ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року Справа № 902/600/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого суддіШевчук С.Р. (доповідач)
суддівВладимиренко С.В., Демидової А.М.
розглянувши касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Златобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк"
на ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду від 11.10.2016
у справі№ 902/600/16 Господарського суду Вінницької області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Златобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк"
до1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільська продовольча група", 2) Фермерського господарства "Агро-Майстер"
просолідарне стягнення заборгованості в розмірі 310 618,34 грн
в судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача: не з'явилися

- відповідача-1: Горецька М.В., дов.№ 15/09-04 від 14.09.2015

- відповідача-2: не з'явилися

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 19.09.2016 у справі № 902/600/16 (суддя Банасько О.О.) зупинено провадження у справі № 902/600/16 до вирішення справи № 902/1236/15 Верховним Судом України.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, Публічне акціонерне товариство "Златобанк", звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу передати на розгляд господарському суду Вінницької області.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 11.10.2016 у справі № 902/600/16 (у складі головуючого судді Павлюк І.Ю., суддів Демидюк О.О., Савченко Г.І.) у задоволенні клопотання ПАТ "Златобанк" про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги відмовлено, апеляційну скаргу ПАТ "Златобанк" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 19.09.2016 у справі № 902/600/16 повернуто скаржнику без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції, ПАТ "Златобанк" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення та неправильне застосування норм процесуального права, зокрема ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, просить скасувати ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду від 11.10.2016 у справі № 902/600/16, справу передати до Рівненського апеляційного господарського суду на новий розгляд.

Відповідач-1 - ТОВ "Подільська продовольча група", надало відзив на касаційну скаргу, вважає її доводи необґрунтованими, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Відповідач-2 не скористався правом, наданим ст.1112 ГПК України, не надав відзив на касаційну скаргу, що в силу положень ст.1112 ГПК України не перешкоджає перегляду судового акту, що оскаржується.

Перевіривши доводи касаційної скарги, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування апеляційним господарським судом норм процесуального і матеріального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено апеляційним господарським судом та вбачається з матеріалів справи, ПАТ "Златобанк" пропустило п'ятиденний термін оскарження ухвали місцевого господарського суду, оскільки вона прийнята 19.09.2016, а скаргу заявником подано 29.09.2016.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги, ПАТ "Златобанк" посилалося на те, що з повним текстом ухвали місцевого господарського суду воно ознайомилося 28.09.2016 і не мало можливості оскаржити зазначену ухвалу в межах строку, передбаченого процесуальним законодавством, оскільки не було відомо усіх мотивів суду, якими він керувався при винесенні ухвали про зупинення провадження у справі.

Відмовляючи у задоволенні клопотання ПАТ "Златобанк" про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги, апеляційний господарський суд виходив з того, що представник позивача був присутній у судовому засіданні 19.09.2016, а факт невчасного ознайомлення із процесуальним документом місцевого господарського суду або його неотримання взагалі, можуть бути визнані поважною причиною пропуску строку виключно у разі, якщо такий процесуальний документ прийнятий без участі представника скаржника.

Проте, колегія суддів касаційної інстанції не може погодитись із висновком апеляційного господарського суду щодо відсутності правових підстав для поновлення пропущеного строку, виходячи з наступного.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 93 ГПК України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 93 ГПК України апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала місцевого господарського суду прийнята 19.09.2016, останній день строку на апеляційне оскарження ухвали, згідно з приписами ст. 93 ГПК України, припадав на 26.09.2016.

Згідно зі ст. 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, представникам сторін і третіх осіб, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала місцевого господарського суду була надіслана лише другому відповідачу - Фермерському господарству "Агро-Майстер" 20.09.2016.

Скаржник зазначає, що з повним текстом ухвали Господарського суду Вінницької області від 19.09.2016 у справі № 902/600/16 ознайомився лише 28.09.2016, тобто, вже після спливу строку звернення з апеляційною скаргою.

Суд апеляційної інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали безпідставно не врахував, що необхідною передумовою здійснення стороною права апеляційного оскарження є обізнаність зі змістом рішення (ухвали) суду, що дає можливість заявнику викласти свої вимоги та зазначити підстави, з яких порушено питання про перегляд рішення в апеляційному порядку, як того вимагає п. 3 ч. 1 ст. 94 ГПК України.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань.

Стаття 6 Конвенції встановлює процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Відповідно до усталеної практики Суду право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою. Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (рішення від 28.03.2006 у справі "Мельник проти України").

Не врахувавши наведеного та відмовивши скаржнику у поновленні строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції фактично обмежив суб'єкта оскарження у доступі до апеляційного суду, що є порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, яка встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин, ухвала Рівненського апеляційного господарського суду від 11.10.2016 у справі № 902/600/16 підлягає скасуванню з передачею справи на розгляд до Рівненського апеляційного господарського суду.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Златобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк" задовольнити.

Ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду від 11.10.2016 у справі № 902/600/16 скасувати.

Справу № 902/600/16 передати до Рівненського апеляційного господарського суду на розгляд.

Головуючий суддя С.Р. Шевчук

С у д д я С.В. Владимиренко

С у д д я А.М. Демидова