РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2017Справа №910/8051/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідергаз»

про стягнення 500 867 589,57 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Демидас Д.А. - по дов. № 05ЮД/501 від 12.12.2016

Шевченко Д.В. - по дов. № 05/64 від 26.12.2016

від відповідача не з'явився

Суть спору :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідергаз» про стягнення 500 867 589,57 грн., з яких: 115 998 710,21 грн. пені, 330 719 605,95 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 54 149 273,42 грн. - 3% річних за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу природного газу № ПГ/13-01 від 19.02.2013.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.05.2016 порушено провадження у справі № 910/8051/16 та призначено справу до розгляду на 24.05.2016.

Позивачем в судовому засіданні 24.05.2016 подано клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи № 910/8004/16 за позовом Компанії «Стахерінвестментс Лімітед» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідергаз» про стягнення 965 895 436,17 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/8051/16 від 24.05.2016 провадження у справі зупинено до вирішення спору по суті у справі № 910/8004/16.

02.02.2017 від позивача на адресу суду надійшла заява про поновлення провадження у справі, в якій зазначає, що 22.06.2016 у справі № 910/8004/16 прийнято рішення, яким вимоги Компанії «Стахер Інвестментс Лімітед» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідергаз» задоволено повністю та стягнуто 526 623 577,38 грн. основного боргу, 115 998 710,21 грн. пені, 47 328 714,15 грн. - 3% річних, 349 151 431,16 грн. інфляційних втрат, 206 700,00 грн. судового збору (рішення суду додано).

Дана заява містить заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача 54 419 957,93 грн., з яких: 35 810 403,27 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 18 609 554,66 грн. - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2017 поновлено провадження у справі та розгляд справи № 910/8051/15 призначено на 23.02.2017.

Позивач в судовому засіданні 23.02.2017 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 23.02.2017 не з'явився, відзив на позовну заяву не подав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, оскільки

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме: м. Київ, вул. Сумська, 3, яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Стаття 64 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.

У відповідності до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського сулу України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представників сторін.

В судовому засіданні 23.02.2017, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

19.02.2013 між Приватним акціонерним товариством «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» (продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лідергаз» (покупець, відповідач) було укладено договір постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу природного газу № ПГ/13-01 (далі - договір № ПГ/13-01).

Відповідно до 1.1 договору № ПГ/13-01 продавець зобов'язується шляхом постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу передати у власність покупцю у 2013 році природний газ (далі - газ), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах цього договору.

Спір виник в зв'язку з тим, що внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем зобов'язань за договором № ПГ/13-01 позивачем нараховані збитки від зміни індексу інфляції в сумі 35 810 403,27 грн. та 18 609 554,66 грн. - 3% річних.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 2.1 договору № ПГ/13-01 продавець передає покупцеві у період з 01.03.2013 по 30.04.2013 газ обсягом до 380 000,0 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів, а саме: у березні - 200 000 тис. куб. м., у квітні 180 000 тис. куб. м.

Пунктом 3.3 договору № ПГ/13-01 визначено, що приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

В матеріалах справи наявні наступні акти надання послуг з транспортування газу на загальну суму 1 469 505 600,00 грн.:

від 31.03.2013 на суму 773 424 000,00 грн.,

від 30.04.2013 на суму 696 081 600,00 грн.

Відповідно до п. 6.1 договору № ПГ/13-01 оплата за фактично переданий газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами до 30-го числа місяця, наступного за місяцем, в якому відписано акт приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

Матеріали справи свідчать, що відповідач здійснив часткову оплату поставленого газу на суму 242 882 022,62 грн., що підтверджується банківськими виписками:

19.04.2013 сплачено 22 882 022,62 грн.,

30.04.2013 сплачено 70 000 000,00 грн.,

23.05.2013 сплачено 25 000 000,00 грн.,

24.05.2013 сплачено 10 000 000,00 грн.,

27.05.2013 сплачено 30 000 000,00 грн.,

29.05.2013 сплачено 15 000 000,00 грн.,

08.07.2013 сплачено 10 000 000.00 грн.,

10.07.2013 сплачено 10 000 000,00 грн.

18.09.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лідергаз» (первісний боржник, Товариством з обмеженою відповідальністю «Західна нафтогазова компанія» (новий боржник) та Приватним акціонерним товариством «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» (кредитор) укладено договір про переведення боргу № ПГ/13-02 (далі - договір № ПГ/13-02).

