ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2017 р. Справа № 922/3287/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Терещенко О.І. , суддя Тихий П.В.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників:

прокурор: Алекаєв Ю.В. посвідчення 042342 від 29.03.2016 р.

1-го відповідача: не зявився

2-го відповідача: ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Харківської міської ради (вх. № 83Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 13.12.2016 р. у справі № 922/3287/16

за позовом в.о. керівника Харківської місцевої прокуратури №2, м. Харків
до 1. Харківської міської ради, м. Харків, 2. ТОВ "Мереза - Україна", м. Харків
про внесення змін до договору оренди землі
ВСТАНОВИЛА:

В.о. керівника Харківської місцевої прокуратури №2 звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом, в якому просить суд внести зміни до п.9 Договору оренди землі №7922/05 від 31.03.2005 року, укладеного між Харківською міською радою (1-й відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мереза - України" (2-й відповідач), яким 2-му відповідачу в тимчасове платне користування надано земельну ділянку площею 0, 0296 га за адресою: м. Харків, пров. Метизний, 10 (к.н. :11:003:0017), в частині розміру орендної плати за землю, яку встановити з дотриманням положень ст. 288 ПК України, ст. 13 Закону України "Про оцінку земель", ст. ст. 15, 21 Закону України "Про оренду землі". Також прокурор просив суд покласти на відповідачів витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн..

Рішенням господарського суду Харківської області від 13.12.2016 р. (суддя Денисюк Т.С.) позов задоволено повністю.

Внесено зміни до пункту 9 Договору оренди землі, зареєстрованого у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" за №7922/05, яким надано в тимчасове платне користування на умовах оренди земельну ділянку загальною площею 0,0296 га, яка знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Метизний, 10 (кадастровий номер :11:003:0017), в частині розміру орендної плати за землю, яку встановити з дотриманням положень ст. 288 Податкового одексу України, ст. 13 Закону України "Про оцінку земель", ст. ст. 15, 21 Закону України "Про оренду землі".

Стягнуто з ТОВ "Мереза - України" (61020, м. Харків, пров. Метизний, 10, ) на користь прокуратури Харківської області (61050, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, 4, , банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, код 820172, рахунок 7171, код класифікації видатків бюджету - 2800) судовий збір в розмірі 1 378,00 гривень.

Харківська міська рада подала на зазначене рішення до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просила оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В апеляційній скарзі Відповідач-1 зазначає про те, що внесення змін до договору оренди неможливо, оскільки договір оренди землі припинено, що Харківська міська рада, у звязку з припиненням юридичної особи орендаря, склала в односторонньому порядку Акт приймання земельної ділянки до земель міста та передала його для реєстрації припинення права оренди земельної ділянки в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, яке й було зареєстровано 15.06.2016року, що існують підстави для припинення провадження у справі, а саме п. 6 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 13.02.2017 р.

Представником прокуратури 18.02.2017 р. за вх. № 530 надані за печення на апеляційну скаргу, в яких він проти апеляційної скарги 1-го відповідача заперечує, просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені усі фактичні обставини справи, яким надана належна правова оцінка.

Представник 2-го відповідача в наданих 07.02.2017 р. запереченнях на апеляційну скаргу, а також судовому засіданні підтримав правову позицію Харківської місцевої прокуратури №2, вважає, що рішення законне та скасуванню або зміні не підлягає, налогосив на визнанні позовних вимог.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 13.02.2017 р. розгляд справи відкладено на 28.02.2017 р.

Представником прокуратури 22.02.2017 р. були надані письмові пояснення в обгрунтування своєї позиції у справі.

Представником 2-го відповідача надані пояснення стосовно розрахунку розміру орендної плати з землю та правових підстав і процесуального інтересу подання позову від прокурора як самостійного субєкту.

В судовому засіданні прокурор підтримав рішення суду, вважає його законним та обґрунтованим, підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання, призначене на 28.02.2017 р. представник 1-го відповідача не зявився, хоча у відповідності до вимог чинного законодавства про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Враховуючи належне повідомлення 1-го відповідача про час та місце засідання суду, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу 1-го відповідача за відсутності його представника, за наявними у матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та запереченнях на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Рішенням Харківської міської ради від 23.06.2004 року №92/04 Акціонерному товариству Виробниче об'єднання "Харків" в тимчасове платне користування на умовах оренди було надано земельну ділянку загальною площею 0,0296 га за адресою: м. Харків, пров. Метизний, 10.

