ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28 лютого 2017 р. Справа № 918/2/17

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого - судді Торчинюка В.Г., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго"

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення заборгованості в сумі 21 317 грн. 52 коп.

В засіданні приймали участь:

від позивача: Клекотка Ю.О. за довіреністю від 23 грудня 2016 року № 118;

від відповідача: не з'явився.

У судовому засіданні 28 лютого 2017 року, відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" звернувся у Господарський суд Рівненської області з позовною заявою до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, в якій просив суд стягнути заборгованість в сумі 21 729 грн. 96 коп.

Ухвалою суду від 04 січня 2017 року порушено провадження по справі № 918/2/17, розгляд якої призначено на 11 січня 2017 року.

Ухвалою суду від 11 січня 2017 року розгляд справи відкладено на 24 січня 2017 року.

Ухвалою суду від 24 січня 2017 року розгляд справи відкладено на 07 лютого 2017 року.

Ухвалою суду від 07 лютого 2017 ороку розгляд справи відкладено на 21 лютого 2017 року.

07 лютого 2017 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник позивача подав клоптання в додатках до якого долучив частину документів, які витребовувалися ухвалами суду.

Ухвалою суду від 21 лютого 2017 року розгляд справи відкладено на 28 лютого 2017 року.

28 лютого 2017 року у судовому засіданні уповноважений представник позивача подав клопотання, в якому просив суд зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача на користь позивача 21 317 грн. 52 коп.

Згідно частини 4 статті 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Оскільки заява позивача про зменшення розміру позовних вимог подана в передбачений ГПК України порядок та спосіб, відповідає нормам чинного законодавства України, відтак судом задовільняється, а тому має місце нова ціна позову - 21 317 грн. 52 коп.

У судовому засіданні 28 лютого 2017 року уповноважений представник позивача підтримав позов з підстав зазначених у позовній заяві, наполягав на його задоволенні.

Відповідач про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте явку свого повноважного представника у призначене судове засідання на 28 лютого 2017 року не забезпечив.

Відповідно до статті 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

За змістом цієї норми, зокрема, у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Ухвали суду, зокрема, про прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження від 04 січня 2017 року у справі 918/2/17 та про відкладення розгляду справи від 11 січня 2017, від 24 січня 2017 року, від 07 лютого 2017 року та 21 лютого 2017 року були надіслані відповідачу за адресою, вказаною у позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а саме: 35700, АДРЕСА_1.

Отже, за змістом вищезазначеної норми відповідач завчасно та належним чином був повідомлений про місце, дату та час судового засідання. Крім того, судом неодноразовому було відкладено розгляд справи і надано останньому достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву, письмових пояснень та документів, однак відповідач не скористався своїми правами, наданими ГПК України, також подальше відкладення розгляду справи призведе до порушення двохмісячного строку для розгляду справи, передбаченого статтею 69 ГПК України.

Згідно статті 75 ГПК України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Нез'явлення відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, відповідач не скористався своїм процесуальним правом на надання відзиву та направлення представника для участі в судові засідання, матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 ГПК України.

Враховуючи зазначене вище, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством "Рівнеобленерго" (парвонаступник ЗАТ "Ей-І-Ес Рівнеенерго", надалі - Постачальник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (надалі - Споживач) було укладено договір від 01 березня 2011 року про постачання електричної енергії № 008 (надалі - Договір).

Відповідно до пункту 1 Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з дозволеною потужністю 5,0 кВТ, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Точка продажу електричної енергії та приєднання потужності у точці підключення визначається відповідно до Додатку № 6 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін".

Відповідно до пунктів 2.2., 2.2.1. та 2.2.2. Договору Постачальник зобов'язується виконувати умови цього Договору. Постачати Споживачу електроенергію, як різновид товару: в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього Договору (додаток №1 "Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу"); згідно з категорією струмоприймачів Споживача відповідно до ПУЕ та гарантованого рівня надійності електропостачання схем електропостачання, визначених додатком № 6 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін"; із дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами; забезпечити отримання Споживачем електричної енергії на рівні дозволеної потужності (Додаток №3 "Перелік об'єктів і точок обліку Споживача" та Додаток 3.1. "Перелік об'єктів і точок обліку субспоживачів, що споживають електроенергію від споживача").

Згідно пункту 2.3.3. Договору Споживач зобов'язується оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатку № 4 "Порядок зняття показів засобів обліку електричної енергії та їх розрахунків".

За пунктом 8.1 Договору оплата електричної енергії та інших платежів здійснюється Споживачем самостійно шляхом перерахування коштів на відповідні розрахункові рахунки Постачальника в терміни, визначені додатком № 4 "Порядок зняття показів засобів обліку електричної енергії та розрахунків".

Пунктом 1 вищезазначеного додатку встановлено, що розрахунковим вважається період часу, який починається в 00-00 год. 16 числа кожного місяця і триває до 00-00 год. 16 числа наступного місяця, і за який проводиться розрахунок вартості відпущеної електроенергії. Розрахунковий період прирівнюється до календарного місяця.

