. м.; літера "Д" за планом земельної ділянки - пральня, загальною площею 327, 9 кв. м.; літера "Е" за планом земельної ділянки - майстерня, загальною площею 183, 0 кв. м.; літера "Ж" за планом земельної ділянки - підсобне, загальною площею 44, 6 кв. м.; літера "З" за планом земельної ділянки - сховище, загальною площею 175, 1 кв. м.; літера "И" за планом земельної ділянки - склад, загальною площею 138, 8 кв. м.; літера "К" за планом земельної ділянки - насосна, загальною площею 117, 6 кв. м.; літера "Л" за планом земельної ділянки - склад, загальною площею 1 88.8 кв. м.; літера "М" за планом земельної ділянки - гараж-склад, загальною площею 135., 0 кв. м.; літера "Н" за планом земельної ділянки - бокси, загальною площею 201, 1 кв. м.; літера "О" за планом земельної ділянки - авто майстерня, загальною площею 1 017, 6 кв. м.; літера "П" за планом земельної ділянки - прохідна, загальною площею 156, 2 кв. м. за адресою: Одеська область, місто Одеса, вулиця Петрова Генерала будинок 14 (чотирнадцять), які належать іпотекодавцю на праві власності згідно зі свідоцтвом про право власності на нежилі будівлі та споруди САА № 452419, виданим Виконавчим комітетом Одеської міської ради 23.05.2003 року на підставі наказу Фонду державного майна України з додатками по Одеській області з переліком від 29.07.1997 року № 17-АТ. Предмет іпотеки зареєстровано за іпотекодавцем, Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості 03 червня 2003 року, номер запису 654 стр. 2 кн. 26 неж. Вартість цього нерухомого майна згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №26493040, виданим Комунальним підприємством "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" 22.06.2010 року, складає 11 430 793, 00 (одинадцять мільйонів чотириста тридцять тисяч сімсот дев'яносто три) гривні 00 копійок. Предмет іпотеки розташований на земельній ділянці площею 2, 7609 га, згідно Державного акту на право постійного користування землею серії І - ОД № 00337, виданого Одеською міською радою 20.03. 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 137.

Відповідно до п. 3.2. спірного договору - 1 за взаємною згодою сторін заставна вартість предмету іпотеки складає 28 782 190, 00 грн.

30.08.2010 року між Публічним акціонерним товариством "ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ", правонаступником якого є відповідач, як іпотекодержателем, та Відкритим акціонерним товариством "Одеський коровай", правонаступником якого є позивач, як іпотекодавцем, був укладений іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстровано за номером 8470 (далі спірний договір - 2), що не заперечується сторонами.

Відповідно до п. 3.1 спірного договору - 2 предмет іпотеки за договором є: будівля гуртожитку, загальною площею 2 548, 0 кв. м., житловою площею 1720, 8 кв. м., реєстраційний номер 9963247, за адресою: Одеська область, місто Одеса, вулиця Петрова генерала, будинок №14-а (чотирнадцять тире "а"), яка належить іпотекодавцю на праві власності згідно зі Свідоцтвом про право власності на будівлю гуртожитку № 017047, виданим Виконавчим комітетом Одеської міської ради 18 січня 2002 року на підставі переліку нерухомого майна, що передано у власність ВАТ "Одеський коровай" від 07 грудня 2000 року, наказу Фонду державного майна України від 29.07.1997 року №17-АТ; розпорядження Малиновської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради від 25 жовтня 2001 року №848/01-04. Предмет іпотеки зареєстровано за іпотекодавцем Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості 21.01.2002 року, номер запису 1345-стр.151-кн.15 неж.

Вартість нерухомого майна згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 26448447, виданим Комунальним підприємством "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" 17.06.2010 року, складає 839 190, 71 грн.

В пункті 3.2 спірного договору - 2 визначено, що за взаємною згодою сторін заставна вартість предмету іпотеки складає 6 461 804, 00 грн.

Також, як встановлено судом та не заперечується сторонами, 30.08.2010 року між Публічним акціонерним товариством "ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ", правонаступником якого є відповідач, як заставодержателем, та Відкритим акціонерним товариством "Одеський коровай", правонаступником якого є позивач, як заставодавцем, укладений договір застави, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С. В. та зареєстровано за номером 8474 (далі спірний договір - 3).

Додатком №1 до спірного договору - 3 (з урахуванням змін та доповнень до договору, внесеними договорами) визначений опис предмета застави (опис основних засобів), що розташований в м. Одесі по вул. Прохоровській, буд.47.