На підставі вказаного рішення між Харківською міською радою та Акціонерним товариством Виробниче об'єднання "Харків" 31 березня 2005 року було укладено Договір оренди землі, зареєстрований у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" за №7922/05.

Так, Договором оренди землі від 31 березня 2005 року Акціонерному товариству Виробниче об'єднання "Харків" було надано в тимчасове платне користування на умовах оренди земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Метизний, 10, загальною площею 0,0296 га, у тому числі під забудовою 0,0117 га, інших угідь 0,0179 га (к.н.:11:003:0017). Договір укладено строком до 01.07.2029 року.

Відповідно до п.п. 9-10 Договору плата за землю вноситься орендарем щомісячно у грошовій формі у розмірі: у 2005 році - 133, 25 грн., у 2006 році - 153, 06 грн., у 2007 році - 180, 07 грн. Обчислення орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексу інфляції.

Згідно п. 11 Договору оренди, орендна плата вноситься щомісячно протягом тридцяти календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.

У п.13 Договору оренди земельної ділянки сторони погодили, що розмір орендної плати переглядається у разі зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів; внаслідок інфляції - щорічно; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

У квітні 2009 року, в результаті перетворення (зміни організаційно-правової форми) Акціонерного товариства Виробниче обєднання «Харків» було створено Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче обєднання «Харків», яке стало єдиним та повним правонаступником АТ Виробниче обєднання «Харків». ТОВ «Виробниче обєднання «Харків» було зареєстровано державним реєстратором Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області 21.04.2009 року (номер запису 0043949), про що свідчить Статут ТОВ «Виробниче обєднання «Харків» . У листопаді 2011 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче обєднання «Харків» () припинило свою діяльність шляхом приєднання до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕРЕЗА-УКРАЇНА» (), що підтверджується Повідомленням від 10.11.2011р., у звязку з чим ТОВ «МЕРЕЗА-УКРАЇНА» є правонаступником ТОВ «Виробниче обєднання «Харків», що підтверджується положеннями Статуту ТОВ «МЕРЕЗА-УКРАЇНА».

В інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче обєднання «Харків», яке було правонаступником Акціонерного товариства Виробниче обєднання «Харків», припинено та правонаступником ТОВ «Виробниче обєднання «Харків» () стало Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕРЕЗА-УКРАЇНА» ().Отже, Акціонерне товариство Виробниче обєднання «Харків» () припинило свою діяльність шляхом приєднання до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕРЕЗА-УКРАЇНА» () із повним правонаступництвом останнього щодо усіх прав та обовязків.

Матеріалами справи встановлено, що у відповідача 1 (Харківської міської ради Харківської області) не було підстав припиняти дію Договору, оскільки пункт 37 Договору передбачає вичерпаний перелік випадків, коли дія договору припиняється, а саме: а) закінчення строку, на який його було укладено; б) придбання орендарем земельної ділянки у власність; в) викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; г) ліквідації юридичної особи-орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Станом на цей час, жодного з випадків, зазначених у п. 37 Договору, не настало, окрім цього Орендар не повернув Орендодавцю земельну ділянку про що свідчить відсутність у сторін по Договору акту приймання-передачі, ТОВ «МЕРЕЗА-УКРАЇНА» (Орендар, відповідач 2) продовжує своєчасно сплачувати орендні платежі а орендодавець відповідач 1 їх приймає.

Прокурор поданий позов обґрунтовує тим, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки (кадастровий номер :11:003:0017) площею 0,0296 га наданий час становить 154263 грн., однак, розмір орендної плати за вищезазначеним договором оренди не може бути меншим ніж 4627 грн. (154263 грн. - 3%), у той час як цей розмір за договором складає 180, 07 грн., тобто ставка орендної плати істотно занижена. Таким чином, спірний Договір порушує приписи ст. 288 ПК України, ст. ст. 15, 21 Закону України "Про оренду землі", а саме продовжує діяти із розміром нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка не відповідає нормам чинного законодавства, та потребує внесення змін.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобовязань.

Відповідно до ст. ст. 627, 628, 629 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, що знаходяться на території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ст. 15 Закону України "Про оренду землі", однією із істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Статтею 21 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Приписами статті 93 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до п. 36 спірного договору оренди землі, який кореспондується із приписами ст. 30 Закону України "Про оренду землі", зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Статтею 651 Цивільного кодексу України також встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Таким чином, нормами чинного законодавства України передбачено можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках, встановлених договором або законом, і оскільки укладений між сторонами договір передбачає можливість зміни розміру орендної плати, а орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, тому законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленого умовами договору. Отже, нормами чинного законодавства України передбачено можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у правовідносинах, що розглядаються.

