ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2017 Справа № 904/9230/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач)

суддів: Верхогляд Т.А., Коваль Л.А.

при секретарі судового засідання: Саланжій Т.Ю.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю №688/1001 від 14.12.16;

від відповідача: ОСОБА_2, представник за довіреністю №01-07/330 від 14.02.17

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Комунального підприємства «Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне обєднання» Жовтоводської міської ради» та Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2016 по справі № 904/9230/15 (суддя Ніколенко М.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго», м. Дніпро

до Комунального підприємства «Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне обєднання» Жовтоводської міської ради», м. Жовті Води, Дніпропетровської області

про стягнення 1743634,60 грн., -

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2016 року рішенням господарського суду Дніпропетровської області (з урахуванням додаткового рішення та ухвали про виправлення описки від 07.02.2017) по даній справі позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 3% річних у сумі 29044,38 грн., інфляційні втрати у сумі 413305,43 грн. та судового збору у сумі 6635,25 грн.

В задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 441581,15 грн. відмовлено.

Повернуто позивачу з Державного бюджету України зайво сплачений судовий збір у сумі 34945,56 грн., сплачений ним відповідно до платіжних доручень № 320003(#103991477) від 15.10.15 на суму 25387,37 грн., № 288175 від 27.03.15 на суму 1374,15 грн., № 287687 від 24.03.15 на суму 5000,00 грн., № 303620 від 09.07.15 на суму 1827,00 грн., № 303616 від 09.07.15 на суму 1827,00 грн. З платіжного доручення № 303616 від 09.07.15 на суму 1827,00 грн. повернуто лише 1357,04 грн.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем умов договору та вимог чинного законодавства України в частині оплати (неповної та несвоєчасної оплати) вартості поставленої позивачем активної електроенергії, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у сумі 859703,64 грн., на яку позивач в порядку ст. 625 ЦК України нарахував до стягнення з відповідача 3% річних у сумі 29044,38 грн. та інфляційні втрати у сумі 413305,43 грн.

Крім того, місцевим господарським судом відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені, оскільки її розмір не визначений умовами договору (п. 4.2.1.).

Непогоджуючись з рішенням господарського суду КП «Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об'єднання» Жовтоводської міської ради» та ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» звернулися до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами.

Апеляційна скарга КП «Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об'єднання» Жовтоводської міської ради» мотивована упередженим ставленням суду до розгляду справи та прийняттям по ній рішення без всебічного, повного і обєктивного вивчення всіх обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незаконності прийнятого рішення, оскільки судом першої інстанції взагалі не розглядався по суті наявний в матеріалах справи висновок судово-економічної експертизи № 50/51-16, в якому зазначено про неможливість визначення кількості спожитої електроенергії позивача на внутрішньо будинкові потреби (освітлення місць загального користування, ліфти, антенні підсилювачі, тощо) за період з жовтня по вересень 2015 року.

Апеляційна скарга ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» мотивована невідповідністю рішення місцевого господарського суду нормам матеріального та процесуального права в частині відмови у стягненні пені, зокрема:

- не правильного застосування судом положень ч. 2 ст. 551 ЦК України;

- не застосування судом положень ч. 2 ст. 35 ГПК України;

- порушенням правил оцінки доказів, встановлених ст. 43 ГПК України;

- порушенням положень ст. 43 ГПК України щодо створення судом сторонам

процесу необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи.

Також, апелянт посилається на наявність в матеріалах справи копії судового рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.03.2014 по справі № 2/5005/8583/2012, яке набрало законної сили та в силу ст. 115 ГПК України є обовязковим до виконання.

Зазначеним рішенням задоволено позовні вимоги ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» до КП «Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне обєднання» Жовтоводської міської ради про стягнення заборгованості за договором про стягнення електроенергії від 01.01.2008 № 13793 за період з липня 2011 по серпень 2012, у тому числі пені з посиланням на п. 4.2.1. договору, 3% річних та інфляційних втрат нарахованих за прострочення виконання грошового зобовязання. При цьому, зміст п. 4.2.1. договору по справі № 2/5005/8583/2012 є аналогічним змісту п. 4.2.1. договору по даній справі.

Крім того, апелянт вважає неправомірним посилання місцевим господарським судом на п. 2.1. Постанови пленуму ВГСУ від 17.12.2013 № 14, оскільки зі змісту п. 4.2.1. договору, в редакції яку викладено сторонами, можливо розрахувати розмір пені за кожний період прострочення і цей розрахунок не буде суперечити нормам чинного цивільного законодавства України.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.12.2016 апеляційні скарги прийнято до розгляду у судовому засіданні на 11.01.2017.

03.01.2017 на адресу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого позивач просить відмовити відповідачеві у задоволенні його апеляційної скарги про скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2016 по даній справі.

11.01.2017 у судовому засіданні оголошувалася перерва до 30.01.2017.

