РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2017Справа №910/24045/16
За позовом Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта"

про стягнення 16 876,96 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники учасників процесу:

від позивача: Оніщенко Г.В.

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Європейський страховий союз" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" (відповідач) про стягнення 16 876,96 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Приватним акціонерним товариством "Європейський страховий союз" на підставі договору добровільного комплексного страхування автотранспортних засобів №28-0013-15-ТЗ від 27.4.2015, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу транспортного засобу "СПВ 3302 СПГ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта", позивач просить стягнути з останнього суму страхового відшкодування у розмірі 16 876,96 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2016 порушено провадження у справі № 910/24045/16 та призначено її розгляд на 07.02.2017.

11.01.2017 через відділ діловодства суду від Сєверодонецького міського суду Луганської області надійшли копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

12.01.2017 через відділ діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла витребувана судом інформація.

07.02.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 07.02.2017 представники сторін не з'явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2017 розгляд справи відкладено на 21.02.2017.

21.02.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі на виконання вимог ухвали суду.

У судовому засіданні 21.02.2017 представник позивача підтримав позовні вимоги, надав документи по справі, просив суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач відзиву на позов не надав, представника в судове засідання не направив, про причини неявки не повідомив, про день та час проведення судового засідання повідомлявся належним чином.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвалу про порушення провадження та ухвалу про відкладення розгляду справи відповідачу було надіслано за належною адресою (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), отже, адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом належним чином.

За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст. 75 ГПК України розглянути справу за відсутності відповідача за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 21.02.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до довідки № 84973099 про дорожньо-транспортну пригоду, 04.02.2016 в м. Сєвєродонецьк по вул. Донецька відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів "СПВ 3302 СПГ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та "Geely", державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Згідно із вказаною довідкою, дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм транспортного засобу СПВ 3302 СПГ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 04.02.2016, підтверджується постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22.03.2016 (справа №428/1770/16-п).

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

На момент ДТП, на підставі договору добровільного комплексного страхування автотранспортних засобів №28-0013-15-ТЗ від 27.04.2015, укладеного між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Європейський страховий союз" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Престо" (страхувальник) майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземного транспортного засобу "Geely", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 були застраховані в позивача (строк дії договору з 28.04.2015 по 27.04.2016).

05.02.2016 страхувальник звернувся до позивача із повідомленням про факт настання події, що має ознаки страхового випадку та із заявою про виплату страхового відшкодування, у якій просив виплатити страхове відшкодування на рахунок ТОВ "Престо".

Актом огляду транспортного засобу від 05.02.2016 встановлено кількість та характер пошкоджень транспортного засобу "Geely", державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Відповідно до рахунку-фактури № U810000118 від 09.02.2016 вартість відновлювального ремонту застрахованого у позивача транспортного засобу становить 17 876,96 грн.

Згідно з Актом виконаних робіт № U від 29.02.2016 вартість ремонтних робіт транспортного засобу "Geely", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 17 876,96 грн.

Згідно із страховим актом № 2/13 від 26.02.2016 за вищевказаним страховим випадком позивачем визначено, що до виплати підлягає страхове відшкодування у розмірі 17876,96 грн.

Позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 17876,96 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №15879 від 14.03.2016, № 15897 від 15.03.2016, № 8029 від 12.03.2016, № 8017 від 11.03.2016.

Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом "СПВ 3302 СПГ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована в Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" (відповідач у справі) згідно із полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/5608936 (термін дії з 19.09.2015 по 18.03.2016).

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50000,00 грн. та франшизу у розмірі 1000,00 грн.

Враховуючи те, що цивільна відповідальність осіб, які користуються транспортним засобом "СПВ 3302 СПГ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилась ДТП, була застрахована в ТДВ "Страхове товариство "Домінанта", позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 16 876,96 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як встановлено судом, у відповідності до умов договору добровільного комплексного страхування автотранспортних засобів №28-0013-15-ТЗ від 27.4.2015, внаслідок настання 04.02.2016 страхового випадку (ДТП) позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 17 876,96 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №15879 від 14.03.2016, № 15897 від 15.03.2016, № 8029 від 12.03.2016, № 8017 від 11.03.2016.

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Отже, на підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов'язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Позивач, виплативши страхове відшкодування страхувальнику (шляхом перерахування коштів на рахунок ремонтної організації), отримав від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдану шкоду у межах фактичних витрат.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом "СПВ 3302 СПГ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, водій якого вчинив дорожньо-транспортну пригоду, була застрахована у відповідача відповідно до полісу №АЕ/5608936 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Так, пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, позивач в силу приписів ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" набув права вимоги до відповідача у сумі страхового відшкодування в розмірі 17 876,96 грн., тобто у межах фактичних затрат.

Враховуючи те, що згідно із положеннями ст. 993 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України "Про страхування", до позивача в межах фактичних затрат перейшло право вимоги до відповідача, оскільки матеріалами справи підтверджено понесення позивачем витрат на суму 17876,96 грн., суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення несплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 16876,96 грн. у межах фактичних затрат (17876,96 грн. - 1000,00).

Згідно із ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

При розрахунку позовних вимог позивачем здійснено відрахування франшизи.

Враховуючи вищевикладене, обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз", у зв'язку із чим, суд задовольняє позов повністю.

Судовий збір за розгляд справи у розмірі 1378,00 грн. відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 119, ідентифікаційний код 35265086) на користь на користь Приватного акціонерного товариства Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз" (01030, м. Київ, вул. Коцюбинського, будинок 6, ідентифікаційний код 33552636) страхове відшкодування у сумі 16876,96 грн. та судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 27.02.2017.

Суддя С.О. Турчин