Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

21.02.2017 Справа № 927/1212/16

За позовом Державного агентства резерву України,

вул. Пушкінська, 28, м. Київ, 01601

до Державного підприємства Ніжинський комбінат хлібопродуктів,

провулок Урожайний, 16, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600

про стягнення 11368354 грн.

суддя Демидова М.О.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №4210/0/4-16 від 06.12.2016;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №79 від 21.02.2017;

в с т а н о в и в:

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 11368354 грн. 00 коп., штрафної санкції внаслідок неналежного виконання умов укладеного сторонами договору відповідального зберігання матеріальних цінностей державного резерву №юр-2зб/348-2009 від 08.01.2009.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у порушення вимог Закону України «Про державний матеріальний резерв» та умов договору не забезпечив освіження матеріальних цінностей державного резерву, переданих йому на відповідальне зберігання.

У судове засідання 21.02.2017 прибули повноважні представники сторін у даній справі.

У судовому засіданні представником позивача позовні вимоги підтримані у повному обсязі. У письмових поясненнях від 20.02.2017 позивач зазначив, що акт позапланової ревізії фінансово-господарської діяльності ДП Ніжинський комбінат хлібопродуктів від 01.04.2011 №0.70/18-2 наданий до матеріалів справи помилково, позовні вимоги заявлені виключно щодо порушення відповідального зберігання зерна, які виникли у період з 2012 по 2016 роки, тобто у новому періоді. Також позивач пояснив, що протоколами виїмки від 23.11.2011 та 24.03.2011 частина актів закладки зерна за формою Р-16 вилучені в рамках розгляду кримінальної справи №4-201/11.

Відповідач у відзиві від 10.01.2017 № 9 на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечив, посилаючись на порушення позивачем пункту 3.1 договору, яким позивач зобовязаний відшкодувати відповідачу витрати на зберігання цінностей у межах бюджетних асигнувань, передбачених на ці цілі. Також відповідач зазначив, що позивачем безпідставно нараховані штрафні санкції у звязку з продажем зерна, що є предметом спору. Крім того, відповідач послався на наявність рішення Господарського суду Чернігівської області №5028/2/132/2011 від 22.12.2011, яким стягнуто з відповідача заявлений позивачем штраф.

Розглянувши матеріали справи, надані докази, вислухавши присутніх в судовому засіданні під час судового розгляду справи представників учасників судового процесу, суд встановив такі фактичні обставини.

08.01.2009 сторонами у справі укладено договір відповідального зберігання матеріальних цінностей державного резерву №юр-2зб/348-2009 (далі за текстом договір) (а.с. 10-12), відповідно до умов якого позивач як комітет передав, а відповідач як зберігач прийняв на відповідальне зберігання цінності згідно з специфікацією у кількості та за вартістю згідно з актом форми Р-16. Передбачені форми актів затверджуються комітетом (позивач у справі). Зберігання матеріальних цінностей державного резерву (далі цінності) здійснюються у зерносховищах зберігача (п. 1.1 -1.2 договору).

Відповідно до п. 2.6. договору зберігач зобовязаний проводити освіження (поновлення) та заміну цінностей на продукцію аналогічного асортименту і якості самостійно без залучення додаткових коштів з поданням комітетові акта форми Р-17 протягом 3 днів після здійснення операції.

Розділом 6 договору передбачена відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання свої зобовязань (комітет і зберігач несуть відповідальність згідно із законодавством, зокрема, згідно із Законом України «Про державний матеріальний резерв», іншими актами законодавства).

На виконання умов договору позивачем на відповідальне зберігання відповідачу було закладено матеріальні цінності державного резерву (зерно) за приймальними актами форми Р-16.

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначає, що порушення відповідального зберігання зерна виникли у період з 2012 по 2016 роки відповідно до приймальних актів форми Р-16.

Частина актів закладки зерна за формою Р-16 була вилучена слідчими в рамках кримінального провадження №4-201/11, що підтверджується протоколами виїмки від 24.03.2011 та 23.11.2011.

Копії приймальних актів за період з 2012 по 2016 роки надані позивачем до матеріалів справи.

31.03.2016 позивач звернувся до відповідача з претензією №1078/0/4-16 та вимогою щодо проведення освіження зерна держаного резерву та сплати штрафних санкцій.

У письмовій відповіді на претензію №257 від 18.05.2016 відповідач щодо вимог позивача заперечив, освіження зерна державного резерву не провів.

Вартість матеріальних цінностей державного резерву, які підлягали освіженню станом на 31.03.2016, становить 56841769 грн. 925 коп., що не спростовано відповідачем у справі.

