ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2017р. Справа№ 914/175/17

Господарський суд Львівської області у складі

Суддя Фартушок Т.Б. при секретарі Марінченко Р.І.

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОНОМ ЦЕНТР», м.Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОКОМ ЦЕНТР», Львівська область, Кам'янка-Бузький район, с.Убині,

про: стягнення боргу

ціна позову: 1909856,72 грн.

Представники:

Позивача: ОСОБА_1 представник (довіреність від 07.02.2017 року б/н);

Відповідача: ОСОБА_2 представник (довіреність від 31.01.2017 року б/н)

Суть спору:

Господарським судом Львівської області розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОНОМ ЦЕНТР» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОКОМ ЦЕНТР» про стягнення боргу. Ціна позову 1909856,72 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області у даній справі від 25.01.2017 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 14.02.2017 року. Розгляд справи відкладався з причин та підстав, зазначених в ухвалі суду від 14.02.2017р. у даній справі. Крім того, 13.02.2017р. за вх.№638/17 Позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, яка прийнята судом, про що зазначено в ухвалі суду по даній справі від 14.02.2017р.

Окрім того, ухвалою Господарського суду Львівської області у даній справі від 25.01.2017 року надіслано копії матеріалів справи Прокурору Львівської області для організації перевірки (розслідування) на предмет наявності чи відсутності ознак складу злочину, передбаченого ст. 219 КК України чи будь якого іншого складу правопорушення.

22.02.2017р. на адресу Господарського суду Львівської області надійшла відповідь Слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Львівській області від 15.02.2017р. вих.№1329/13-0123-00-13 (вх. №7222/17), у якій повідомляється про те, що на даний час відсутні факти, які б вказували на наявність ознак кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 219 КК України.

Представникам Сторін по явці оголошено права та обовязки, визначені ст.ст.20, 22, 28, 38, 59 ГПК України. Крім того, в ухвалах суду по даній справі, які скеровані чи оголошені Сторонам (підтвердженням чого є дані реєстрів вихідної кореспонденції Господарського суду Львівської області, наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштових відправлень та письмове повідомлення про відкладення розгляду справи) зазначено, що права та обовязки сторін визначені ст.ст.20, 22, 28, 38, 59 Господарського процесуального кодексу України. Заяв про відвід судді не надходило.

Представник Позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги (збільшені) підтримав, в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору

Представник Відповідача в судове засідання з'явилась, позовні вимоги (з урахуванням заяви Позивача від 13.02.2017 року вх. №638/147 про збільшення розміру позовних вимог) визнала, в судовому засіданні надала усні пояснення по суті спору.

Суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

На виконання зазначених вимог Кодексу, в ухвалі Господарського суду Львівської області про порушення провадження у справі (на необхідність виконання вимог якої зазначалось в ухвалі про відкладення розгляду справи), окрім подання відзиву на позовну заяву, сторін зобовязувалось надати всі докази в обґрунтування правової позиції по суті спору.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.38 (витребування доказів) Господарського процесуального кодексу України (якою, в тому числі, передбачені права сторін, про що зазначалось в кожній з ухвал господарського суду по даній справі), сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів; у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази. Зі змісту наведеної статті вбачається, що протягом розгляду справи суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, і вправі витребовувати такі виключно за клопотання сторони або прокурора.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Сторонам щодо обґрунтування їх правової позиції по суті спору та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Відповідно до вимог ст.4-7 ГПК України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

В судових засіданнях впродовж розгляду справи суд оглянув оригінали документів, долучених до матеріалів справи.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Спір розглядається із врахуванням заяви Позивача від 13.02.2017 року вх. №638/16 про збільшення розміру позовних вимог.

Крім того, з врахуванням вимог ч.ч.1, 3 ст.69 ГПК України суд зазначає про відсутність правових підстав для подальшого відкладення розгляду справи.

Розглянувши і дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників Сторін, суд встановив наступне.