Згідно з п. 3.1. спірного договору - 3 предметом застави є обладнання та інші основні засоби, які належать заставодавцю на праві власності, що підтверджується балансовою довідкою № 04-ОФ/30-9 від 30 серпня 2010 року.

Предмет застави, що передається в заставу заставодержателю, визначений в додатку № 1 до договору, який є невід'ємною частиною договору.

Балансова вартість предмету застави за договором складає 35 399 517, 42 грн без ПДВ.

За взаємною згодою сторін загальна вартість предмету застави складає 22 542 237, 08 грн (п. 3.2. спірного договору - 3).

Як вбачається з матеріалів справи, 26.08.2011 року між Публічним акціонерним товариством "ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ", правонаступником якого є відповідач, як іпотекодержателем, та Відкритим акціонерним товариством "Одеський коровай", правонаступником якого є позивач, як іпотекодавцем, був укладений іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С. В. та зареєстровано за номером 9894 (далі спірний договір - 4).

Згідно з п. 1.1 спірного договору - 4 у відповідності до договору в забезпечення виконання зобов'язань боржника - Публічного акціонерного товариства "Кримхліб" (95013, Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Севастопольська, буд. 51 - А; ідентифікаційний код 00381580), які випливають із договору про відкриття кредитної лінії від 26.08.2011 року № 04-Н/11/16/ЮО, укладеного між боржником та іпотекодержателем, іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку майно, зазначене в п. 3.1. договору.

Відповідно до п. 3.1. спірного договору - 4 предметом іпотеки за договором є:

- нежитлове приміщення першого поверху загальною площею 139, 9 кв. м., яке розташоване за адресою: Одеська область, місто Одеса, проспект Глушка Академіка (проспект Димитрова), будинок 22 (двадцять два), яке належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення першого поверху, виданого 02.04.1999 року Представництвом по управлінню комунальної власності Одеської міської ради на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Пучковою І. А. 25.12.1998 року, реєстровий № 1-4461;

- нежитлове приміщення магазину загальною площею 137, 9 кв. м., що знаходиться за адресою: Одеська область, місто Одеса, вулиця Космонавтів, будинок 38/1 (тридцять вісім дріб один), яке належить іпотекодавцю на праві власності згідно з рішенням Господарського Суду Одеської області, справа №24/183-09-5348 від 25.02.2010 року та рішення Господарського Суду Одеської області, справа №24/183-09-5348 від 21.12.2009 року;

- нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 90, 9 кв. м., яке розташоване за адресою: Одеська область, місто Одеса, вулиця Пироговська, будинок 3 (три), яке належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення першого поверху, виданого 02.04.1999 Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Пучковою І.А. 25.12.1998, реєстровий № 1-4465.;

- будівлі та споруди, загальною площею 8 733, 2 кв. м., що знаходиться за адресою: Одеська область, місто Одеса, вулиця Прохоровська (вулиця Хворостіна), будинок 47 (сорок сім), а саме: літера "А,А1" - будівля головного виробничого корпусу; літера "Ж" - будівля газорегуляторного пункту; літера "Н" - будівля для солі та матеріалів; літера П" - будівля для зберігання запасі води; літера "К" - будівля компресорної станції; літера "Б" - будівля котельної; літера "М,Л" - будівля матеріального складу; літера "В" - будівля прохідної та відділу кадрів; літера "И" - будівля ремонтних майстерень; літера "О" - будівля столярних майстерень; літера "Д" - будівля трансформаторної підстанції; літера "С" - рампа з навісом; літера "Р" - споруда кладу БЗБ. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності згідно з рішенням Господарського суду Одеської області, справа №9/4-06-370 від 27.01.2006 року. Предмет іпотеки розташований на земельній ділянці загальною площею 0, 9566 га та перебуває у строковому платному користуванні іпотекодавця згідно з договором оренди землі, укладеним між іпотекодавцем і Одеською міською радою 31.03.2010, посвідчений Чужовською Н.Ю., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим № 794, та зареєстрованим в Одеському міському управлінні земельних ресурсів Одеської міської ради 21.04.2010 року за №779. Кадастровий номер земельної ділянки - :29:003:0007, цільове призначення земельної ділянки - для експлуатації та обслуговування будівель та споруд хлібозаводу № 2.

