ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.03.2017 Справа № 905/2879/16

Господарський суд Донецької області у складі Головуючого судді Мельниченко Ю.С., суддів: Курило Г.Є., Левшина Г.В., при секретарі судового засідання Щитовій Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод, м. Авдіївка, Донецька область

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ, в особі Регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Лиман, Донецька область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Публічного акціонерного товариства ДТЕК Добропільська ЦЗФ, м.Добропілля, Донецька область

про стягнення 7 300 грн. 56 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю № 11/09/10 від 01.01.2017 р.;

від відповідача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю б/н від 08.11.2016р.;

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: представник не зявився.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 811 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 02.03.2017р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство Авдіївський коксохімічний завод, м. Авдіївка, Донецька область, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ, в особі Регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Лиман, Донецька область про стягнення 9 230 грн. 40 коп.

Ухвалою суду від 05.10.2016р. порушено провадження по справі №905/2879/16, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_3 акціонерне товариство ДТЕК Добропільськка ЦЗФ, м. Добропілля, Донецька область та призначено до розгляду у судовому засіданні на 25.10.2016р.

Ухвалою суду від 25.10.2016р. розгляд справи було відкладено на 17.11.2016р. Розгляд справи неодноразово відкладався.

За результатами автоматичного визначення складу колегії суддів від 19.12.2016р. по справі № 905/2879/16 було призначено судову колегію у складі: Головуючого судді Мельниченко Ю.С., суддів: Курило Г.Є., Левшиної Г.В.

17.01.2017р. від представника позивача надійшла заява (вих.№11/04/49 від 17.01.2017р.) про уточнення позовних вимог, в прохальній частині якої останній просить стягнути з відповідача збитки у вигляду недостачі у розмірі 7 300 грн. 56 коп., а також судові витрати у розмірі 1 378 грн. 00 коп.

Згідно зі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до п.3.11 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції Господарським процесуальним кодексом України не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про доповнення або уточнення позовних вимог, або заявлення додаткових позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Розглянувши вищевказану заяву позивача, суд розцінив її як заяву про зменшення розміру позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що надана позивачем заява про зменшення розміру позовних вимог відповідає приписам ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, остання прийнята господарським судом до уваги під час розгляду справи та судом розглядаються остаточні позовні вимоги, викладені в заяві (вих.№11/04/49 від 17.01.2017р.).

Також 17.01.2017р. від позивача надійшли письмові пояснення по справі, відповідно до яких претензія ПрАТ «АКХЗ» № 11/02/05 від 14.07.2016р. про стягнення з ПАТ «Українська залізниця» РФ «Донецька залізниця» збитків у вигляді нестачі вугільної продукції була надіслана на поштову адресу регіональної філії «Донецька залізниця» листом з рекомендованим повідомленням про вручення відправлення з доданням оригіналів комерційних актів, залізничних накладних та інших копій документів, зазначених в додатках до претензії. Надсилання вказаної претензії засвідчується списком № 176 замовної кореспонденції від 14.07.2016р., а її отримання засвідчується рекомендованим повідомленням від 19.07.2016р. про вручення кореспонденції представнику залізниці , копії яких додані до вказаних пояснень.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вугілля камяне марки г-газове (марка ГО-100), яке перевозилось за накладною на групу вагонів № 53434080 від 13.04.2016р. у напіввагоні № 65330821 в кількості 69 000 кг., та за накладною на групу вагонів № 53438222 від 13.04.2016р. у напіввагоні № 68824002 в кількості 70 000 кг.,було доставлено на станцію призначення з недостачею вантажу, про що складено комерційні акти БН № 696689/9 від 14.04.2016р. та БН № 696690/10 від 14.04.2016р.

Нормативно позовні вимоги обґрунтовані ч.2 ст. 308 Господарського кодексу України, ст.12,25 Закону України «Про залізничний транспорт», ст.ст. 110, 114, 127, 129 Статуту залізниць України.