Відповідно до п. 1.1 договору № ПГ/13-02 в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний боржник переводить свій борг (обов'язки) за договором № ПГ/13-01 від 19.02.2013, укладеним між первісним боржником та кредитором, у розмірі 700 000 000,00 грн. та зобов'язується сплатити новому боржникові за прийняття боргу визначену цим договором плату, а новий боржник замінює первісного боржника у зобов'язанні, що виникає із зазначеного вище основного договору, і приймає на себе обов'язки первісного боржника за основним договором.

Згідно до п. 1.2 договору № ПГ/13-02, його укладено сторонами на підставі згоди кредитора про переведення боргу, що підтверджується його підписом.

Відповідно до ч. 1 ст. 520 Цивільного кодексу України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що частина зобов'язань за договором № ПГ/13-01 на суму 700 000 000,00 грн. для відповідача припинилася внаслідок заміни боржника у зобов'язанні, а на суму 242 882 022,62 грн. - шляхом виконання, проведеного належним чином. Отже, за договором № ПГ/13-01 заборгованість відповідача становить 526 623 577,38 грн.

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Стаття 513 Цивільного кодексу України встановлює, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

29.04.2014 між Приватним акціонерним товариством «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» (кредитор) та Компанією «Остхем Холдинг Лімітед» (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги № ПГ-14/05 (далі - договір № ПГ-14/05).

Відповідно до п. 1.1 договору № ПГ-14/05 кредитор відступає, а новий кредитор приймає права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідергаз» за договором № ПГ/13-01 від 19.02.2013, укладеним між кредитором та боржником, визначені в п. 1.2.

Згідно з п. 1.2 договору № ПГ-14/05 за цим договором передаються право вимоги оплати основної заборгованості (право вимоги оплати вартості природного газу) за договором № ПГ/13-01 від 19.02.2013 в розмірі 526 623 577,38 грн.

У п. 1.5 договору № ПГ-14/05 сторони визначили, що такий договір не є договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Позивачем на адресу відповідача було направлено повідомлення № 01/ПП-55 від 01.03.2016 про укладення договору договір про відступлення права вимоги № ПГ-14/05 від 29.04.2014, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовою квитанцією № 0570 від 03.03.2016 та описом вкладення у цінний лист від 03.03.2016.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, борг який виник внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором № ПГ/13-01 відповідач мав станом на 29.04.2014 сплатити кредитору - позивачу.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов договору № ПГ/13-01, у визначені строки оплату за поставлений газ не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті отриманого газу, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 35 810 403,27 грн. збитків від зміни індексу інфляції (нарахованих у період з жовтня 2013 року по грудень 2016 року) та 18 609 554,66 грн. - 3% річних (нарахованих у період з 01.05.2013 по 26.01.2017).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Суд не погоджується із періодом нарахування позивачем 3% річних по 26.01.2017, а також інфляційних втрат з квітня 2014 року по грудень 2016 року, оскільки право вимоги суми основного боргу в розмірі 526 623 577,38 грн. у позивача припинилось з 30.04.2014 (після укладення договору № ПГ-14/05).

За здійсненими судом розрахунками розмір 3% річних складає 22 648 209,24 грн.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог щодо стягнення з відповідача 22 648 209,24 грн. - 3% річних.

За здійсненими судом розрахунками розмір збитків від зміни індексу інфляції (нарахованих з 01.10.2013 по 29.04.2014) складає 39 987 048,29 грн.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог щодо стягнення з відповідача 39 987 048,29 грн. збитків від зміни індексу інфляції.

В іншій частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних в позові слід відмовити, оскільки нараховані з порушенням чинного законодавства України.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідергаз» (03138, м. Київ, вул. Сумська, 3, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» (93403, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, 5, ) 39 987 048 (тридцять дев'ять мільйонів дев'ятсот вісімдесят сім тисяч сорок вісім) грн. 29 коп. збитків від зміни індексу інфляції, 22 648 209 (двадцять два мільйони шістсот сорок вісім тисяч двісті дев'ять) 24 коп. - 3% річних, 206 700 (двісті шість тисяч сімсот) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 02.03.2017.

СуддяВ.В.Сівакова