Відповідно до пункту 2 вказаного додатку покази засобів обліку, відповідно до Переліку об'єктів і точок комерційного обліку споживача фіксуються Споживачем 16 числа кожного місяця о 00-00 год. та вибірково контролюються (знімаються) Постачальником.

Після зняття показів засобів обліку, Споживач оформляє звіт про використану електроенергію, який складається у 2-х примірниках, по одному для кожної сторони та надає Постачальнику нарочним, не пізніше наступного робочого дня після зняття показів і одночасно отримує рахунок за фактично спожиту електроенергію.

У разі неможливості отримання Постачальником даних про використану електричну енергію в зазначений термін (незалежно від причин), визначення обсягу спожитої електричної енергії здійснюється самостійно Постачальником за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період. У разі наявності зафіксованих Постачальником показників засобів обліку споживачеві виписується рахунок у відповідності до таких показників.

Згідно з пунктом 8.5 договору тривалість періоду для оплати отриманого рахунку має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку для Споживачів, які оплачують електричну енергію самостійно, і 10 операційних днів з дня отримання рахунку для Cпоживачів, які здійснюють розрахунки через свою територіально-відокремлену головну організацію.

Пунктом 4 додатку до договору № 4 "Порядок зняття показів засобів обліку електричної енергії та розрахунків" передбачено, що споживач протягом розрахункового періоду здійснює 1 плановий платіж на поточний рахунок із спеціальним режимом використання, щомісячно до 5-го числа місяця, оплата 50 процентів вартості очікуваного обсягу постачання електричної енергії, яка передбачена додатком № 1 до договору на постачання електричної енергії на поточний розрахунковий період (частка плати за активну електричну енергію), платежі за пеню, реактивну енергію надбавки та інше згідно рахунку за попередній розрахунковий період.

Абзацом 4 пункту 4.2. Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року №28 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 02 серпня 1996 року за №417/1442 (далі - ПКЕЕ) передбачено, що у разі ненадання споживачем зазначених відомостей у встановлений договором термін розмір очікуваного споживання електричної енергії на наступний рік установлюється постачальником електричної енергії за фактичними обсягами споживання у відповідних періодах поточного року, що минули, та у відповідних періодах минулого року, які відповідають майбутнім періодам поточного року.

Пункт 5.1. Договору встановлює такий термін не пізніше 01 листопада поточного року, для визначення договірних величин споживання електричної енергії.

Як повідомив позивач, відповідач не звертався для зміни обсягів споживання, тому позивач на основі пункту 4.2 ПКЕЕ застосував вказані величини споживання самостійно.

Відповідно до пункту 10.4 Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 13 грудня 2011 року. Договір вважається продовженим щорічно на тих самих умовах, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Вищезазначений Договір та додатки до нього підписані уповноваженими представниками сторін і скріплений відбитком печатки постачальника.

Статтею 204 ЦК України презумується правомірність правочину.

На час розгляду справи доказів недійсності чи розірвання договору від 01 березня 2011 року № 008 зокрема відповідних судових рішень з цього приводу, господарському суду не надано.

Як вбачається з матеріалів справи позивач належним чином виконував свої зобов'язання за договором, з постачання електричної енергії, що стверджується відсутністю в матеріалах справи будь-яких претензій або повідомлень від споживача.

Як свідчать матеріали справи, позивач поставив відповідачу електричну енергію на загальну суму 21 317 грн. 52 коп., що зокрема стверджується рахунками-фактурами за спожиту електричну енергію за вересень 2015 року, грудень 2015 року, січень 2016 року, березень 2016 року та вересень 2016 року, крім того актом звіряння розрахунків, довідкою про зняття показників лічильника, вище перелічені докази наявні в матеріалах даної справи.

29 березня 2016 року було складено наряд на відключення на клемах лічильника, згідно якого споживача відключено від мережі.

Судом встановлено, що на час розгляду справи споживача відключено від електромережі через несплату наявного боргу, водночас договір на постачання електричної енергії дійсний, як зазначалося вище по тексту.

15 червня 2016 року позивач направив на адресу відповідача претензію на суму 21 317 грн. 52 коп. в якій пропонував оплатити борг.

Претензія залишена без розгляду та задоволення споживачем, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Отже, з наявних у матеріалах справи доказів, судом встановлено, що на час розгляду спору, борг споживача перед постачальником становить 21 317 грн. 52 коп.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

За частиною 7 цієї статті оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Частиною 4 статті 26 Закону України "Про електроенергетику" встановлено, що споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням положень вказаних норм законодавства, всебічно і повно дослідивши всі матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 21 317 грн. 52 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України оплата судових витрат покладається на відповідача у зв'язку із задоволенням позову в сумі 1 378 грн..

Керуючись статтями 1, 12, 22, 32-34, 43, 49, 75, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (35700, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" (33000, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Князя Володимира, будинок 71, ідентифікаційний код: 05424874) заборгованість в сумі 21 317 (двадцять одну тисячу триста сімнадцять) грн. 52 коп.

3. Наказ видати після набрання рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено "03" березня 2017 року.

Суддя Торчинюк В.Г.