РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2017Справа №910/187/17

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Купній В.В.

розглянувши справу № 910/187/17

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій

області;

до публічного акціонерного товариства «Укртелеком»;

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Донецької дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку

"Укрпошта";

про стягнення 670,86 грн. та повернення майна.

Представники сторін:

від позивача: Грицькова І.О.., довіреність № 49 від 27.10.2016р.;

від відповідача: Рябко Т.О., довіреність № 52 від 12.12.2016р.;

від третьої особи: не з'явився.

обставини справи:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (далі - відповідач) про стягнення 670,86 грн. та повернення майна.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що укладений між сторонами договір оренди від № 4100/52009 нерухомого майна, що належить до державної власності від 30.12.2009р. припинив свою дію, проте відповідач в порушення умов укладеного договору та закону не повернув об'єкт оренди, внаслідок чого позивачем нарахована пеня в сумі 670,86 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2017 р. порушено провадження у справі та залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Донецьку дирекцію Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта", розгляд справи призначений на 02.02.2017 р.

23.01.2017р. через відділ діловодства суду від представника Дніпровської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком" на виконання вимог ухвали суду від 06.01.2017р. надійшли супровідний лист №12С000-65 від 17.01.2017р. з додатками та клопотання №12С000-62 від 17.01.2017р. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2017р. відмовлено у задоволенні клопотання представника Дніпровської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

23.01.2017р. через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання №10-07-00425 від 27.01.2017р. про залучення додаткових документів.

30.01.2017р. через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив №12С000-30 від 27.01.2017р. на позовну заяву.

Представник відповідача в засіданні суду надав письмові пояснення №12С000-151 від 31.01.2017р. з додатками.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2017р. розгляд справи було відкладено на 02.03.2017р., у зв'язку з задоволенням клопотання позивача та необхідністю витребування нових доказів по справі.

02.03.2017р. на адресу господарського суду від позивача надійшли письмові заперечення на відзив відповідача.

Присутній у судовому засіданні 02.03.2017р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні подав клопотання про залучення до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Міністерство інфраструктури України, як засновника та єдиного акціонера ПАТ «Укрпошта», рішення про створення якого набуло 01.03.2017р., та клопотання про витребування у Міністерства інфраструктури України наказу від 16.02.2017р. про припинення діяльності УДППЗ «Укрпошта», створення ПАТ «Украпошта» із переліком майна, що увійшло до статутного фонду ПАТ «Укрпошта» для встановлення розпорядника спірного нежитлового приміщення.

Представник позивача заперечив щодо задоволення поданих відповідачем клопотань, посилаючись на їх безпідставність.

Суд, розглянувши клопотання представника відповідача, відмовив у їх задоволенні, оскільки спірний договір оренди, на якому ґрунтуються позовні вимоги, закінчився ще 29.10.2015р., відповідно створення ПАТ «Укрпошта» з 01.03.2017р. не може впливати на правовідносини сторін, які виникли значно раніше.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, наведених у відзиві.

Представник третьої особи не з'явився, письмових пояснень не надіслав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем і відповідачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в засіданні суду була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області ( далі - позивач, за договором - орендодавець) та публічним акціонерним товариством «Укртелеком» (далі - відповідач, за договором - орендар) було укладено договір оренди №4100/2009 нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - договір), відповідно до п.1.1 якого орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне майно - нежитлові вбудовані приміщення на першому поверсі будівлі відділення зв'язку, загальною площею 18,0 кв.м. (далі - майно), які розташовані за адресою: Костянтинівський район, с. Маркове, вул. Молодогвардійців, 32, та перебувають на балансі Донецької дирекції УДППЗ «Укрпошта» (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 30.06.2009р.і становить за незалежною оцінкою 14 353,60 грн.

Майно передається в оренду для надання населенню послуг зв'язку без надання доступу до Інтернет (п.1.2 договору). Стан Майна на момент укладення договору визначається в акті приймання-передавання за узгодженим висновком Балансоутримувача і Орендаря (п.1.3 договору).

Відповідно до п.2.1. договору, орендар вступає у строкове платне користування Майном у термін, указаний у Договорі, але не раніше дати підписання Сторонами цього Договору та акта приймання-передавання Майна.

На виконання п.2.1. договору сторонами підписано акт приймання-передавання від 30.12.2009р.

Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів від 04.10.95 № 786 (зі змінами) (далі - Методика розрахунку), і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) - листопад 2009р. 183,93 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - грудень 2009р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за грудень 2009р. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. У разі користування майном протягом неповного календарного місяця ( першого та/або останнього місяця оренди) добова орендна плата за дні користування визначається згідно з чинною Методикою розрахунку на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дням користування. Орендна плата перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 70% та 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж (п. п. 3.1, 3.3, 3.4, 3.6 договору).

В подальшому сторонами також укладались додаткові угоди до договору та договори про зміни до договору , якими визначався порядок нарахування та розміри орендної плати.

Відповідно до п. 10.1. договору (в редакції договору № 4 про внесення змін до договору) встановлено, що договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з30.12.2009р. до 29.11.2012р. включно. Відповідно до ст. 764 Цивільного кодексу України, ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», п. 10.6 договору, листа Міністерства інфраструктури України від 16.10.2012р. № 10738/16/10-12 строк дії договору оренди було продовжено до 29.10.2015р.

Згідно з п. 10.4 договору, встановлено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця Договір уважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно із ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах зазначених у договорі оренди.

З вказаних правових норм вбачається, що після закінчення строку дії договору, в разі заперечень орендодавця щодо подальшого користування орендарем орендованих приміщень протягом місяця після закінчення строку дії договору, такий договір оренди припиняється, а орендар зобов'язаний звільнити орендоване приміщення та передати його орендодавцю.

Позивач заявою №11-06-05-06279 від 13.11.2015р., повідомив відповідача про те, що термін дії договору оренди №4100/2009 від 30.12.2009р. закінчився 29.10.2015р. та на новий строк продовжений не буде. Вказаним листом позивач також вимагав повернути майно з оренди в порядку, передбаченому договором.

Згідно п. 10.6. договору чинність цього договору припиняється, серед іншого, внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 2 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 27 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" у разі припинення договору найму (оренди) наймач зобов'язаний повернути наймодавцю річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Виходячи з вищенаведеного, судом встановлено, що строк дії договору оренди № 4100/2009 від 30.12.2009р. припинився 29.10.2015р.

Відповідно до п.10.8 договору, у разі припинення або розірвання цього договору, майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу.

Відповідно до п.10.9 договору (в редакції зі змінами, внесеними договором № 4 про внесення змін до договору оренди), майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання акт приймання-передавання між орендарем та балансоутримувачем. Обов'язок щодо складання акту приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря.

Отже, умовами договору передбачено обов'язок орендаря повернути об'єкт оренди орендодавцю та балансоутримувачу за актом приймання-передачі.

В матеріалах справи відповідний акт відсутній та не поданий сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Тобто, згідно з положеннями чинного законодавства України, правовою підставою користування певним майном є відповідний договір оренди.

Матеріали справи свідчать про те, що нового договору оренди на спірні приміщення укладено не було, тому відповідач безпідставно займає спірне майно.

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Статтями 764, 785 Цивільного кодексу України визначено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. У разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймачеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Таким чином, позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заявку, щодо неотримання повідомлення позивача про припинення дії договору, судом відхиляється, оскільки в матеріалах справи наявні докази надсилання позивачем листа № 11-06-05-06279 від 13.11.2015р. відповідачу, зокрема, список згрупованих поштових відправлень зі штампом поштової установи від 13.11.2015р. та фіскальний чек поштової установи (оригінали яких були оглянуті в судовому засіданні).

При цьому, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що неодноразово звертався до балансоутримувача з листами про подовження терміну дії спірного договору оренди. Так, з матеріалів справи вбачається, що такі листи були скеровані відповідачем на адресу УДППЗ «Укрпошта» - балансоутримувачу, та лише лист за вих. № 12G340-47 від 12.01.2017р. адресований позивачу - власнику майна.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість надати відстрочку строком на 3 місяці щодо виконання рішення суду по справі № 910/187/17 в частині повернення майна з наступних підстав.

Згідно з пунктами 3 та 6 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, а також відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Згідно з п. 7.1.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд враховує матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно п.9.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 «Про судове рішення» (зі змінами) господарські суди повинні зазначати у рішеннях, якими надано відстрочку або розстрочку виконання, - конкретні терміни їх виконання.

Згідно з п. 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору.

Отже, господарський суд враховуючи ведення переговорів відповідача щодо укладення нового договору оренди на спірне майно, вбачає можливість укладення відповідного нового договору, та вважає доцільним відстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/187/17 на 3 місяці.