За умовами пункту 3.2 спірного договору - 4 за взаємною згодою сторін загальна заставна вартість предмету іпотеки складає 24 601 469, 00 грн.

Згідно з п. 4.2.3 спірного договору - 4 за рахунок предмету іпотеки іпотекодержатель має право за рахунок предмету іпотеки задовольнити всі свої вимоги у відповідності з договором, в тому числі шляхом прийняття предмета іпотеки у власність або продажу предмета іпотеки від свого імені будь - якій особі на підставі договору купівлі - продажу.

З метою забезпечення зобов'язань визначених кредитними договорами - 1, 2, 02.04.2012 року між Публічним акціонерним товариством "ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ", правонаступником якого є відповідач, як заставодержателем, та Відкритим акціонерним товариством "Одеський коровай", правонаступником якого є позивач, як заставодавцем, був укладений договір застави (далі за текстом - спірний договір - 5), що визнається та не заперечується сторонами. За вказаним договором, були передані в заставу виключні майнові права інтелектуальної власності на знак для товарів та послуг "БУЛКІН", які належать заставодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом на знак для товарів та послуг №112126 від 10.09.2009 року, свідоцтвом на знак для товарів та послуг №34594 від 15.09.2003 року, випискою з державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів та послуг №34594 від 10.02.2012 року, випискою з державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів та послуг №112126 від 10.02.2012 року, які видані Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України та договором №ТіС-130/11 від 20.10.2011 року, який укладений між заставодавцем та ЗАТ "ХОЛДИНГ "Т і С". Майновими правами, які передаються в заставу за договором є: виключне право на використання знаку для товарів та послуг "БУЛКІН", виключне право дозволяти використання знаку для товарів та послуг "БУЛКІН", виключне право перешкоджати неправомірному використанню знаку для товарів та послуг "БУЛКІН", в тому числі, забороняти таке використання, інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом (п. 3.1. спірного договору - 5).

Згідно з п. 3.2. спірного договору - 5 за взаємною згодою сторін вартість предмету застави складає 44 569582, 00 грн.

12.06.2014 року, на виконання умов кредитних договорів - 1, 2, між Публічним акціонерним товариством "ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ", правонаступником якого є відповідач, як іпотекодержателем, та Публічним акціонерним товариством "Одеський коровай", як іпотекодавцем, був укладений іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С. В. та зареєстровано за номером 3007 (далі спірний договір - 6).

Відповідно до п. 3.1 предметом іпотеки за договором є:

- нежитлове приміщення першого поверху загальною площею 139, 9 кв. м., яке розташоване за адресою: Одеська область, місто Одеса, проспект Глушка Академіка (проспект Димитрова), будинок 22 (двадцять два), яке належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення першого поверху, виданого 02.04.1999 року Представництвом по управлінню комунальної власності Одеської міської ради на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Пучковою І.А. 25.12.1998 року, реєстровий № 1-4461. Право власності за позивачем, як іпотекодавцем, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.03.2014 року. Шинкаренко Ю.В. державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 01, номер запису про право власності: 4876866, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером витягу: 18605008 від 05.03.2014 року, виданим Шинкаренко Ю.В. державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області 05.03.2014 року;

- нежитлове приміщення магазину загальною площею 137, 9 кв. м., що знаходиться за адресою: Одеська область, місто Одеса, вулиця Космонавтів, будинок 38/1 (тридцять вісім дріб один), яке належить іпотекодавцю на праві власності згідно з рішенням Господарського суду Одеської області, справа №24/183-09-5348 від 25.02.2010 року та рішення Господарського Суду Одеської області, справа №24/183-09-5348 від 21.12.2009 року. Право власності за іпотекодавцем зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, державним реєстратором Морозовою С. В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 12.06.2014, номер запису про право власності: 59826325, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 01, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером витягу 2289700 від 12.06.2014 року, виданим Морозовою С. В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу.

- нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 90, 9 кв. м., яке розташоване за адресою: Одеська область, місто Одеса, вулиця Пироговська, будинок 3 (три), яке належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення першого поверху, виданого 02.04.1999 року Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради на підставі договору купівлі - продажу, посвідченому державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Пучковою І. А. 25.12.1998 року, реєстровий № 1-4465. Право власності за іпотекодавцем зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.03.2014 року Голоцван Є. О. державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 01, номер запису про право власності: 4885951, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером витягу: 18640484 від 05.03.2014 року, виданим Голоцван Є.О. державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області 05.03.2014 року.

