РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2017№910/35/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/35/17

за позовом Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Ужгород Закарпатської області,

до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ,

про стягнення 34 000 грн. штрафу і 26 520 грн. пені,

за участю представників сторін:

позивача - Максименко А.П. (довіреність від 03.06.2016 №032-17/693);

відповідача - Бучак Д.М. (довіреність від 205.10.2016 №б/н).

Закарпатське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення АМК) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - Залізниця) 34 000 грн. штрафу, накладеного на відповідача рішенням адміністративної колегії Відділення АМК від 29.03.2016 №3-р/к «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції з боку публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Ужгородської дистанції водопостачання регіональної філії «Львівська залізниця» та накладення штрафу» у справі №04-2/2016 (далі - рішення №3-р/к), та 26 520 грн. пені, нарахованої за невиконання рішення №3-р/к.

Позовні вимоги мотивовано тим, що:

- рішенням №3-р/к визнано дії Залізниці в особі Ужгородської дистанції водопостачання регіональної філії «Львівська залізниця» (далі - Філія) щодо: припинення водопостачання споживачу ОСОБА_3 всупереч вимогам Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, та невиконання свої зобов'язань, передбачених договором від 23.01.2014 №478/к, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (далі - Закон) у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, шляхом ущемлення інтересів споживача, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку; укладення із споживачем ОСОБА_4 договору від 23.01.2014 №478/к про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення, який не відповідає положенням Типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 2 статті 50, пунктом 1 частини другої статті 13 Закону у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку шляхом встановлення таких умов реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку; рішення №3-р/к не виконано відповідачем в добровільному порядку, а тому штраф підлягає стягненню з Залізниці у судовому порядку;

- за прострочення сплати зазначеного штрафу з Залізниці також слід стягнути нараховану Відділенням АМК суму пені.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.12.2016 порушено провадження у справі.

Відповідач 24.02.2017 подав суду відзив на позовну заяву, в якому вказав таке: 27.02.2017 штраф у сумі 34 000 грн. сплачений у повному обсязі; Залізниця заперечує щодо позовних вимог в частині стягнення суми пені, оскільки вона нарахована не об'єктивно, не з дати набрання рішенням господарського суду Закарпатської області зі справи №907/347/16 законної сили, яким відмовлено у задоволенні вимог про визнання недійсним та скасування рішення №3-р/к.

Представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача підтримав доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, поданому суду 24.02.2017 у письмовому вигляді, проти задоволення позовних вимог заперечив.

Представник позивача просив суд відкласти розгляд справи для надання Відділенню АМК часу встановити зарахування сплаченої відповідачем суми штрафу до Державного бюджету України.

Суд відмовив у задоволенні вказаного клопотання, оскільки в матеріалах справи наявна копія платіжного доручення від 17.02.2017 №106 на суму 34 000 грн., яка підтверджує сплату відповідачем суми штрафу.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

У частині першій статті 48 Закону зазначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням №3-р/к:

- визнано, що Залізниця в особі Філії за результатами діяльності 2015 року та поточного періоду 2016 року, як суб'єкт природної монополії, займає монопольне (домінуюче) становище на ринку централізованого водопостачання в межах своїх водопровідно-каналізаційних мереж смт Королево Виноградівського району з частками по 100% відповідно (пункт 1 рішення №3-р/к);

- визнано дії Залізниці в особі Філії щодо:

припинення водопостачання споживачу ОСОБА_3 всупереч вимогам Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, та невиконання свої зобов'язань, передбачених договором від 23.01.2014 №478/к, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, шляхом ущемлення інтересів споживача, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку;

укладення із споживачем ОСОБА_4 договору від 23.01.2014 №478/к про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення, який не відповідає положенням Типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 2 статті 50, пунктом 1 частини другої статті 13 Закону у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку шляхом встановлення таких умов реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку, не виконано відповідачем в добровільному порядку, а тому штраф підлягає стягненню з Залізниці у судовому порядку (пункт 2 рішення №3-р/к);

- на підставі статті 52 Закону за вчинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції, зазначених в пункті 2 рішення №3-р/к, накладено на Залізницю в особі Філії штраф у сумі по 17 000 грн. відповідно за кожне порушення (пункт 3 рішення №3-р/к);

- зобов'язано Залізницю в особі Філії привести договори про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення у відповідність положенням Типового договору, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, про що повідомити територіальне відділення у двохмісячний строк з дня одержання цього рішення (пункт 4 рішення №3-р/к).

