донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

28.02.2017 року справа №908/4022/14

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:ОСОБА_1 ОСОБА_2В, ОСОБА_3

За участю представників сторін:

від позивача: від відповідача: від держвиконавця:не зявився; не зявився; не зявився;
розглянувши апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, м. Запоріжжя
на ухвалу господарського судуЗапорізької області
від12 січня 2017 року
у справі№ 908/4022/14 (суддя Дроздова С.С.)
за позовомПублічного акціонерного товариства "Перший Український ОСОБА_4", м. Київ (правонаступником якого є ОСОБА_5)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІВІАС-04", м. Запоріжжя
про за скаргою на діїстягнення суми Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІВІАС-04", м. Запоріжжя Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, м. Запоріжжя

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 06.04.2016 р. у справі № 908/4022/14 (суддя Кагітіна Л.П.) задоволено скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІВІАС 04" на дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області по виконанню наказу господарського суду Запорізької області від 25.11.2014 року у справі №908/4022/14, яка залишена без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 13.06.2016 року.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.10.2016 року у справі №908/4022/14 скасовано ухвалу господарського суду Запорізької області від 0оку.04.2016 року та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 13.06.2016 року у справі №908/4022/14, а справу №908/4022/14 передано на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.

За результатами нового розгляду ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.01.2017 року у справі №908/4022/14:

- відновлено строк подання скарги на дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, щодо винесення постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.10.2015 року, про арешт коштів боржника від 21.10.2015 року та про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 890862 грн. 70 коп. від 08.12.2015 року;

- задоволено скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІВІАС 04", м. Запоріжжя на дії Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області щодо виконання рішення господарського суду Запорізької області у справі №908/4022/14;

- визнано незаконними дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області щодо винесення постанови від 21.10.2015 року про арешт майна боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІВІАС - 04") та оголошення заборони на його відчуження в межах виконавчого провадження №48917908 з виконання рішення господарського суду Запорізької області від 12.11.2014 року у справі №908/4022/14;

- скасовано постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 21.10.2015 р. про арешт майна боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІВІАС - 04") та оголошення заборони на його відчуження в межах виконавчого провадження №48917908 з виконання рішення господарського суду Запорізької області від 12.11.2014 року у справі №908/4022/14;

- визнано незаконними дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області щодо винесення постанови від 21.10.2015 року про арешт коштів боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІВІАС - 04") в межах виконавчого провадження №48917908 з виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 12.11.2014 року у справі № 908/4022/14;

- скасовано постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 21.10.2015 року про арешт коштів боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІВІАС - 04") в межах виконавчого провадження №48917908 з виконання рішення господарського суду Запорізької області від 12.11.2014 року у справі № 908/4022/14;

- визнано незаконними дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області щодо винесення постанови від 08.12.2015 року про стягнення з боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІВІАС - 04") виконавчого збору у розмірі 890862 грн. 70 коп. в межах виконавчого провадження №48917908 з виконання рішення господарського суду Запорізької області від 12.11.2014 року у справі №908/4022/14;

- скасовано постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 08.12.2015 року про стягнення з боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІВІАС - 04") виконавчого збору у розмірі 890862 грн. 70 коп. в межах виконавчого провадження №48917908 з виконання рішення господарського суду Запорізької області від 12.11.2014 року у справі №908/4022/14.

Не погодившись із ухвалою місцевого господарського суду, Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 12.01.2017 року у справі №908/4022/14, а скаргу відповідача залишити без задоволення.

Скаржник вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та такою, що прийнята із порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначив, що державний виконавець діяв у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження", з огляду на той факт, що постанову про відкриття виконавчого провадження було направлено за адресою, зазначеною у виконавчому документі у відповідності до ч. 1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2017 року було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Сгара Е.В., судді Будко Н.В., Дучал Н.М.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2017 року у звязку із перебуванням судді Сгара Е.В. у відпустці було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Мартюхіна Н.О., судді Малашкевич С.А., Ушенко Л.В.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 27.02.2017 року у звязку із перебуванням судді Ушенко Л.В. у відпустці було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Мартюхіна Н.О., судді Малашкевич С.А., Сгара Е.В.

Позивач у судове засідання 28.02.2017 року не з'явився, причини неявки не повідомив.