- будівлі та споруди, загальною площею 8 733, 2 кв. м., що знаходиться за адресою: Одеська область, місто Одеса, вулиця Прохоровська (вулиця Хворостіна), будинок 47 (сорок сім), а саме: літера "А,А1" - будівля головного виробничого корпусу; літера "Ж" - будівля газорегуляторного пункту; літера "Н" - будівля для солі та матеріалів; літера П" - будівля для зберігання запасі води; літера "К" - будівля компресорної станції; літера "Б" - будівля котельної; літера "М,Л" - будівля матеріального складу; літера "В" - будівля прохідної та відділу кадрів; літера "И" - будівля ремонтних майстерень; літера "О" - будівля столярних майстерень; літера "Д" - будівля трансформаторної підстанції; літера "С" - рампа з навісом; літера "Р" - споруда кладу БЗБ. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності згідно з рішенням Господарського суду Одеської області, справа №9/4-06-370 від 27.01.2006 року. Право власності за іпотекодавцем зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.03.2014 року виданим Каменська О.А. державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 01, номер запису про право власності: 4873047, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером витягу: 18588247 від 04.03.2014 року, виданим Каменська О.А. державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області 04.03.2014року. Предмет іпотеки розташований на земельній ділянці загальною площею 0,9566 га та перебуває у строковому платному користуванні іпотекодавця згідно з договором оренди землі, укладеним між іпотекодавцем і Одеською міською радою 31.03.2010, посвідчений Чужовською Н. Ю., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим №794, та зареєстрованим в Одеському міському управлінні земельних ресурсів Одеської міської ради 21.04.2010 року за №779. Кадастровий номер земельної ділянки - :29:003:0007, цільове призначення земельної ділянки - для експлуатації та обслуговування будівель та споруд хлібозаводу № 2.

Згідно з п. 3.2 спірного договору - 6 загальна заставна вартість предмету іпотеки складає 22 873 930, 00 грн.

Пунктом 4.2.3. спірного договору - 6 визначено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити всі свої вимоги у відповідності з договором, в тому числі шляхом прийняття предмета іпотеки у власність або продажу предмета іпотеки від свого імені будь - якій особі на підставі договору купівлі - продажу.

Позовні вимоги були мотивовані тим, що внаслідок укладання спірних договорів фактично було відчужено єдиний цілісний майновий комплекс належний позивачу, загальною вартістю більше ніж 50 % майна товариства. При цьому, жодних рішень Загальних зборів Відкритого акціонерного товариства "Одеський коровай", як вищого органу управління вказаного господарського товариства, з питань передачі в іпотеку (відчуження) єдиного майнового комплексу не приймалося. З огляду на зазначене, на думку позивача, рішення щодо укладання спірних договорів прийняті неповноважним органом управління, що є підставою для визнання їх недійсними в судовому порядку.

Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України унормовано, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна (ст. 575 Цивільного кодексу України).

Статтею 11 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодавцем при заставі майна може бути його власник, який має право відчужувати заставлене майно на підставах, передбачених законом, а також особа, якій власник у встановленому порядку передав майно і право застави на це майно.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 98 Цивільного кодексу України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу.

Рішення про внесення змін до статуту товариства, відчуження майна товариства на суму, що становить п'ятдесят і більше відсотків майна товариства, та про ліквідацію товариства приймаються більшістю не менш як у 3/4 голосів, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, діяльність позивача станом на 30.08.2010 року не була приведена у відповідність з вимогами Закону України "Про акціонерні товариства".

Так, п.п. і) ч. 5 ст. 41 Закону України "Про господарські товариства" в редакції, чинній на 30.08.2010 року, було встановлено, до що компетенції загальних зборів належить, зокрема, затвердження договорів (угод), укладених на суму, що перевищує вказану в статуті товариства. При цьому, ці повноваження не належать до виключної компетенції загальних зборів акціонерів та можуть бути передані іншим органам товариства.

Тобто ПАТ «Одеський коровай» на законних підставах керувалось приписами Закону України «Про господарські товариства» у редакції, яка діяла на час укладання оспорюваних договорів.