Відповідно до листа Міністерства економіки України від 28.01.2000 №53-19/108 та п. 21 Порядку формування, розміщення та проведення операцій з матеріальними цінностями державного резерву, ціни на матеріальні цінності, що відпускаються з державного резерву, у тому числі і зерно, визначаються Держкомрезервом, виходячи з оптових цін, що діють на час відпуску, конюктури ринку, термінів зберігання, якості продукції. При визначенні цін на зерно використовувати поряд з біржовою інформацією інформацію з позабіржового ринку.

Наявною у матеріалах справи службовою запискою № 0.64/380 від 13.12.2016 визначені орієнтовані ціни на зерно станом на 04.12.2016-11.12.2016.

Пунктом 12 статті 14 Закону України «Про державний матеріальний резерв» визначено, що у разі порушення правил і умов зберігання, несвоєчасного освіження та заміни матеріальних цінностей державного резерву, а також зберігання матеріальних цінностей, що не відповідають затвердженій номенклатурі, діючим стандартам і технічним умовам, несвоєчасного подання встановленої звітності підприємства, установи і організації - відповідальні зберігачі, сплачують штраф у розмірі 20 % від вартості матеріальних цінностей, щодо яких допущено порушення.

З посиланням на умови договору та приписи п. 12 ст. 14 Закону України «Про державний матеріальний резерв» позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача штраф у розмірі 20 % від вартості матеріальних цінностей, щодо яких було допущено порушення, у сумі 11368354 грн.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову у повному обсязі з таких підстав.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивач у позові вказує на те, що Державним підприємством Ніжинський комбінат хлібопродуктів не проведені операції з матеріальними цінностями щодо освіження зерна державного резерву у період з 2012 по 2016 роки, що є порушенням норм Закону України «Про державний матеріальний резерв».

Відповідно до п. 4 ст. 11 Закону України «Про державний матеріальний резерв» підприємства, установи і організації всіх форм власності, яким встановлені мобілізаційні та інші спеціальні завдання, зобов'язані забезпечити розміщення, зберігання, своєчасне освіження, заміну, а також відпуск матеріальних цінностей із державного резерву згідно із зазначеними завданнями власними силами.

Як встановлено пунктом 7 Порядку формування, розміщення та проведення операцій з матеріальними цінностями державного резерву, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1997 N 1129, закладення до державного резерву матеріальних цінностей, що зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях системи державного резерву, у порядку освіження, заміни здійснюється ними з дотриманням вимог, визначених Держкомрезервом. Закладення до державного резерву матеріальних цінностей, що знаходяться на зберіганні у відповідальних зберігачів, в порядку освіження, заміни провадиться цими зберігачами із дотриманням вимог Держкомрезерву щодо якості матеріальних цінностей.

Абзац 3 п. 12 Порядку формування, розміщення та проведення операцій з матеріальними цінностями державного резерву, освіження матеріальних цінностей державного резерву, що знаходяться у відповідальних зберігачів, а також заміна їх продукцією аналогічного асортименту та якості здійснюються ними самостійно без залучення додаткових бюджетних коштів.

Судом встановлено факт укладання сторонами договору відповідального зберігання матеріальних цінностей державного резерву № юр-2зб/348-2009 від 08.01.2009.

Відповідно до наказу від 27.07.2007 №241/539 Державного комітету України з державного матеріального резерву Міністерства аграрної політики України «Про затвердження строків зберігання зерна державного резерву та продуктів його переробки» (а.с. 13) терміни зберігання зерна становлять 2 роки.

Зазначеними вище листом Міністерства економіки України від 28.01.2000 №53-19/108 та п. 21 Порядку формування, розміщення та проведення операцій з матеріальними цінностями державного резерву, ціни на матеріальні цінності, що відпускаються з державного резерву, у тому числі і зерно, визначаються Держкомрезервом, виходячи з оптових цін, що діють на час відпуску, конюктури ринку, термінів зберігання, якості продукції. При визначенні цін на зерно використовувати поряд з біржовою інформацією інформацію з позабіржового ринку.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено непроведення відповідачем освіження зерна держрезерву у період з 2012 по 2016 роки, що, зокрема, підтверджується наданими позивачем актами закладки зерна за формою Р-16 та листами-зверненнями відповідача.

Матеріалами справи підтверджено, що вартість матеріальних цінностей державного резерву, які підлягали освіженню станом на 31.03.2016, становить 56841769 грн. 925 коп.