Позивач в судове засідання зявився, наполягав на задоволенні позовних вимог, в обґрунтування своїх вимог посилався на дані зазначені у залізничних накладних на групу вагонів № 53434080 від 13.04.2016р., №534382222 від 13.04.2016р. та комерційних актів БН № 696689/9 від 14.04.2016р. та БН № 696690/10 від 14.04.2016р.

Відповідач в судове засідання зявився, заперечував проти задоволення позову. 25.10.2016р. через канцелярію господарського суду Донецької області надав заперечення вих.№2022/416 від 25.10.2016р. на позовну заяву, за змістом яких ОСОБА_3 акціонерне товариство «Українська залізниця» категорично заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки позивачем невірно зроблено розрахунок до позову. 06.12.2016р. відповідач через канцелярію суду надав власний розрахунок позовних вимог, відповідно до якого вартість недостачі, виявленої у вагонах № 65330821, 68824002 з урахуванням норми природної втрати, складає 6192,67 грн.

14.02.2017р. від відповідача на адресу господарського суду Донецької області надійшли письмові пояснення. Згідно наданих пояснень розгляд претензій щодо відшкодування вартості втраченого вантажу в регіональній філії «Донецька залізниця» здійснює структурний підрозділ «Служба комерційної роботи та маркетингу». За їх інформацією претензія позивача від 14.07.2016р. № 11/02/05 була отримана та розглянута. Відповідь на претензію разом з оригіналами комерційних актів була направлена на адресу позивача. Надати копію відповіді та докази її направлення «Служба комерційної роботи та маркетингу» не може, а зясувати наявність або відсутність відповіді на претензію та докази її направлення позивачу не вдалося. У звязку з викладеним відповідач повідомив про неможливість надання оригіналів документів.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача про судові засідання 25.10.2016р., 17.11.2016р., 06.12.2016р., 19.12.2016р., 17.01.2017р., 14.02.2017р. та 02.03.2017р. була повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого листу з відміткою про його отримання 12.10.2016р., 01.11.2016р., 24.11.2016р., 13.12.2016р., 28.12.2016р, 24.01.2017р. та 24.02.2017р., однак у засідання суду представника не направила, про причини неявки суд не повідомила.

19.12.2016р. від ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» на адресу господарського суду Донецької області надійшли довідки, підписані генеральним директором та начальником відділу економіки та фінансів ПАТ «ДТЕК Добропільска ЦЗФ», відповідно до яких вартість 1 тони вугільної продукції, відвантаженої 13.04.2016р. ПАТ «ДТЕК Добропільска ЦЗФ» (станція Добропілля Донецької області) на адресу ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» (станція Авдіївка Донецької області): у вагоні № 65330821 за накладною № 53434080 становить 1241,40 грн. без ПДВ, 1489,68 грн. разом з ПДВ; у вагоні № 68824002 за накладною № 53438222 становить 1208,25 грн. без ПДВ, 1449,90 грн. разом з ПДВ.

Крім того, 16.01.2017р. від ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» на адресу господарського суду Донецької області надійшли пояснення по справі. Згідно наданих пояснень, відправник ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» не є власником вантажу, що був відправлений у вагоні № 65330821 по накладній № 53434080 і у вагоні № 68824002 по накладній № 53438222, вартість вантажу була визначена на підставі довідок власників вантажу ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» і ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» відповідно. На підставі вказаних довідок були складені довідки відправника ПАТ «Добропільска ЦЗФ».

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ:

Між ОСОБА_3 акціонерним товариством Авдіївський коксохімічний завод (далі Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю ДТЕК Трейдинг (далі Постачальник) був укладений договір №УПр14/36 від 27.02.2014р. (далі за текстом Договір), за умовами якого постачальник зобовязується Передати, а Покупець прийняти та оплатити вугільну продукцію (далі ресурси) за марочним складом, цінами та в кількості, вказаними в окремих специфікаціях, які є невід'ємною частиною цього Договору та на умовах, передбачених цим Договором.