Згідно ч. 5 ст. 41 Закону України «Про господарські товариства» (у редакції, що діяла на дату укладення оспорюваних іпотекодавцем іпотечних договорів), до компетенції загальних зборів акціонерного товариства, відноситься:

а) визначення основних напрямів діяльності акціонерного товариства і затвердження його планів та звітів про їх виконання;

б) внесення змін до статуту товариства, у тому числі зміна розміру його

статутного капіталу;

в) обрання і відкликання членів наглядової ради;

г) утворення і відкликання виконавчого та інших органів товариства;

д) затвердження річних результатів діяльності акціонерного товариства, включаючи його дочірні підприємства, затвердження звітів і висновків ревізійної комісії, порядку розподілу прибутку, строку га порядку виплати частки прибутку (дивідендів) з урахуванням вимог, передбачених цим та іншими законами, визначення порядку покриття збитків;

е) створення, реорганізація та ліквідація дочірніх підприємств, філій та представництв, затвердження їх статутів га положень;

є) винесення рішень про притягнення до майнової відповідальності посадових осіб органів управління товариства;

ж) затвердження правил процедури та інших внутрішніх документів товариства, визначення організаційної структури товариства;

з) вирішення питання про придбання акціонерним товариством акцій, що випускаються ним;

и) визначення умов оплати праці посадових осіб акціонерного товариства, його дочірніх підприємств, філій та представництв;

і) затвердження договорів (угод), укладених на суму, що перевищує вказану в статуті товариства;

ї) прийняття рішення про припинення діяльності товариства, призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу;

й) прийняття рішення про обрання уповноваженої особи акціонерів для представлення інтересів акціонерів у випадках, передбачених законом.

Повноваження, передбачені пунктами б", "в", "г", "д", "е", "ї", "й", належать до виключної компетенції загальних зборів акціонерів і не можуть бути передані іншим органам товариства.

При цьому, повноваження передбачене п. «і)» ч. 5 ст. 41 Закону України «Про господарські товариства» (у редакції, яка діяла на дату укладення оспорюваних договорів), а саме: повноваження на затвердження договорів(угод), укладених на суму яка перевищує вказану в статуті товариства, - не віднесено до виключної компетенції загальних зборів акціонерів (тобто є повноваженням, яке може бути передане іншим органам товариства).

Відповідно до ч. 2 ст. 159 Цивільного кодексу України, питання, віднесені законом до виняткової компетенції загальних зборів акціонерів, не можуть бути передані ними для вирішення іншим органам товариства. При цьому, до виняткової компетенції віднесені питання:

- внесення змін до статуту, в т.ч. зміни розміру його статутного капіталу;

- створення і ліквідація наглядової ради і інших органів товариства, обрання і відкликання членів наглядової ради;

- затвердження річного звіту товариства;

- рішення про ліквідацію товариства.

Згідно ч. 1-2 ст. 98 Цивільного кодексу України, рішення загальних зборів приймається простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлене установчими документами або законом; рішення про відчуження майна товариства на суму, що становить 50 і більше відсотків майна товариства, та про ліквідацію товариства приймаються більшістю не менше як у 3/4 голосів, якщо інше не встановлене законом.

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про господарські товариства» (у редакції, яка діяла на дату укладення оспорюваних договорів), наглядова рада акціонерного товариства представляє інтереси акціонерів в період між проведенням загальних зборів і у межах компетенції, визначеної статутом. Статутом акціонерного товариства або за рішенням загальних зборів акціонерів на наглядову раду акціонерного товариства може бути покладене виконання окремих функцій, які відносяться до компетенції загальних зборів.

Згідно із статутом іпотекодавця (у редакції, яка діяла на дату укладення оспорюваних договорів), до компетенції Наглядової ради відноситься вирішення питань, передбачених законом і статутом Товариства, а також переданих для вирішення Наглядовій ралі Загальними зборами, зокрема:

- узгодження договорів (угод) з контрагентом, загальна сума(угод) яких одночасно перевищує 5 000 000,00 гри., надання згоди на видачу на вищезгадану суму векселів, авалей, ін. цінних паперів (пп. 10) п. 11.3. Статуту;

- узгодження договорів застави, в яких Товариство виступає заставодавцем, кредитних договорів і договорів поруки (пп. 15) п. 11.3. Статуту).

Таким чином, згідно статуту Товариства надання згоди на укладення договорів застави та договорів, загальна сума яких одночасно перевищує 5 000 000,00 грн - передано Наглядовій раді.