Відповідач у судове засіданні 28.02.2017 року не з'явився, причини неявки не повідомив.

Держвиконавець у судове засідання 28.02.2017 року не з'явився, причини неявки не повідомив.

Перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно ст. 106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Запорізької області від 12.11.2014 року у справі №908/4022/14 задоволено повністю позовні вимоги та стягнуто з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства "Перший Український ОСОБА_4" заборгованість за кредитом в сумі 8000000,00 грн., заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом в сумі 428562,45 грн.; заборгованість за непогашеною в строк адміністративною комісією в сумі 6794,51 грн., пеню за простроченим кредитом в сумі 388821,92 грн., пеню за відсотками за користування кредитом в сумі 10786,61 грн., пеню за адміністративною комісією в сумі 581,53 грн. та судовий збір в сумі 73080,00 грн.

На виконання рішення господарського суду Запорізької області від 12.11.2014 року у справі №908/4022/14 судом було видано наказ від 25.11.2014 року.

07.10.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №48917908 та надано боржнику семиденний строк для самостійного виконання виконавчого документа з дня винесення (отримання) постанови про відкриття виконавчого документа, до 14.10.2015 року. Також, п. 3 цієї постанови визначено: при невиконанні боржником рішення в наданий для самостійного виконання строк, виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, повязаних з провадженням виконавчих дій.

21.10.2015 року постановою заступника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 25.11.2014 року у справі №908/4022/14 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику: ТОВ "ОЛІВІАС 04" та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна у межах суми звернення стягнення 8908627,02 грн. (надалі Постанова про арешт майна).

Крім того, 21.10.2015 року постановою заступника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 25.11.2014 року у справі №908/4022/14 накладено арешт на кошти, у межах суми 8908627,02 грн., що містяться на всіх рахунках відкритих в ПАТ "ПУМБ", МФО 334851, та належать ТОВ "ОЛІВІАС 04" (надалі Постанова про арешт коштів).

Постановою від 08.12.2015 року з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 25.11.2014 року №908/4022/14 державним виконавцем стягнуто з боржника: ТОВ "ОЛІВІАС 04" виконавчий збір в розмірі 890 862,70 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 12.03.2016 року до суду першої інстанції надійшла заява від ОСОБА_5 про заміну сторони її правонаступником в порядку ст. 25 ГПК України, а саме замінити ПАТ "Перший Український ОСОБА_4" його правонаступником ОСОБА_5.

За результатами розгляду заяви господарським судом Запорізької області прийнято ухвалу від 06.04.2016 року, якою суд замінив сторону яка вибула ПАТ "Перший Український ОСОБА_4" його правонаступником ОСОБА_5 (а.с.33-37, т.2).

Також, 12.03.2016 року до господарського суду Запорізької області надійшла скарга ТОВ "ОЛІВІАС-04" на дії органів державної виконавчої служби, в якій скаржник просив суд:

- визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області щодо винесення постанови від 21.10.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах виконавчого провадження №48917908;

- скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 21.10.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах виконавчого провадження №48917908;

- визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області щодо винесення постанови від 21.10.2015 року про арешт коштів боржника в межах виконавчого провадження № 48917908;

- скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 21.10.2015 року про арешт коштів боржника в межах виконавчого провадження №48917908;

- визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області щодо винесення постанови від 08.12.2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 890862,70 грн. в межах виконавчого провадження № 48917908;

- скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 08.12.2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 890862,70 грн. в межах виконавчого провадження №48917908.

При розгляді вищезазначених вимог, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач під час нового розгляду скарги заявив клопотання, яким просив відновити строк подання скарги на дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, які виразилися у винесенні постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження від 21.10.2015 року, постанови про арешт коштів боржника від 21.10.2015 року та постанови про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 890862,70 грн. від 08.12.2015 року.

В обґрунтування вищезазначеного клопотання, скаржник посилається на той факт, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.10.2015 року №48917908 разом з копією супровідного листа до неї (екземпляр стягувача) ТОВ "ОЛІВІАС-04" отримало від ПАТ "ПУМБ" 02.03.2016 року лише 10.03.2016 року після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №48917908 боржнику стало відомо про винесення відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області постанови від 21.10.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; постанови від 21.10.2015 року про арешт коштів боржника та постанови 08.12.2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 890862,70 грн. Крім того, зазначив, що підприємство фактично не здійснювало свою діяльність у звязку із потрапляннм керівника підприємства у дорожньо-транспортну пригоду та знаходженням його в комі на протязі двох місяців. За таких обставин ТОВ "ОЛІВІАС-04" стало відомо про винесення оскаржуваних постанов 10.03.2016 року і боржник вважає, що саме ця дата є днем початку встановленого законодавством строку на оскарження.