12.06.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроном центр» (надалі Позивач, Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроком центр» (надалі Відповідач, Покупець) укладено Договір №03/06 (надалі Договір), відповідно до умов якого Продавець зобовязувався в порядку та на умовах, визначених Договором, прийняти і оплатити живу курку (ОСОБА_3) згідно підписаних Сторонами накладних. Право власності переходить до Покупця в момент передачі ОСОБА_3 представнику Покупця за фактом підписання представником Покупця накладної на отримання товару, яка підтверджує факт поставки (передачі) ОСОБА_3 Покупцю.

Згідно пункту 2.1. Договору загальна кількість та ціна ОСОБА_3 визначається згідно накладних.

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що розрахунки за Договором здійснюються шляхом безготівкової оплати ОСОБА_3 протягом десяти днів після фактичного отримання ОСОБА_3 Покупцем на умовах Договору. Фактичне отримання ОСОБА_3 Покупцем підтверджується підписанням представником Покупця або ж самим Покупцем накладної на ОСОБА_3 (п.4.2. Договору).

Відповідно до пункту 4.3. Договору днем здійснення платежу вважається день, в який сума, що підлягає оплаті, зарахована на рахунок Продавця.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 22.03.2016р. у справі №914/432/16 за позовом ТзОВ «Агроком Центр» до ТзОВ «Агроном Центр» про визнання недійсним Договору №03/06 від 12.06.2013р. в позові відмовлено повністю.

Проте, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 27.09.2016 року у справі №914/432/16 Рішення господарського суду Львівської області від 22.03.2016 року у справі №914/432/16 скасовано та прийнято нове рішення, яким визнано недійсним Договір №03/06 від 12.06.2013 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроком центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроном центр».

Постановою Вищого господарського суду України від 16.01.2017р частково задоволено касаційну скаргу ТзОВ «Агроном Центр», скасовано постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.09.2016р. та рішення Господарського суду Львівської області від 22.03.2016р. у справі №914/432/16, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.02.2017 року провадження у справі №914/432/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроком Центр» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроном Центр» про визнання недійсним Договору №03/06 від 12.06.2013 року припинено.

ОСОБА_4 ухвала не оскаржувалась, 15.02.2017 року набрала законної сили в порядку статті 87 ГПК України, та, у відповідності до приписів частини пятої статті 124 Конституції України та ст. 115 ГПК України, є обов'язковою до виконання на всій території України.

Окрім того, Рішенням Господарського суду Львівської області від 14.12.2016р. у справі №914/4461/15 за позовом ТзОВ «АГРОНОМ ЦЕНТР» до ТзОВ «АГРОКОМ ЦЕНТР» про стягнення 1936454,40грн. боргу позовні вимоги ТзОВ «АГРОНОМ ЦЕНТР» задоволено повністю, вирішено стягнути з ТзОВ «АГРОКОМ ЦЕНТР» на користь ТзОВ «АГРОНОМ ЦЕНТР» 1936454,40грн. суми основного боргу та 29735,82 грн. судового збору.

ОСОБА_4 рішення не оскаржувалось, 30.12.2016р. набрало законної сили в порядку статті 87 ГПК України, та, у відповідності до приписів ч.5 ст.124 Конституції України, є обов'язковим до виконання на всій території України.

17.01.2017р. Господарським судом Львівської області видано Наказ про примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 14.12.2016р. у справі №914/4461/15, яке набрало законної сили 30.12.2016р.

Відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 14.12.2016р. у справі №914/4461/15, зокрема, встановлено:

«…в період з 18.06.2013 року по 20.08.2013 року Позивачем поставлено, а Відповідачем прийнято ОСОБА_3 за Договором на суму 8121711,12грн., що підтверджується Видатковими накладними від 18.06.2013 року №АЦ000000001 на суму 127500,00грн., від 19.06.2013 року №АЦ000000002 на суму 131500,00грн., №АЦ000000003 на суму 133250,00грн., №АЦ000000004 на суму 28047,50грн., №АЦ000000005 на суму 112612,50грн., №АЦ000000006 на суму 72012,50грн., №АЦ000000007 на суму 124250,00грн., від 27.06.2013 року №АЦ000000008 на суму 112500,00грн., від 28.06.2013 року АЦ000000010 на суму 112500,00грн., від 01.07.2013 року №АЦ000000009 на суму 410483,75грн., від 05.07.2013 року №11 на суму 83333,38грн., від 09.07.2013 року №12 на суму 57375,00грн., №13 на суму 57375,00грн., №15 на суму 57375,00грн., №16 на суму 57041,63грн., №АЦ000000019 на суму 55562,50грн., №АЦ000000020 на суму 55562,50грн., від 10.07.2013 року №17 на суму 52500,00грн., №18 на суму 52500,00грн., №АЦ000000021 на суму 58500,00грн., №АЦ000000022 на суму 58500,00грн., №АЦ000000023 на суму 58500,00грн., №АЦ000000024 на суму 58500,00грн., №АЦ000000025 на суму 58500,00грн., №АЦ000000026 на суму 58625,00грн., від 22.07.2013 року №АЦ000000027 на суму 39900,00грн., №АЦ000000028 на суму 39900,00грн., №АЦ000000029 на суму 41230,00грн., від 23.07.2013 року №АЦ000000098 на суму 56857,60грн., №АЦ000000099 на суму 56857,60грн., №АЦ на суму 56857,60грн., №АЦ на суму 56857,60грн., від 24.07.2013 року №АЦ на суму 56857,60грн., №АЦ на суму 56857,60грн., №АЦ на суму 56857,60грн., від 25.07.2013 року №АЦ000000030 на суму 58112,00грн., №АЦ000000031 на суму 38400,00грн., №АЦ00000032 на суму 42240,00грн., №АЦ00000069 на суму 57651,20грн., №АЦ00000070 на суму 57651,20грн., №АЦ00000071 на суму 57651,20грн., №АЦ00000072 на суму 57651,20грн., №АЦ00000090 на суму 56857,60грн., №АЦ00000091 на суму 56857,60грн., №АЦ00000092 на суму 56857,60грн., №АЦ00000093 на суму 56857,60грн., №АЦ00000094 на суму 56857,60грн., №АЦ00000095 на суму 56857,60грн., від 26.07.2013 року №АЦ00000033 на суму 48640,00грн., №АЦ00000034 на суму 48640,00грн., №АЦ00000035 на суму 52224,00грн., №АЦ00000036 на суму 57600,00грн., №АЦ00000037 на суму 57600,00грн., №АЦ00000038 на суму 57600,00грн., №АЦ00000039 на суму 57600,00грн., №АЦ00000040 на суму 57600,00грн., №АЦ00000041 на суму 57600,00грн., №АЦ00000042 на суму 55296,00грн., №АЦ00000096 на суму 56857,60грн., №АЦ00000097 на суму 56857,60грн., від 29.07.2013 року №АЦ00000043 на суму 56320,00грн., № АЦ00000044 на суму 56320,00грн., №АЦ00000045 