Відповідно до п. 4.19. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 року № 14 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» що вартість частини майна товариства, що належить до виплати такому учаснику, повинна визначатися виходячи з вартості усього майна, що належить товариству, в тому числі основних засобів, нематеріальних активів, оборотних активів, майна невиробничого призначення з урахуванням майнових зобов'язань товариства.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 31.12.2009 року вартість активів Товариства з урахуванням зобов'язань товариства складала 240 361 000,00 грн, а загальна вартість майна, переданого в заставу Банку згідно договорів від 30.08.2010 року №8468, №8470 та №8474 складає 57786 231,08 грн.

Тобто, загальна вартість майна, переданого банку в заставу/іпотеку згідно договорів від 30.08.2010 року не перевищувала 50% майна товариства.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне посилання суду першої інстанції на ч. 3 п. 40 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» від 24.10.2008 року №13, згідно якого судам необхідно враховувати, що в пункті «і» ч.5 ст.41 Закону про господарські товариства до компетенції загальних зборів віднесено затвердження договорів (угод), укладених на суму, що перевищує вказану в статуті товариства, а не їх укладення, оскільки статутом ВАТ «Одеський коровай» було надано Наглядовій Раді товариства повноваження на узгодження (надання згоди) на укладення договорів, а не на їх затвердження.

Відтак, приймаючи рішення про передачу Банку в іпотеку та заставу нерухомого та рухомого майна позивача, яке було оформлено протоколом №24/06/2010 засідання Наглядової ради ВАТ «Одеський коровай» від 22.06.2010 року, яке було також підтверджено протоколом №27 засідання Наглядової ради ВАТ «Одеський коровай» від 27.08.2010 року та на підставі яких 30.08.2010 року було укладено іпотечний договір №8468, іпотечний договір №8470 та договір застави №8474, Наглядова рада ВАТ «Одеський коровай» діяла в межах повноважень наданих загальними зборами акціонерів ВАТ «Одеський коровай».

Тобто, на час укладання спірних договорів 2010 року наглядова рада мала повноваження на узгодження спірних договорів, на підставі делегованих загальними зборами повноважень.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд не погоджується з висновком суду першої інстанції, що укладання всіх оспорюваних договорів було спрямовано на приховання іншого значного правочину, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9, за удаваним правочином (стаття 235 Цивільного кодексу України) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 Цивільного кодексу України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 Цивільного кодексу, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний.

Так, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, позивач має довести:

- факт укладення правочину, що на його думку є удаваним;

- спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж приховати насправді вчинений правочин;

- настання між сторонами інших прав та обов'язків, ніж тих, що передбачені оскаржуваним правочином.

Основним юридичним фактом, який суди повинні встановити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору, а також з'ясування питання, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме.

Так, в оскаржуваному рішенні не зазначено, який саме правочин було приховано, позивачем не доведено а судом не встановлено спрямованість волі сторін на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, які передбачені правочином та виникнення між сторонами інших прав та обов'язків, ніж тих, що передбачені оскаржуваним правочином.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд проаналізувавши взаємовідносини сторін, зокрема врахувавши подальші дії (в тому числі на виконання договорів) встановив, що воля сторін була спрямована на укладання саме договорів іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 241 Цивільного кодексу України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Тобто, договір, укладений керівником (директором) товариства з перевищенням повноважень, є дійсним, якщо товариство своїми діями схвалило цей договір (аналогічна правова позиція міститься в постановах Вищого господарського суду України від 19.08.2014 року № 5013/492/12 та від 19.08.2014 року № 5011-31/17917-2012).

Відповідно до п. 3.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 року наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним. Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину

Як вбачається з матеріалів справи, до спірного Іпотечного договору від 30.08.2010 року посвідченого приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В. за № 8470. укладались наступні додаткові договори:

- Договір про внесення змін №1 до Іпотечного договору від 30.08.2010 року, укладений між Банком та позивачем 20.12.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В.;

- Договір про внесення змін № 2 до Іпотечного договору від 30.08.2010 року, укладений між Банком та позивачем 08.02.2011, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В.;

- Договір про внесення змін №3 до Іпотечного договору від 30.08.2010 року, укладений між Банком та позивачем 20.09.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В.;

- Договір про внесення змін №4 до Іпотечного договору від 30.08.2010 року, укладений між Банком та позивачем 21.03.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В.;

- Договір про внесення змін №5 до Іпотечного договору від 30.08.2010 року, укладений між Банком та позивачем 28.03.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В.;

- Договір про внесення змін № 6 до Іпотечного договору від 30.08.2010 року, укладений між Банком та позивачем 05.12.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В.;