При розгляді вищевказаного клопотання про відновлення пропущеного строку на оскарження дій державного виконавця колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом 10 днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

За приписами ч. 1 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 9.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", встановлений у ч. 1 ст. 1212 ГПК України 10-денний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог ст. 53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання. Скарга, пропущений строк подання якої не відновлений, залишається без розгляду, про що з посиланням на ст.ст. 53 і 1212 ГПК України судом без виклику сторін виноситься ухвала. Якщо ж скаргу було подано з пропуском згаданого строку без заяви про його відновлення, суд без виклику сторін виносить ухвалу про залишення скарги без розгляду, що не перешкоджає повторному поданню скарги із заявою про відновлення строку такого подання.

Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Згідно ст. 20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Враховуючи наведене, з огляду на необхідність дотримання невідємного права кожної особи на судовий захист, недопустимість ухилення від відправлення правосуддя та той факт, що ТОВ "ОЛІВІАС-04" стало відомо про винесення оскаржуваних постанов лише 10.03.2016 року після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку щодо наявності поважних причин, які зумовили пропущення строку для звернення із скаргою та можливості відновлення пропущеного строку для звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця в порядку ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Частини 1 та 2 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює, що державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних та юридичних осіб. Державний виконавець розяснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.

Згідно зі ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п'ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувачу та боржнику.

Відповідно до ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Відповідно до ст. 57 зазначеного Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, в т.ч., шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постановами, передбаченими ч. 2 цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети

В силу приписів ст. 65 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Державний виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться на його рахунках, а також на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Таким чином, накладення державним виконавцем арешту на майно та кошти боржника здійснюється з метою примусового виконання рішення суду в межах виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою ст. 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Як вже зазначалось вище, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області було винесено постанову ВП №48917908 від 07.10.2015 року про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 25.11.2014 року у справі №908/4022/14.

Вказаною постановою державний виконавець, встановив боржнику строк для добровільного виконання рішення до 14.10.2015 року та попередив боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, повязаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

В той же час, боржником наказ господарського суду Запорізької області від 25.11.2014 року у справі №908/4022/14 в добровільному порядку виконано не було.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на невиконання боржником наказу господарського суду Запорізької області від 25.11.2014 року у справі №908/4022/14 державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 08.12.2015 року у розмірі 890862,70 грн., що цілком відповідає вимогам ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на момент прийняття постанови про стягнення виконавчого збору).

При цьому, судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Що стосується винесення державним виконавцем оскаржуваних постанов про арешт коштів та арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.10.2015 року, то останні винесені в межах суми звернення стягнення за виконавчим документом, є законними та такими, що відповідають приписам Закону України "Про виконавче провадження".

При цьому, висновок суду першої інстанції стосовно недопустимості одночасного прийняття постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та постанови про арешт коштів боржника, із посиланням на ст. 52 Закону України є безпідставними.

Так, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, при цьому, ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, водночас, ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" регулює порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, який згідно із ч. 1 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Таким чином, Законом України "Про виконавче провадження" не забороняється винесення в один день постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та постанови про арешт коштів боржника.

Місцевий господарський суд, задовольняючи скаргу ТОВ "ОЛІВІАС-04" на дії державного виконавця дійшов висновку, що відповідач не отримував від державного виконавця постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.10.2015 року, тим самим державний виконавець позбавив боржника права на самостійне виконання рішення суду, внаслідок чого необґрунтовано і передчасно прийняв постанови про арешт коштів та арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.10.2015 року, а також постанови про стягнення виконавчого збору від 08.12.2015 року.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не може погодитись із вищезазначеними посиланнями суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Як вбачається з наказу господарського суду Запорізької області від 25.11.2014 року у справі №908/4022/14 місцезнаходженням ТОВ "ОЛІВІАС-04" є наступна адреса: 69084, АДРЕСА_1.