У 2016 році відбулась зміна типу акціонерного товариства позивача з Публічного акціонерного товариства на Приватне акціонерне товариство, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного Кодексу України, за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 ЦК України та ч.2 ст.307 ГК України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

13.04.2016р. ОСОБА_3 акціонерне товариство ДТЕК Добропільська ЦЗФ зі станції Добропілля Донецької залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці відповідно до технічних умов завантажило по накладній на групу вагонів № 53434080 вугілля камяне марки Г-газове, марка Г 0-100, висота шапки 200мм, вологість 7%, у напіввагоні № 65330821 в кількості 69 000 кг., по накладній на групу вагонів № 53438222 вугілля камяне марки Г-газове, марка Г 0-100, висота шапки 200мм, вологість 7%, у напіввагоні № 68824002 в кількості 70 000 кг. та передало вказаний вантаж для перевезення перевізнику.

В свою чергу, перевізник прийняв у Публічного акціонерного товариства ДТЕК Добропільська ЦЗФ на станції Добропілля Донецької залізниці для перевезення перерахований вище вантаж і зобовязався доставити його на станцію Авдіївка Донецької залізниці Публічному акціонерному товариству «Авдіївський коксохімічний завод».

Під час прибуття вагонів на станцію призначення Авдіївка Донецької залізниці, на підставі ст. 24 Статуту залізниць України, була виявлена невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній.

Так, на станції призначення, з посиланням на складений цією станцією акт загальної форми №526 від 14.04.2016р., було здійснено комісійне переважування вагону №65330821 на справних 100-т електронних вагах вантажоодержувача, що приписані до ж.д. і повірені 05.04.2016р., за результатами якого складений комерційний акт БН 696689/9 від 14.04.2016р., відповідно до якого за наслідками комісійного переважування вказаного вагону виявилось: брутто 90 250 кг, тара 24 700 кг., нетто 65 550 кг., що менше даних, зазначених в накладній на 3 450 кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люка і двері щільно закриті на фіксуючі пристрої, течі вантажу немає. Навантаження в вагоні рівномірне вище рівня бортів на 200 мм. У вагоні над 6,7 люками є поглиблення розміром 2,5 * 2 * 2м. Поверхня вантажу плівкою проти видування не вкривалась, маркована катком-ущільнювачем у вигляді однієї поздовжньої борозни, в місцях поглиблення ущільнення порушено. Переважування вантажу здійснювали: ДСМ Шляхова, агент комерційний Стаценко, прийомоздавач ПАТ «АКХЗ» Рудська, слідчий Авдіївського МВ поліції Сігаєв. При повторному переважуванні в присутності вищезазначених осіб недостача вантажу підтвердилась.

Крім того, на станції призначення, з посиланням на складений цією станцією акт загальної форми №526 від 14.04.2016р., було здійснено комісійне переважування вагону №68824002 на справних 100-т електронних вагах вантажоодержувача, що приписані до ж.д. і повірені 05.04.2016р., за результатами якого складений комерційний акт БН 696690/10 від 14.04.2016р., відповідно до якого за наслідками комісійного переважування вказаного вагону виявилось: брутто 87 650 кг, тара 22 000 кг., нетто 65 650 кг., що менше даних, зазначених в накладній на 4 350 кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люка і двері щільно закриті на фіксуючі пристрої, течі вантажу немає. Навантаження в вагоні рівномірне вище рівня бортів на 200 мм. У вагоні над 1,2 люками є поглиблення розміром 2,5 * 2 * 1м. Поверхня вантажу плівкою проти видування не вкривалась, маркована катком-ущільнювачем у вигляді однієї поздовжньої борозни, в місцях поглиблення ущільнення порушено. Переважування вантажу здійснювали: ДСМ Шляхова, агент комерційний Стаценко, прийомоздавач ПАТ «АКХЗ» Рудська, слідчий Авдіївського МВ поліції Сігаєв. При повторному переважуванні в присутності вищезазначених осіб недостача вантажу підтвердилась.