Суд приймає до уваги і ту обставину, що при відстрочці виконання вказаного рішення є більш вірогідним і є підстави вважати, що відповідач здійснить заходи щодо скорішого укладання нового договору оренди.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 670,86 грн. неустойки, яка нарахована на підставі ст. 785 ЦК України за період прострочення повернення відповідачем майна з 04.11.2015р. по 31.10.2016р.

Пунктом 3.11. договору встановлено, що у разі припинення (розірвання) договору оренди, орендар сплачує плату до повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу.

Згідно п. 10.10. договору (зі змінами, внесеними договором № 3 про внесення змін до договору оренди) якщо орендар не виконує обов'язку щодо повернення майна, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування майном за весь час прострочення, порядок нарахування та сплати якої передбачено розділом 3 даного договору.

Відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Позивачем, відповідно до п. 10.10 договору, нарахована неустойка за час прострочення повернення об'єкту оренди у загальному розмірі 7766,08 грн. за період з 04.11.2015р. по 31.10.2016р., яка з урахуванням часткового погашення суми заборгованості в сумі 7095,22грн., складає 670,86 грн.

Як зазначає позивач, у зв'язку з тим, що у відповідача за договором оренди існувала переплата по орендним платежам, позивачем було зараховано в рахунок погашення пені 7095,22 грн., у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача лише 670,86 грн.

Дослідивши умови договору, суд встановив, що умовами п.3.9. договору встановлено право позивача заліку в рахунок подальших платежів зайвої суми орендної плати, що надійшла до державного бюджету та балансоутримувачу.

Однак, ані нормами чинного законодавства, ані умовами договору, не встановлено права позивача заліку зайвої суми орендної плати на погашення нарахованої неустойки за прострочення повернення орендованого майна, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, оскільки така неустойка є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення.

Ця неустойка не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою статтею 549 ЦК України, оскільки, на відміну від приписів статті 549 ЦК України, її обчислення не здійснюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання грошового зобов'язання (штраф), а також у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (пеня). Нарахування неустойки на підставі статті 785 ЦК України виключно пов'язано з несвоєчасним повернення майна орендодавцю.

Відтак, суд вважає неправомірним залік позивачем зайвої орендної плати в сумі 7095,22 грн. в рахунок погашення нарахованої пені на підставі ст. 534 ЦК України, приписи якої стосуються виконання грошових зобов'язань.

При цьому, враховуючи прострочення повернення відповідачем орендованого майна, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача 670,86 грн. пені, не виходячи за межі позовних вимог.

Заперечення відповідача з посиланнями на ст. 7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» судом не приймаються, оскільки стягнення орендної плати не є предметом розгляду справи, а також пеня, заявлена до стягнення, нарахована позивачем не за прострочення відповідачем здійснення орендних платежів. Позивач відповідно до п. 10.4 договору належним чином повідомив відповідача про припинення строку дії договору, відповідно до ст. 785 ЦК України та п.10.10 договору, неустойка є самостійною майновою відповідальністю і визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення та не звільняє орендаря від обов'язку щодо повернення орендованого державного майна після закінчення терміну дії договору оренди та сплати неустойки за невиконання такого обов'язку.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Таким чином, позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (01601, м. Київ, бул. Тараса Шевченка, 18, ) на користь Державного бюджету України (р/р 0058, МФО - 834016, код бюджетної класифікації 22080300. отримувач: Костянтин. УК/м. Костянтинівка/ГУДКСУ у Донецькій області, ) неустойку за час прострочення повернення об'єкту оренди у розмірі 670 грн. 86 коп. Видати наказ.

3. Зобов'язати публічне акціонерне товариство «Укртелеком» (01601, м. Київ, бул. Тараса Шевченка, 18, ) повернути державне майно - нежитлові вбудовані приміщення на першому поверсі будівлі відділення зв'язку загальною площею 18,0 кв.м., які розташовані за адресою: Донецька обл., Костянтинівський район, с. Маркове, вул. Молодогвардійців, 32, балансоутримувачу - Донецькій дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» (84122, Донецька обл., м. Слов'янськ, вул. Шовковична, 29; ) за актом приймання-передачі. Відстрочити виконання рішення на три місяці - до 02.06.2017р. Видати наказ.

4. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (01601, м. Київ, бул. Тараса Шевченка, 18, ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області (61057, м. Харків, майдан Театральний, 1; ) 2756 грн. судового збору. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 07.03.2017р.

Суддя А.І. Привалов