Так, як вже зазначалось, умовами укладеного між сторонами договору передбачено, що ставка орендної плати складає 180,07 грн. (з 2007 року).

Разом з тим, 288.1 ст. 288 Податкового кодексу визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об'єктом оподаткування - земельна ділянка, надана в оренду (п. 288.2 ст. 288 Кодексу).

Відповідно до п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою:

- для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII Кодексу;

- для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII Кодексу.

Водночас ст. 271 Податкового кодексу визначено, що базою оподаткування плати за землю є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом XIII Податкового кодексу, а у разі якщо нормативну грошову оцінку не проведено - площа земельних ділянок.

Згідно з п.п. 14.1.125 п. 14.1 ст. 14 цього Кодексу нормативна грошова оцінка земельних ділянок для цілей розділу XIII Податкового кодексу - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Правові засади проведення оцінки земель в Україні визначено Законом "Про оцінку земель", відповідно до абзацу п'ятого ст. 5 якого нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Суб'єктами оціночної діяльності у сфері оцінки земель є органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які здійснюють управління у сфері оцінки земель, а також юридичні та фізичні особи, зацікавлені у проведенні оцінки земельних ділянок (ст. 7 вищезазначеного Закону).

Підставою для проведення оцінки земель є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування (ст. 15 цього Закону).

Згідно із частиною 1 статті 13 Закону України "Про оцінку земель", нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі, зокрема, визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Стаття 1 Закону України "Про оцінку земель" визначає нормативну грошову оцінку земельних ділянок як капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

У відповідності до статті 18 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про оцінку земель" за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до ст. 23 цього Закону технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною і міською радою. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається відповідним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Проте, договір оренди земельної ділянки не переглядався.

Рішенням 25 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 03.07.2013 №21209/13 була затверджена Технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013, базова вартість одного квадратного метра земель міста Харкова становить 291,18 грн. Згідно листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 11.01.2016 №28-0-22-201/2-16 нормативну грошову оцінку земель міста Харкова станом на 01.01.2016 необхідно індексувати на коефіцієнт 1,789817.

Згідно з п.2.1 та п.2.2 Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель м. Харкова станом на 01 січня 2013 року, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 25 вересня 2013 року №1269/13, Департамент земельних відносин на підставі п.4 ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" є власником програмного комплексу "Нормативна грошова оцінка земель міста Харкова станом на 01 січня 2013 року", здійснює загальну координацію робіт з визначення орендної плати за землю в місті Харкові згідно з рішенням Харківської міської ради від 03 липня 2007 року №1209/13 "Про затвердження "Технічної документації" з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01 січня 2013 року", здійснює розрахунки розміру орендної плати за землю та безпосереднє виконання робіт з укладання договорів оренди землі та додаткових угод до них, веде моніторинг виконання умов договорів оренди землі.

Відповідно до п.3.1, п.3.2 зазначеного Порядку, зміна нормативної грошової оцінки земель є підставою до внесення змін до договору оренди землі. Зміна до договору землі оформлюється додатковою угодою. Підготовка додаткової угоди здійснюється Департаментом земельних відносин відповідно до Порядку укладання договорів оренди землі у м. Харкові.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки (кадастровий номер :11:003:0017) площею 0,0296 га наданий час становить 154263 грн.

Положеннями п.п. 288.5.1, п. 288.5, ст. 288 ПК України встановлено, що річний мінімальний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності незалежно від їх категорій не може бути менше ніж 3% нормативної грошової оцінки.

Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності.

З огляду на викладене, суд зазначає, що ставка орендної плати в п. 9 спірного Договору істотно занижена та не відповідає вимогам п. 288 Податкового кодексу України. Тобто, цивільний обов'язок орендаря земельної ділянки платити не менше 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки виник з акту цивільного законодавства і не залежить від волі сторін договору оренди, які зобов'язані привести зміст договору до вимог приписів Закону.

Відповідно до п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

А отже, беручи до уваги те, що укладений між сторонами договір передбачає можливість зміни розміру орендної плати, а орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленого умовами договору.

Не приведення у відповідність до норм чинного законодавства ТОВ "Мереза - України" нормативної грошової оцінки підтверджується інформацією Центральної об'єднаної ДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 19.07.2016 №1735/9/20-30-12-04-30. Так, податковим органом неодноразово пропонувалось звернутись суб'єкту господарювання до Департаменту земельних відносин Харківської міської ради для внесення змін до договору оренди, що підтверджується листами від 12.09.2012 року, 10.03.2013 року, 12.06.2014 року.