Комерційні акти підписані належними особами згідно п.10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002р.

Згідно із ст.ст. 4-2, 4-3 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

У відповідності з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами за визначенням статей 32-36 ГПК України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобовязується доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Статтею 12 Закону України Про залізничний транспорт та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Статтею 23 Закону Про залізничний транспорт передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічний припис міститься у ст.113 Статуту, ч.2 ст.924 Цивільного Кодексу України.

Згідно з абз. 4 пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Мінтрансу України № 644 від 21.11.2000р. встановлено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до накладних № 53438222 та № 53434080 вантаж завантажено у вагони відправником, на станції відправлення залізницею будь-яких зауважень до стану вантажу та вагону не було, що свідчить про те, що відправником були виконані вищезазначені вимоги Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу.

Досліджені у судовому засіданні письмові докази свідчать про те, що нестача виникла під час перевезення, оскільки після візуального огляду вагонів, вантажу, його маркування та кріплення у вагонах, залізницею, на станції відправлення, вантаж був прийнятий без зауважень, просипання вантажу не було виявлено, про наявність заглиблень у напіввагоні залізницею зазначено не було, що в свою чергу, свідчить про відсутність вини вантажовідправника у нестачі вантажу.

Суд приймає до уваги те, що спірний вантаж був прийнятий залізницею до перевезення без зауважень, однак на станцію призначення вантаж прибув з недостачею, в місцях поглиблення наявне порушення ущільнення, у технічному відношенні справному вагоні. Отже, наявні сліди доступу до вантажу, ознаки розкрадання чи втрати вантажу під час перевезення. Відповідно до ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення. Відповідач не довів суду, що недостача вантажу відбулася не з вини залізниці.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст.26 Закону України Про залізничний транспорт обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Підставою для покладання на відправника відповідальності, згідно ст. 122 Статуту, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу, є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст.129 Статуту.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним доказом - комерційними актами БН 696689/9 від 14.04.2016р. та БН696690/10 від 14.04.2016р.

Вказані акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнаються судом належними доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно п.2.7 Роз`яснень Вищого господарського суду України №04-5/601 від 29.05.2002р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

Матеріали справи містять рахунки постачальника №1304/17 від 13.04.2016р. та №13004-18 від 13.04.2016р. відповідно до яких вартість 1т. вугільної продукції: вугілля камяне, Г (0-100), вантажовідправник ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ», вантажоодержувач ПАТ «АКХЗ» складає 1200 грн. 00 коп. без урахування ПДВ. Також, згідно специфікації від 30.03.2016р. до договору №УПр14/36 від 27.02.2014р. вартість вантажу за 1 тонну становить 1200 грн. 00 коп. без ПДВ та 1 440 грн. 00 коп. з урахуванням ПДВ.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 N 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за N 862/5083, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані, становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах.

Недостача вантажу у вагоні №65330821 становить 69 000 65 550 = 3 450 кг., або 3,45 т. Природна втрата маси вантажу з застосуванням 2% маси, зазначеної в перевізному документі становить 69 000 кг. Х 2% = 1 380 кг. Недостача вантажу у вагоні № 65330821 з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 2% маси, зазначеної в перевізному документі, становить 3 450 кг. 1 380 кг. = 2 070 кг. або 2,07 т.

Недостача вантажу у вагоні № 68824002 становить 70 000 65 650 = 4 350 кг., або 4,35 т. Природна втрата маси вантажу з застосуванням 2% маси, зазначеної в перевізному документі становить 70 000 кг. Х 2% = 1 400 кг. Недостача вантажу у вагоні № 68824002 з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 2% маси, зазначеної в перевізному документі, становить 4 350 кг. 1 400 кг. = 2 950 кг. або 2,95 т.

Згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи, вартість недостачі розрахована позивачем з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі, та заявлена за комерційними актами № БН 696689/9 від 14.04.2016р. та № БН 696690/10 у розмірі 7300 грн. 56коп.

