ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.02.2017 Справа № 904/946/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрутаром Етол (Україна)", м. Київ

до Приватного підприємства "ВК і К", м. Дніпро

про стягнення 18 436 грн. 05 коп.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник, дов. від 03.01.2017р. №6;

від відповідача: не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з відповідача 18 436 грн. 05 коп., що складає 17 623 грн. 99 коп. заборгованості за товар, поставлений згідно умов Договору від 02.03.2016р. №492, 589 грн. 58 коп. пені, 63 грн. 17 коп. 3% річних та 159 грн. 31 коп. інфляційних втрат.

Відповідач відзиву на позов та інших витребуваних господарським судом документів не надав, представник відповідача у судове засідання не зявився, поштове повідомлення суду про час і місце судового засідання було отримано відповідачем 03.02.2017р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 20).

Приймаючи до уваги, що:

- відповідно до пункту 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору;

- суд вважає, що неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню спору;

- відповідно до частини 3 статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи;

- в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обовязків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку;

- обовязок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смирнова проти України);

- тому суд доходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

Оригінали документів, оглянуті у судовому засіданні, відповідають копіям, залученим до матеріалів справи.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу за допомогою технічних засобів представником позивача заявлено не було.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.03.2016р. між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Фрутаром Етол (Україна)", як постачальником, та відповідачем - Приватним підприємством "ВК і К", як покупцем, було укладено Договір поставки №492 (надалі Договір), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов'язується постачати покупцеві товар, в асортименті, кількості та за ціною, що погоджуються сторонами в накладних, які є невідємною частиною цього договору (надалі - товар), вільний від прав та претензій третіх осіб, а покупець зобовязується прийняти зазначений вище товар і оплатити його вартість.

Відповідно до пункту 3.5 Договору моментом переходу права власності на товар та ризику випадкового пошкодження або знищення товару від постачальника до покупця є момент передачі товару від постачальника до покупця (чи його представника) в пункті доставки та підписання покупцем видаткової (товарно-транспортної) накладної..

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що загальна сума цього договору визначається по фактичній сумарній вартості товарних партій, вказаних у видаткових накладних і прийнятих покупцем в період терміну дії даного договору.

На виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 17 701 грн. 27 коп., про що свідчать видаткові накладні від 01.11.2016р. №1-000003264 на суму 11 908 грн. 03 коп. та від 15.11.2016р. №1-050003354 на суму 5 793 грн. 24 коп. (а.с. 11, 12).

У пункті 4.2 Договору сторони погодили, що розрахунки здійснюються безготівковим банківським переказом не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з моменту поставки товару.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, строк оплати поставленого за Договором товару є таким, що настав і відповідач повинен був оплатити товар, поставлений по видатковим накладним: від 01.11.2016р. №1-000003264 на суму 11 908грн. 03 коп. до 01.12.2016р. (включно); від 15.11.2016р. №1-050003354 на суму 5 793 грн. 24 коп. до 15.12.2016р. (включно).

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем заборгованість за отриманий товар було сплачено частково, у звязку з чим заборгованість відповідача перед позивачем становить 17 623 грн. 99 коп.

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості перед позивачем відповідачем не надано.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що у випадку прострочення оплати поставленого товару покупцем останній сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період прострочення оплати товару.

Отже, пеня після перерахунку становить 575 грн. 05 коп., у тому числі за видатковими накладними: від 01.11.2016р. №1-000003264 - 428 грн. 59 коп. (з 02.12.2016р. до 17.01.2017р.); від 15.11.2016р. №1-050003354 - 146 грн. 46 коп. (з 16.12.2016р. до 17.01.2017р.).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Отже, інфляційні нарахування згідно розрахунку становлять 159 грн. 31 коп. (за грудень 2016р.), а річні після перерахунку - 61 грн. 61 коп. (з 02.12.2016р. по 17.01.2017р.).

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід покласти на відповідача у повній сумі, оскільки з його вини спір доведено до суду.

Керуючись статтями 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "ВК і К" (49125, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код 13745730) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрутаром Етол (Україна)" (03680, м. Київ, вул. Ак. Заболотного, 150А; ідентифікаційний код 39001959) 17 623 грн. 99 коп. заборгованості, 575 грн. 05 коп. пені, 159 грн. 31 коп. інфляційних нарахувань, 61 грн. 61 коп. річних та 1 600 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України,

06.03.2017р.