Крім того, переліки договорів, які діють з порушенням вимог чинного законодавства направлялись до Департаменту земельних відносин Харківської міської ради листами від 17.06.2014 року, 06.07.2015 року, 15.01.2016 року, але порушення не були усунуті.

Підстави для представництва інтересів держави Харківською місцевою прокуратурою № 2 у даному випадку є наступними.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Частиною 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно зі ст. 2 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до п. 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № З-рп/99 по справі "Про офіційне тлумачення положень ст. 2 ГПК України положення абзацу четвертого частини першої статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України в контексті пункту 2 статті 121 Конституції України" прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави, і ця заява, за статтею 2 Арбітражного процесуального кодексу України, є підставою для порушення справи в арбітражному суді.

Відповідно до п. 5 вказаного рішення Конституційного Суду України частина друга статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України містить поняття орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах". Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, фактично є позивачем у справах, порушених за позовною заявою прокурора, і на підставі частини першої статті 21 Арбітражного процесуального кодексу України є стороною в арбітражному процесі. Цей орган вчиняє процесуальні дії (відповідні функції) згідно зі статтею 22 Арбітражного процесуального кодексу України.

Порушення інтересів держави в даному випадку полягає в тому, що тривала бездіяльність розпорядника земель, розташованих на території м. Харкова - Харківської міської ради та безпосередньо суб'єкта господарювання-користувача земельною ділянкою ТОВ "Мереза - України", яка виразилась у наданні і використанні земельної ділянки з порушенням норм чинного законодавства, створила умови спричинення шкоди економічним інтересам держави у вигляді ненадходжень до відповідних бюджетів коштів через неправильний розрахунок орендної плати.

До того ж, відповідно до статті 5 Бюджетного кодексу України бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевих бюджетів. Місцевими бюджетами є бюджет Автономної Республіки Крим, обласні, районні бюджети та бюджети місцевого самоврядування. Бюджетами місцевого самоврядування є бюджети територіальних громад сіл, їх об'єднань, селищ, міст (у тому числі районів у містах). При цьому, кошти місцевих бюджетів спрямовуються на реалізацію державних програм. А, згідно із статтею 63 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" доходи місцевих бюджетів формуються за рахунок власних, визначених законом, джерел та закріплених у встановленому законом порядку загальнодержавних податків, зборів та інших обов'язкових платежів.

Окрім того, дотримання належного економічного регулювання земельних відносин, забезпечення надходжень платежів з орендної плати до місцевих бюджетів у законодавчо визначених межах шляхом їх вірного правового (в тому числі договірного) врегулювання, що виключає невизначеність у правовідносинах сторін, безпосередньо належить до інтересів держави. Аналогічне твердження міститься у Постанові Вищого господарського суду України від 02.12.2014 року у справі № 916/2287/14.

Згідно з ч. 2 ст.2 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Колегія суддів погоджується із висновком про те, що в цій справі орган, зазначений у ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», відсутній, оскільки особа, яка наділена відповідними повноваженнями щодо подання землями вказаної категорії, у даному випадку виступає у якості відповідача.

У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор зазначає про це в позовній заяві.

Про обов'язок прокурора зазначити у позовній заяві про відсутність такого органу також вказано в абз.4 п.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 7 "Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам" (у редакції, викладеній у пункті 6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 16.01.2013 №2 "Про внесення до деяких постанов пленуму Вищого господарського суду України доповнень і змін, що стосуються участі прокурора у судовому процесі"). У даному випадку такий орган відсутній, оскільки особа, яка наділена відповідними повноваженнями щодо подання землями вказаної категорії у даному випадку виступає у якості відповідача.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про внесення змін до п. 9 спірного Договору щодо розміру орендної плати є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що твердження заявників апеляційної скарги, викладені ним в апеляційній скарзі ґрунтуються на припущеннях, не доведені належними доказами, тоді як господарським судом першої інстанції в повній мірі зясовані та правильно оцінені обставини у справі та ухвалене ним рішення є законним та обґрунтованим, у звязку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційних скарг колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради на рішення господарського суду Харківської області від 13.12.2016 р. у справі № 922/3287/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 13.12.2016 р. у справі № 922/3287/16 залишити без змін.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Терещенко О.І.

Суддя Тихий П.В.