Перевіривши розрахунок позивача, суд дійшов висновку, що він є не вірним, оскільки при розрахунку вартості недостачі вантажу було застосовано норму природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто у розмірі 1% замість 2%, на підставі чого суд зробив власний розрахунок.

Крім того, у залізничній накладній відправником вантажу є ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ», а тому кількість та вартість відправленого вантажу за вказаною накладною повинна бути підтверджена на підставі загальної суми рахунку або іншого документа відправника вантажу, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю ДТЕК Трейдинг не є стороною договору перевезення вантажу залізницею за вищезазначеною накладною.

Таким чином, враховуючи приписи статей 114, 115 Статуту залізниць України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин згідно з частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України, та які передбачають обмежену відповідальність залізниці, виходячи з вартості вантажу, визначеної на підставі рахунка або іншого документа відправника, документи посередників про кількість та ціну, за якими вони продали продукцію, не можуть визнаватися належними доказами для визначення розміру відповідальності.

Згідно наявних в матеріалах справи довідок ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ», підписаних генеральним директором та начальником відділу економіки та фінансів ПАТ «ДТЕК Добропільска ЦЗФ», вартість 1 тони вугільної продукції, відвантаженої 13.04.2016р. ПАТ «ДТЕК Добропільска ЦЗФ» (станція Добропілля Донецької області) на адресу ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» (станція Авдіївка Донецької області): у вагоні № 65330821 за накладною № 53434080 становить 1241,40 грн. без ПДВ, 1489,68 грн. разом з ПДВ; у вагоні № 68824002 за накладною № 53438222 становить 1208,25 грн. без ПДВ, 1449,90 грн. разом з ПДВ.

Отже, фактично вартість недостачі вантажу за комерційними актами № БН 696689/9 від 14.04.2016р. та № БН 696690/10 становить: 3083 грн. 64 коп. + 4277 грн. 21 коп. = 7360 грн. 85 коп.

Разом із тим, позивачем визначено розмір збитків у вигляді недостачі в сумі 7 300 грн. 56 коп.

З огляду на викладене, з урахуванням даних, зазначених в комерційному акті, своїх зобовязань за договором перевезення відповідач не виконав належним чином, оскільки не забезпечив збереження довіреного йому вантажу. Факт недостачі вантажу підтверджений матеріалами справи, у звязку з чим суд вважає, вимоги позивача до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення 7 300 грн. 56 коп., тобто в межах заявленої позивачем суми.

У відповідності до положень статті 49 ГПК України понесені позивачем при зверненні до суду витрати зі сплати судового збору в сумі 1 378 грн. 00 коп. підлягають стягненню на користь позивача з відповідача.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 6, 24, 110, 111, 113, 114, 115, 122, 129, Статуту залізниць України, ст.ст. 12, 23, 26 Закону України „Про залізничний транспорт, ст.ст. 909, 920, ч.2 ст. 924 Цивільного кодексу України, ч.2 ст. 307, ст. 314 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 42-47, 32-36, 43, 49, 55, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод, м. Авдіївка, Донецька область до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ, в особі Регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Лиман, Донецька область, за участю участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, Публічного акціонерного товариства ДТЕК Добропільська ЦЗФ, м.Добропілля, Донецька область, про стягнення 7 300 грн. 56 коп. задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ (, місцезнаходження 03680, м. Київ, вул. Тверська, будинок 5) в особі Регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Лиман, Донецька область (, місцезнаходження 84440, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, будинок 22) на користь Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод, м. Авдіївка, Донецька область (, місцезнаходження 86065, Донецька область, м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, будинок 1) суму вартості недостачі вантажу у розмірі 7 300 грн. 56 коп. та витрати зі сплати судового збору у сумі 1378 грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення.

У судовому засіданні 02.03.2017р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 03.03.2017р.

Головуючий суддя Ю.С. Мельниченко

Суддя Г.Є. Курило

Суддя Г.В. Левшина