на суму 56320,00грн., №АЦ00000046 на суму 56320,00грн., №АЦ00000047 на суму 56320,00грн., №АЦ00000048 на суму 56320,00грн., №АЦ00000049 на суму 51712,00грн., №АЦ00000059 на суму 52864,00грн., №АЦ00000061 на суму 52864,00грн., №АЦ00000073 на суму 52864,00грн., №АЦ00000074 на суму 52864,00грн., від 30.07.2013 року №АЦ00000062 на суму 52864,00грн., №АЦ00000063 на суму 52864,00грн., №АЦ00000064 на суму 18944,00грн., №АЦ00000060 на суму 52864,00грн., №АЦ00000051 на суму 53120,00грн., №АЦ00000052 на суму 53120,00грн., №АЦ00000053 на суму 53120,00грн., №АЦ00000075 на суму 41472,00грн., №АЦ00000076 на суму 41472,00грн., №АЦ00000077 на суму 41728,00грн., від 31.07.2013 року №АЦ00000050 на суму 53120,00грн., №АЦ00000054 на суму 53120,00грн., №АЦ00000055 на суму 53120,00грн., №АЦ00000056 на суму 53120,00грн., №АЦ00000057 на суму 53120,00грн., №АЦ00000058 на суму 56064,00грн., №АЦ00000065 на суму 32000,00грн., №АЦ00000066 на суму 31616,00грн., №АЦ00000078 на суму 56768,00грн., №АЦ00000079 на суму 56768,00грн., №АЦ00000080 на суму 56768,00грн., №АЦ00000081 на суму 56768,00грн., №АЦ00000082 на суму 56768,00грн., №АЦ00000083 на суму 56768,00грн., №АЦ00000084 на суму 56768,00грн., №АЦ00000085 на суму 56768,00грн., №АЦ00000086 на суму 56768,00грн., №АЦ00000087 на суму 56768,00грн., №АЦ00000088 на суму 49721,34грн., від 01.08.2013 року №АЦ00000105 на суму 51456,00грн., №АЦ00000106 на суму 51456,00грн., №АЦ00000107 на суму 51456,00грн., №АЦ00000108 на суму 49920,00грн., №АЦ00000109 на суму 33280,00грн., від 02.08.2013 року №АЦ00000110 на суму 52000,00грн., №АЦ00000111 на суму 52000,00грн., від 05.08.2013 рок №112 на суму 58682,00грн., №113 на суму 58682,00грн., від 14.08.2013 року №АЦ на суму 56334,72грн., №АЦ на суму 56334,72грн., №АЦ на суму 56334,72грн., №АЦ на суму 56334,72грн., №АЦ на суму 15887,04грн., №АЦ на суму 42880,00грн., №АЦ на суму 42880,00грн., №АЦ на суму 42752,00грн., №АЦ на суму 59302,40грн., №АЦ на суму 59289,60грн., від 15.08.2013 року №АЦ на суму 55437,50грн., №АЦ на суму 55437,50грн., №АЦ на суму 55437,50грн., №АЦ на суму 55437,50грн., №АЦ на суму 55437,50грн., №АЦ на суму 55562,50грн., від 19.08.2013 року №128 на суму 51767,04грн., №129 на суму 52416,00грн., №130 на суму 50169,60грн., №131 на суму 51767,04грн., №132 на суму 52715,52грн., від 20.08.2013 року №133 на суму 53222,40грн., №134 на суму 52113,60грн., №135 на суму 50652,00грн., №136 на суму 53272,80грн., №137 на суму 51307,20грн., №180 на суму 56409,60грн., №181 на суму 54288,00грн. ОСОБА_4 видаткові накладні підписані повноважними представниками та завірені відтисками печаток юридичних осіб Сторін у справі.»;