Відповідно до частин другої і третьої статті 56 Закону рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення №3-р/к було надіслано на адресу відповідача супровідним листом від 31.03.2016 №04-20/430 та отримано Залізницею 08.04.2016, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення.

Отже, строк добровільної сплати Залізницею суми штрафу закінчився 08.06.2016.

Разом з тим, 06.06.2016 господарським судом Закарпатської області порушено провадження у справі №907/347/16 за позовом Залізниці в особі Філії до Відділення АМК про визнання недійсним та скасування рішення №3-р/к; рішенням вказаного суду від 12.10.2016 у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 10.11.2016 апеляційну скаргу Залізниці в особі Філії прийнято до розгляду.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 29.11.2016 рішення господарського суду Закарпатської області від 12.10.2016 залишено без змін.

Відповідно до частини восьмої статті 56 Закону протягом п'яти днів з дня сплати штрафу суб'єкт господарювання зобов'язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Судом встановлено, що 17.02.2016 Філія сплатила штраф, накладений рішенням №3-р/к, у сумі 34 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 17.02.2017 №106.

У пункті 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.11.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, порушено провадження у даній справі 05.01.2017, а суму штрафу Філією сплачено 17.02.2017, тому суд вважає за необхідне припинити провадження у даній справі в частині стягнення 34 000 грн. штрафу.

Що ж до стягнення з Залізниці 26 520 грн. пені, то слід зазначити таке.

У частині п'ятій статті 56 Закону зазначено, що за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з Залізниці 26 520 грн. пені, Відділення АМК визначило такі періоди її нарахування:

з 13.10.2016 (оскільки 12.10.2016 господарським судом Закарпатської області прийнято рішення зі справи №907/347/16) по 09.11.2016 (оскільки 10.11.2016 Львівським апеляційним господарським судом прийнято до розгляду апеляційну скаргу Залізниці в особі Філії), тобто 28 днів;

з 30.11.2016 (оскільки постановою Львівського апеляційного господарського суду від 29.11.2016 рішення господарського суду Закарпатської області від 12.10.2016 залишено без змін) по 23.12.2016 (дата, визначена позивачем у розрахунку), тобто 24 дні.

Судом встановлено, що кількість днів прострочення сплати штрафу становить 52 дні; сума пені за один день прострочення сплати штрафу складає 510 грн., тому за 52 дні прострочення сплати штрафу з відповідача слід стягнути 26 520 грн. пені (510 грн. х 52 дні).

Що ж до доводів Залізниці стосовно того, що пеня має нараховуватись з дати набрання рішенням господарського суду Закарпатської області від 12.10.2016 зі справи №907/347/16 законної сили, то слід зазначити таке.

Згідно із абзацом третім частини п'ятої статті 56 Закону нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Абзацом першим пункту 20.2 постанови Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» встановлено, що тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися.

Таким чином, чинним законодавством України не передбачено зупинення нарахування пені до набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до частини дев'ятої статті 56 Закону суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.

Згідно з вимогами статті 29 Бюджетного кодексу України та статті 56 Закону суми стягнутих штрафів та пені перераховуються до загального фонду Державного бюджету України за кодом класифікації доходів бюджету 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції», символ звітності 106.

Відповідно до Переліку кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 №106 «Про деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету», контролюючими органами справляння надходжень бюджету по коду бюджетної класифікації 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції», є органи Державної податкової служби України.

Що ж до розподілу судових витрат, то оскільки Залізницею оплачено штраф після порушення провадження у даній справі, то суд вбачає за доцільне витрати зі сплати судового збору у сумі 1 378 грн. покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Провадження у справі №910/35/17 в частині стягнення 34 000 грн. штрафу припинити.

3. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, до Державного бюджету, одержувач - УДКСУ у Печерському районі, код ЄДРПОУ - 38004897, МФО 820019, розрахунковий рахунок 0007, банк одержувача ГУДКСУ в м. Київ, код платежу 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції» 26 520 (двадцять шість тисяч п'ятсот двадцять) грн. пені.

4. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (88017, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Загорська, буд. 2; ідентифікаційний код 20447938) 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати відповідні накази.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.03.2017.

Суддя О. Марченко