- До спірного Договору іпотеки від 30.08.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В. за № 8468, укладались наступні додаткові договори:

- Договір про внесення змін №1 укладений між Банком та позивачем 20.12.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В.;

- Договір про внесення змін №2, укладений між Банком та позивачем 08.02.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В.;

- Договір про внесення змін №3 укладений між Банком та позивачем 20.09.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В.;

- Договір про внесення змін №4, укладений між Банком та позивачем 21,03.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В.;

- Договір про внесення змін №5, укладений між Банком та позивачем 28,03.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В.;

- Договір про внесення змін №6, укладений між Банком та позивачем 05.12.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В.;

- До Договору іпотеки від 30.08.2010, посвідченого приватним . нотаріусом Морозовою С.В. за № 8474, укладались наступні додаткові договори:

- Договір про внесення змін №1, укладений між Банком та позивачем 12.12.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В.;

- Договір про внесення змін №2, укладений між Банком та позивачем 08.02.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В.;

- Договір про внесення змін №3. укладений між Банком та позивачем 20.09.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В.;

- Договір про внесення змін №4, укладений між Банком та позивачем 21.03.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В.;

- Договір про внесення змін №5. укладений між Банком та позивачем 28.03.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В.;

- Договір про внесення змін №6. укладений між Банком та позивачем 23.07.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В.;

- Договір про внесення змін №7, укладений між Банком та позивачем 05.12.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В.;

- До Договору іпотеки від 06.08.2011. посвідченого приватним нотаріусом Морозовою С.В. за № 9894. укладались наступні додаткові договори:

- Договір про внесення змін №1. укладений між Банком та Позивачем 16.11.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В.;

- Договір про внесення змін №3. укладений між Банком та позивачем 05.12.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В.

Отже, укладення між позивачем та Банком вищезазначених додаткових договорів про внесення змін до спірних договорів іпотеки та застави свідчить про наступне схвалення позивачем спірних правочинів.

Крім того, позивачем, на виконання умов спірних договорів іпотеки, укладались договори добровільного страхування майна, що є предметом іпотеки за спірними договорами іпотеки:

- Договір добровільного страхування від 16.09.2014 року;

- Договір добровільного страхування від 14.03.2014 року;

- Договір добровільного страхування від 14.03.2014 року;

- Договір добровільного страхування від 14.03.2014 року;

- Акт перевірки нерухомого майна від 25.11.2014 року;

- Акт перевірки нерухомого майна від 25.11.2014 року;

- Акт перевірки нерухомого майна від 25.11.2014 року,

Отже, укладення договору страхування заставного манна на виконання умов договору іпотеки, підписання актів моніторингу цього майна свідчать про схвалення оспорюваного правочину саме повноважним органом юридичної особи (аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України № 3-60гс14).

Так, укладення Позивачем договорів добровільного страхування майна, що виступало предметом іпотеки та застави за спірними іпотечними договорами, свідчить про наступне схвалення позивачем спірних правочинів. що згідно з приписами ст. 241 Цивільного кодексу України, унеможливлює визнання їх недійсними.

Щодо спливу строку позовної давності про яку зазначив відповідач, Київський апеляційний господарський суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Пунктом 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" № 10 від 29.05.2013 року роз'яснено, що за змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Оскільки, Київським апеляційним господарським судом відмовлено в задоволенні позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість позовна давність застосуванню не підлягає.

З огляду на викладене та враховуючи, що договори не підлягають визнаю недійсними, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Статтею 104 Господарського процесуального кодексу України визначені підстави для скасування чи зміни рішення, зокрема, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2016 року у справі №910/18506/16 підлягає скасуванню, з підстав неправильного застосування матеріального та процесуального права (ч.1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України) а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК" - задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції, покладаються: при відмові в позові - на позивача.

Судові витати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта, а при задоволенні апеляційної скарги - на іншу сторону.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2016 року у справі №910/18506/16 скасувати, та прийняти нове рішення, яким -

В задоволенні позову відмовити повністю.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Одеський коровай" (65078, м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд 14, ), або з будь-якого іншого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК" (01601, м. Київ, вул.. Володимирська, буд. 46 ), або на будь-який інший рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, 9094,80 грн (дев'ять тисяч дев'яносто чотири гривні 80 копійок) судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

5. Матеріали справи №910/18506/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Гаврилюк

А.Г. Майданевич