«Відповідачем взятих на себе зобов'язань з оплати ОСОБА_3 в порядку та на умовах, визначених Договором, належним чином не виконано, сплачено на користь Позивача 4275400,00грн., внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 3846311,12грн.»;

«Сторонами підписано ОСОБА_4 звіряння взаємних розрахунків за період 01.05.2013 року по 01.12.2015 року, з якого вбачається що за вказаний період Позивачем поставлено ОСОБА_3 на суму 8121711,12грн., Відповідачем оплачено 4275400,00грн., станом а 01.12.2015 року сальдо на користь Позивача 3846311,12грн. ОСОБА_4 підписано повноважними представниками та завірено відтисками печаток юридичних осіб Сторін Договору.

Окрім того, 26.01.2016р. Сторонами підписано ОСОБА_4 звіряння взаємних розрахунків за період 01.05.2013 року по 26.01.2016 року, з якого вбачається що за вказаний період Позивачем поставлено ОСОБА_3 на суму 8121711,12грн., Відповідачем оплачено 4275400,00грн., станом на 26.01.2016 року сальдо на користь Позивача 3846311,12грн. ОСОБА_4 підписано повноважними представниками та завірено відтисками печаток юридичних осіб Сторін.».

Окрім встановлених вище обставин, які не підлягають доказуванню в порядку ст.35 ГПК України, суд зазначає про наявність додаткових доказів у справі.

Так, на виконання умов Договору Позивач згідно видаткових накладних від 01.08.2013р. №АЦ000000105 на суму 51456грн., від 01.08.2013р. №АЦ000000106 на суму 51456грн., від 01.08.2013р. №АЦ000000107 на суму 51200грн., від 01.08.2013р. №АЦ000000108 на суму 49920грн., від 01.08.2013р. №АЦ000000109 на суму 33280грн., від 02.08.2013р. №АЦ000000110 на суму 52000грн., від 02.08.2013р. №АЦ000000111 на суму 52000грн., від 05.08.2013р. №АЦ000000112 на суму 58862грн., від 05.08.2013р. №АЦ000000113 на суму 58862грн., від 14.08.2013р. №АЦ000000114 на суму 56334,72грн., від 14.08.2013р. №АЦ000000115 на суму 56334,72грн., від 14.08.2013р. №АЦ000000116 на суму 56334,72грн., від 14.08.2013р. №АЦ000000117 на суму 56334,72грн., від 14.08.2013р. №АЦ000000118 на суму 15887,04грн., від 14.08.2013р. №АЦ000000148 на суму 42880грн., від 14.08.2013р. №АЦ000000149 на суму 42880грн., від 14.08.2013р. №АЦ000000150 на суму 42752грн., від 14.08.2013р. №АЦ000000151 на суму 59302,40грн., від 14.08.2013р. №АЦ000000152 на суму 59289,60грн., від 15.08.2013р. №АЦ000000153 на суму 55437,50грн., від 15.08.2013р. №АЦ000000154 на суму 55437,50грн., від 15.08.2013р. №АЦ000000155 на суму 55437,50грн., від 15.08.2013р. №АЦ000000156 на суму 55437,50грн., від 15.08.2013р. №АЦ000000157 на суму 55437,50грн., від 15.08.2013р. №АЦ000000158 на суму 55562,50грн., від 19.08.2013р. №128 на суму 51767,04грн., від 19.08.2013р. №129 на суму 52416грн., від 19.08.2013р. №130 на суму 50169,60грн., від 19.08.2013р. №131 на суму 51767,04грн., від 19.08.2013р. №132 на суму 52715,52грн., від 20.08.2013р. №133 на суму 53222,40грн., від 20.08.2013р №134 на суму 52113,60грн., від 20.08.2013р. №135 на суму 50652грн., від 20.08.2013р. №136 на суму 53272,80грн., від 20.08.2013р. №137 на суму 51307,20грн., від 20.08.2013р. №180 на суму 56409,60грн., від 20.08.2013р. №181 на суму 54288,00грн. передав, а Відповідач прийняв ОСОБА_3 за Договором на загальну суму 1910216,72грн. ОСОБА_4 Видаткові накладні підписано повноважними представниками та завірено відтисками печаток юридичних осіб Сторін за Договором. Оригінали вказаних видаткових накладних оглянуто в судовому засіданні, належним чином завірені копії долучено до матеріалів справи.

Відповідачем взятих на себе зобов'язань з оплати ОСОБА_3 в порядку та на умовах, визначених Договором, належним чином не виконано, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 1910216,72грн. Станом на час розгляду справи по суті доказів повного чи часткового погашення вказаної заборгованості Сторонами суду не заявлено та не подано.

Сторонами підписано ОСОБА_4 звіряння взаємних розрахунків за період 01.05.2013 року по 17.01.2017 року, з якого вбачається що за вказаний період Позивачем поставлено ОСОБА_3 на суму 8121711,12грн., Відповідачем оплачено 4275400,00грн., станом на 17.01.2017 року сальдо на користь Позивача 3846311,12грн. ОСОБА_4 підписано повноважними представниками та завірено відтисками печаток юридичних осіб Сторін Договору.