В матеріалах справи міститься оригінал конверту державного виконавця в якому він 12.10.2015 року надіслав постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.10.2015 року, штрих кодовий ідентифікатор №826 (т. 3, а.с. 15).

Так із вищевказаного конверту вбачається, що постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.10.2015 року було надіслано ТОВ "ОЛІВІАС-04" за наступною адресою: 69084, АДРЕСА_1, тобто за юридичною адресою боржника, яка зазначена у виконавчому документі наказі господарського суду Запорізької області від 25.11.2014 року у справі №908/4022/14.

В той же час, вищевказане поштове відправлення було повернуто на адресу державного виконавця за закінченням терміну зберігання.

Вищевказані обставини також підтверджуються роздруківкою із сайту Укрпошти за штрих кодовим ідентифікатором №826 (т. 2., а.с. 115).

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст. 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

За таких обставин, державний виконавець надіслав на адресу ТОВ "ОЛІВІАС-04" копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.10.2015 року, в той же час боржник не отримав її, у звязку із тим, що не зявився до відділення поштового звязку, що зумовило подальше повернення поштового відправлення на адресу державного виконавця.

За таких обставин, боржник був повідомлений про відкриття виконавчого провадження, у звязку із тим, що постанову про відкриття виконавчого провадження направлено боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому документі, що цілком узгоджується з ч. 1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження".

Посилання суду першої інстанції, що у роздруківці із сайту Укрпошти (штрих кодовий ідентифікатор №826) не міститься поштового індексу "69084", який належить ТОВ "ОЛІВІАС-04" є безпідставними, з огляду на наявність в матеріалах справи оригіналу конверту, в якому зазначено наступну адресу боржника: 69084, АДРЕСА_1.

Що стосується несвоєчасного направлення постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику із пропуском строку, встановленого ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" то вказана обставина не може слугувати підставою для визнання недійсними вищевказаних постанов, оскільки порушення терміну направлення постанови про відкриття виконавчого провадження є незначним і таке порушення фактично не призвело до позбавлення боржника строку для добровільного виконання рішення по цій справі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду приймає до уваги посилання відповідача, що ТОВ "ОЛІВІАС-04" не здійснювало певний час свою господарську діяльність у зв'язку з потраплянням її керівника ОСОБА_5 у дорожньо-транспортну пригоду 25.05.2014 року та знаходженням його в комі на протязі двох місяців. В той же час, зазначена обставина не є підставою яка б свідчила про необізнаність боржника про відкриття виконавчого провадження, оскільки постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.10.2015 року було надіслано ТОВ "ОЛІВІАС-04" за юридичною адресою боржника, яка зазначена у виконавчому документі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні скарги ТОВ "ОЛІВІАС-04" про скасування постанов Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 21.10.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, від 21.10.2015 року про арешт коштів боржника, від 08.12.2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 890862 грн. 70 коп. та визнання дій державного виконавця щодо винесення зазначених постанов незаконними

З огляду на вищевикладене, судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено обставини, що мають значення для справи, у звязку із чим апеляційна скарга Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, м. Запоріжжя підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду Запорізької області від 12.01.2017 року у справі №908/4022/14 підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача. При цьому, в силу вимог діючого законодавства розподіл судових витрат здійснюється як за первісний розгляд скарги відповідача, так і за новий розгляд.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 104, 105, 106, 1212 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, м. Запоріжжя на ухвалу господарського суду Запорізької області від 12.01.2017 року у справі №908/4022/14 задовольнити.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 12.01.2017 року у справі №908/4022/14 скасувати.

Відмовити в задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІВІАС 04", м. Запоріжжя, на дії Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області щодо скасування постанов Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 21.10.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, від 21.10.2015 року про арешт коштів боржника, від 08.12.2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 890862 грн. 70 коп. та визнання дій державного виконавця щодо винесення зазначених постанов незаконними.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІВІАС 04", м. Запоріжжя, на користь Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області судовий збір за подання первісної апеляційної скарги в розмірі 1378,00 грн., судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 1653,60 грн., судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1600,00 грн.

Господарському суду Запорізької області видати відповідний наказ.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Н.О. Мартюхіна

Судді: Е.В. Сгара

ОСОБА_3