Факт незабезпечення відповідачем освіження матеріальних цінностей державного резерву свідчить про неналежне виконання своїх зобов'язань, передбачених договором про відповідальне зберігання матеріальних цінностей державного резерву від 28.07.2009 № юр-2зб/348-2009, Законом України "Про державний матеріальний резерв", Порядку формування, розміщення та проведення операцій з матеріальними цінностями державного резерву, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1129 від 08.10.1997 та інших нормативних актів, які регулюють порядок здійснення операцій з відповідального зберігання матеріальних цінностей державного резерву.

Відповідно до розділу 6 договору за невиконання або неналежне виконання свої зобовязань комітет і зберігач несуть відповідальність згідно із законодавством, зокрема згідно із Законом України «Про державний матеріальний резерв», іншими актами законодавства.

На підставі приписів п. 12 ст. 14 Закону України «Продержавний матеріальний резерв» позивачем нараховано штраф у розмірі 20 % від вартості матеріальних цінностей, щодо яких допущено порушення у період з 2012 по 2016 роки, у розмірі 11368354 грн. 00 коп.

Оскільки вартість матеріальних цінностей, стосовно яких виявлено факт непроведення освіження зерна держрезерву, яке має прострочені терміни зберігання, не відповідає діючим стандартам становить 56841769 грн. 925 коп., то 20% штрафу складає 11368354 грн. 00 коп., а, відповідно, вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу у сумі 11368354 грн. 00 коп. на підставі п. 12 ст. 14 Закону України "Про державний матеріальний резерв" є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву щодо наявності рішення Господарського суду Чернігівської області від 22.12.2011 №5028/2/132/2011 є безпідставними, оскільки вказане рішення містить інші підстави та предмет спору, стосується іншого періоду нарахування штрафу та не стосується заявлених вимог позивача у даній справі.

Так, у письмових поясненнях від 20.02.2017 позивач зазначив, що акт позапланової ревізії фінансово-господарської діяльності ДП Ніжинський комбінат хлібопродуктів від 01.04.2011 №0.70/18-2 наданий до матеріалів справи помилково, позовні вимоги заявлені виключно щодо порушення відповідального зберігання зерна, які виникли у період з 2012 по 2016 роки, тобто у новому періоді.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача щодо незрозумілого встановлення ціни на зерно, оскільки у матеріалах справив наявний лист Міністерства економіки України від 28.01.2000 №53-19/108, яким дозволено позивачу при визначені ціни використовувати інформацію позабіржового ринку, а також службова записка № 0.64/380 від 13.12.2016, якою визначені орієнтовні ціни на зерно станом на 04.12.2016-11.12.2016 на підставі вищевказаного листа.

Також не можна погодитися з доводами відповідача щодо порушення позивачем 3.1 договору, яким позивач зобовязаний відшкодувати відповідачу витрати на зберігання цінностей у межах бюджетних асигнувань, передбачених на ці цілі, оскільки відповідно до абзацу 3 п. 12 Порядку формування, розміщення та проведення операцій з матеріальними цінностями державного резерву, освіження матеріальних цінностей державного резерву, що знаходяться у відповідальних зберігачів, а також заміна їх продукцією аналогічного асортименту та якості здійснюються ними самостійно без залучення додаткових бюджетних коштів.

Посилання відповідача на факт продажу зерна, що є предметом спору, не може бути прийняте судом до уваги, не спростовує доводів позивача щодо порушення відповідачем обов'язку щодо освіження зерна протягом 2012-2016 років.

Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі з покладенням на відповідача судових витрат у справі на підставі положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства Ніжинський комбінат хлібопродуктів (провулок Урожайний, 16, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600, ) на користь Державного бюджету України (із зарахуванням коштів за реквізитами на рахунок №0011, одержувач УДКСУ у Шевченківському районі м. Києва, ; Банк одержувач ГУ ДКУ у м. Києві; МФО 820019; КЕКД 210814 грн. 00 коп. (одинадцять мільйонів триста шістдесят вісім тисяч триста пятдесят чотири) грн. штрафу, що становить 20 % вартості матеріальних цінностей, щодо яких допущено порушення, видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. Стягнути з Державного підприємства Ніжинський комбінат хлібопродуктів (провулок Урожайний, 16, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600, ) на користь Державного агентства резерву України (вул. Пушкінська, 28, м. Київ, 01601, ) 170525 грн. 31 коп. судового збору, видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 21.02.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дата складення та підписання повного рішення 27.02.2017.

Суддя М.О. Демидова