З підстав наведеного Позивач (з урахуванням заяви від 13.02.2017р. вх.№638/16 про збільшення розміру позовних вимог) просить суд стягнути з Відповідача на користь Позивача 1909856,72 грн. суми основного боргу за поставлений за Договором ОСОБА_3.

При цьому Позивач у заяві від 13.02.2017р. вх.№638/17 наголошує, що рішенням Господарського суду Львівської області від 14.12.2016р. у справі №914/4461/15 стягнуто з Відповідача борг по здійснених поставках за період з 29.07.2013р. по 31.07.2013р.; предметом ж даного позову є стягнення боргу за період з 01.08.2013р. по 20.08.2013р.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву, поданому до суду 13.02.2017 року за вх. №5755/17, визнає позовні вимоги з урахуванням поданої Позивачем 13.02.2017 року заяви про збільшення розміру позовних вимог (вх. №638/17), вказує на готовність на їх погашення.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно з ч.1 ст.173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч.1 ст.179 ГК України, майново-господарські зобовязання, які виникають між субєктами господарювання або між субєктами господарювання і негосподарюючими субєктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобовязаннями.

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

У ч.1 ст.509 ЦК України зазначено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії , а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Статтею 193 ГК України передбачено, що господарські зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських зобовязань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ч.1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок.

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Частиною 1 статті 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

При цьому суд зазначає, що підписання покупцем Видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом бухгалтерського обліку у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема ст.9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами ч.1 ст.692 ЦК України. (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012).

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.5 ст.78 ГПК України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

З врахуванням вищенаведеного, в тому числі факту підписання повноважними представниками та скріплення печатками юридичних осіб Сторін Видаткових накладних, відсутність заперечень Відповідача як проти самого факту поставки ОСОБА_3, її невідповідності кількісним або якісним характеристикам, так і щодо факту існування у Відповідача заборгованості з оплати поставленого Позивачем ОСОБА_3, визнання Відповідачем позовних вимог Позивача, беручи до уваги вимоги Позивача щодо проведення Відповідачем розрахунку за отриманий ОСОБА_3, а також встановлений законодавством обовязок щодо проведення розрахунку при купівлі-продажу та поставці, перевіривши правильність проведеного розрахунку; беручи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні, Сторонами не заявлені доводи та не подані докази того, що визнання відповідачем позову суперечить законодавству чи порушує права або охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача є підставними та обґрунтованими, такими, що підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до вимог ст.4-7 Господарського процесуального кодексу України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

Принцип об'єктивної істини, тобто відповідності висновків, викладених у судовому акті, дійсним обставинам справи реалізується також положеннями ст.43 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

28.02.2017 року у відповідності до вимог ст.85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення, про що зазначено в протоколі судового засідання. Повний текст рішення виготовлений та підписаний, з врахуванням вихідних, 06.03.2017р.

На підставі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід покласти на Сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, стягнути з Відповідача на користь Позивача 28647,86 грн. судового збору.

Враховуючи вищенаведене, керуючись п. 4 ч. 3 ст.129 Конституції України, ст.ст. 4, 4-5, 4-7, 33, 38, 43, 49, 75, 78, 82-87, 115-116 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 6, 11, 509, 525, 526, 527, 530, 549, 610, 625, 626, 627, 629, 631, 655, 693, 712 Цивільного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОКОМ ЦЕНТР» (80454, Львівська область, Кам'янка-Бузький район, с.Убині, вул.Шкільна, буд.9В; ідентифікаційний код 38141600) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОНОМ ЦЕНТР» (79026, Львівська область, м.Львів, вул.Ак.А.Сахарова, буд.43; ідентифікаційний код 38738,72 грн. суми основного боргу та 28647,86 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному та касаційному порядку.

Суддя Фартушок Т. Б.