РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2017Справа №910/1225/17

За позовомПублічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Галичина Цукор"
простягнення заборгованості в розмірі 1 799 626,79 грн
Суддя Ярмак О.М.

За участю представників:

від позивачаГриб Ю.М. (представник за довіреністю від 29.01.2016)
від відповідачаСалюк М.Ю. (представник за довіреністю від 23.01.2017)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Галичина Цукор" про стягнення заборгованості за договором оренди № 09-1943/12-4 від 30.10.2015 в розмірі 1 799 626,79 грн. з яких: 1 687 770,97 грн - основний борг, 41 873,29 грн - 3% річних та інфляційні втрати, 69 982,53 грн - пеня.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2017 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/1225/17 та призначено розгляд справи на 28.02.2017.

24.01.2017 до суду надійшла заява відповідача про визнання позову.

В судовому засіданні 28.02.2017 представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача обставини його прострочення у відносинах з позивачем не спростував, проти задоволення позовних вимог не заперечив.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

30.10.2015 між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (орендодавець) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Галичина Цукор" (орендар) укладено договір № 09-1943/12-4 (далі - договір), за умовами п. 1.1 якого орендодавець зобов'язується передати орендарю в строкове платне користування майнові комплекси, які розташовані за адресами:

1.1.1. Майновий комплекс № 1 (додаток 1), розташований за адресою: Тернопільська область, Козівський район, смт. Козова, вул. Заводська, 1;

1.1.2. Майновий комплекс № 2 (додаток 2), розташований за адресою: Тернопільська область, Гусятинський район, м. Хоростків, вул. Заводська, 1;

1.1.3. Майновий комплекс № 3 (додаток 3), розташований за адресою: Тернопільська область, Борщівський район, м. Борщів, вул. В. Великого, 1;

1.1.4. Майновий комплекс № 4 (додаток 4), розташований за адресою: Тернопільська область, м. Ланівці, вул. Вишнівецька, 35;

1.1.5. Майновий комплекс № 5 (додаток 5), розташований за адресою: Тернопільська область, м. Бучач, вул. П. Тичини, 3;

1.1.6. Майновий комплекс № 6 (додаток 6), розташований за адресою: Тернопільська область, Борщівський район, с. Гермаківка, вул. Шевченка, 59;

1.1.7. Майновий комплекс № 7 (додаток 7), розташований за адресою: Івано-Франківська область, Рогатинський район, смт. Букачівці, вул. Січових Стрільців, 10;

1.1.8. Майновий комплекс № 1 (додаток 1), розташований за адресою: Тернопільська область, Бережанський район, с. Потутори, вул. Некрасова, 1а, (далі - об'єкт оренди), а орендар зобов'язується прийняти від орендодавця об'єкт оренди та сплачувати йому за користування орендні платежі на умовах, визначених цим договором.

У п. 2.1 договору визначено, що орендна плата за користування об'єктом оренди в місяць становить 1 025 900,00 грн.

Відповідно до п. 2.4 договору орендні платежі нараховуються та сплачуються орендарем щомісячно шляхом банківського переказу суми, зазначеної у п. 2.1 цього договору, на поточний рахунок орендодавця не пізніше 10 числа поточного місяця, на підставі виставлених орендодавцем рахунків. Нарахування орендної плати проводиться в звітному місяці за звітний місяць.

Згідно з п. 3.5 договору строк оренди починається з моменту передачі об'єкта оренди орендодавцем орендарю, яким є дата підписання сторонами акту приймання-передачі об'єкта оренди, і закінчується 31 грудня 2017 року.

Поданими доказами підтверджується, що на виконання умов договору 30.10.2015 сторонами підписано акти приймання-передачі відповідних майнових комплексів, що стало підставою для здійснення нарахування орендної плати.

01.12.2016 сторонами підписано договір про розірвання договору оренди № 09-1943/12-4 від 30.10.2015, у зв'язку з чим орендарем повернуто орендодавцю об'єкти оренди за актами приймання-передачі (повернення) від 20.12.2016.

За твердженнями позивача, відповідач не сплатив у повному обсязі орендну плату за договором, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість яка за листопад 2016 в розмірі 1 025 900,00 грн та за грудень в розмірі 661 870,97 грн.

На підтвердження своїх вимог позивачем подано розрахунок заборгованості, реєстр електронних платежів орендної плати, рахунки-фактури № 56799 від 01.11.2016 та № 58107 від 02.12.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З'ясувавши обставини орендних правовідносин сторін, дослідивши подані докази, суд вважає доведеним позивачем факт прострочення здійснення орендної плати відповідачем на суму 1 687 770,97 грн, тому суд задовольняє ці позовні вимоги.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін спору має місце допущене з боку відповідача порушення у його зобов'язанні за договором, позивач заявив позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат у загальному розмірі 33 656,13 грн та 3% річних у розмірі 8 217,16 грн, нарахованих за період прострочення відповідачем сплати кожного орендних платежів за листопад та грудень 2016 року.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач прострочив виконання свого грошового зобов'язання за договором, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат є правомірними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі за розрахунками позивача, які, у свою чергу, перевірені і визнані судом вірними.

Окрім вказаних нарахувань, позивачем також заявлено до стягнення з відповідача 69 982,53 грн пені за прострочення сплати орендної плати.

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У п. 10.2 договору визначено, що за несвоєчасну сплату платежів орендар сплачує орендодавцю, на його письмову вимогу, пеню в розмірі 0,1% від простроченої суми за кожен день прострочення.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Дослідивши поданий позивачем розрахунок пені, суд вважає його вірним та таким, що співвідноситься з нормами чинного законодавства та умовами договору, тому вимога про стягнення з відповідача пені у розмірі 69 982,53 грн підлягає задоволенню.

На підставі поданих доказів та доводів сторін спору, з огляду на відсутність заперечень відповідача, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог та необхідність захисту прав позивача шляхом задоволення позову у повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Галичина Цукор" (01004, м. Київ, вул. Басейна. 7В, ідентифікаційний код 34981361) на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (01001, м. Київ, пров. Шевченка, б. 12, ідентифікаційний код 00039002) 1 687 770 (один мільйон шістсот вісімдесят сім тисяч сімсот сімдесят) грн. 97 коп. заборгованості з орендної плати, 33 656 (тридцять тири тисячі шістсот п'ятдесят шість) грн. 13 коп. інфляційних втрат, 8 217 (вісім тисяч двісті сімнадцять) грн. 16 коп. 3% річних, 69 982 (шістдесят дев'ять дев'ятсот вісімдесят дві) грн. 53 коп. пені та 26 995 (двадцять шість тисяч дев'ятсот дев'яносто п'ять) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати накази відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 06.03.2017

Суддя О.М. Ярмак