30.01.2017 строк розгляду справи продовжувався до 07.03.2017, а судове засідання відкладалося на 20.02.2017.

20.02.2017 у звязку з відпусткою судді Білецької Л.М., за розпорядженням керівника апарату суду від 20.02.2017 № 294/17, на підставі протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 20.02.2017 визначено новий склад колегії суддів, а саме: ОСОБА_3 головуючого, суддів: Коваль Л.А., Верхогляд Т.А.

20.02.2017 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційних скарг, пояснень сторін до апеляційних скарг та відзиву позивача проти апеляційної скарги відповідача, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала скасуванню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено місцевим господарським судом 01.01.2008 між Відкритим акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпрообленерго» (далі позивач, або постачальник) і Виробничим житлово-ремонтно-експлуатаційним обєднанням, правонаступником якого є КП «Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне обєднання» Жовтоводської міської ради (далі відповідач, або споживач), укладено договір про постачання електричної енергії № 13793 (далі - договір) з додатковою угодою до нього від 20.06.2009.

Відповідно до розділу 1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення роботи електроустановок споживача, розташованих в житлових будинках, при наданні послуг на загально будинкові потреби для населення з приєднаною потужністю___кВт(КВА), (освітлення місць загального користування, роботи ліфтів та таке інше) величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Під час виконання умов цього Договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі ПКЕЕ)(п. 2.1 договору).

Згідно п. 2.2.2. договору, постачальник зобов'язується постачати електроенергію як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 та з урахуванням умов розділу 6 цього договору за додатком «Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачам».

Згідно з п. 2.3.3. договору, споживач зобов'язався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатку «Порядок розрахунків» та додатку «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».

Відповідно до п. 1 додатку № 3 «Порядок розрахунків», який є невід'ємною частиною договору, розрахунки споживача за використану електричну енергію з постачальником здійснюються за тарифами, недиференційованими за зонами доби, які встановлюються відповідно до положень нормативно-правових документів НКРЕ і діють протягом розрахункового періоду.

Обсяги використаної електричної енергії, які підлягають оплаті, визначаються на підставі показів засобів розрахункового обліку електричної енергії за винятком випадків, передбачених ПКЕЕ (п. 2 додатку № 3 до договору).

Згідно умов п. 2.2. додатку № 3 «Порядок розрахунків» підтвердження фактично використаного обсягу електричної енергії за звітний розрахунковий період здійснюється сторонами за формою Акту про передачу електроенергії, який споживач надає постачальнику протягом двох діб після завершення розрахункового періоду.

Споживач здійснює повну оплату вартості обсягу використаної в розрахунковому періоді електричної енергії протягом п'яти операційних банківських днів з дня отримання рахунку (п. 4 додатку № 3 до договору).

Позивач на підставі Акту виконує розрахунок фактично використаного обсягу електричної енергії за звітний період на внутрішньо будинкові потреби (освітлення місць загального користування, ліфти, антенні підсилювачі, тощо) згідно п. 3.2.

В п. 3.2. додатку № 3 обсяг відпущеної електроенергії споживачу на внутрішньобудинкові потреби (освітлення місць загального користування, ліфти, антенні підсилювачі, тощо) Wвб визначається по кожному будинку, як різниця між обсягом електроенергії, врахованої лічильником загального обсягу на будинок, та обсягом врахованої електроенергії електролічильниками побутових споживачів та субспоживачів з урахуванням обсягу нормативних втрат електроенергії за розрахунковий період в мережах споживача по формулі: Wвб = Wзаг.ліч. - Wпоб.спож. - Wсуб.спож. - ?Wнорм.втрати.

Відповідно до підпункту 2.1.4. пункту 2 додатку № 3 до договору технологічні втрати електричної енергії в технологічних електричних мережах споживача, що пов'язані з передачею електричної енергії в електричні мережі інших суб'єктів господарювання, розподіляються між суб'єктами господарювання пропорційно обсягу переданої цими мережами належної електричної енергії відповідним суб'єктам господарювання, включаючи споживача-власника цих мереж. Розподілені таким чином технологічні втрати електричної енергії включаються до обсягів використання електроенергії інших суб'єктів господарювання, визначених за показами засобів обліку на межі балансового розподілу цих суб'єктів з наступним зменшенням обсягу електроенергії, що надійшла до електромережі споживача-власника цих мереж (а. с. 29-31 том 1).

Цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2008 (п. 9.8.).

Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 9.8.1.).

На виконання умов договору, в період з жовтня 2014 по вересень 2015 позивач поставив відповідачу електричну енергію, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами про передачу електричної енергії, протоколами розподілу електричної енергії на внутрішньо будинкові потреби за вказаний період.

Відповідно до п. 4 додатку № 3 до договору «Порядок розрахунків» в редакції додаткової угоди, споживач здійснює повну оплату вартості обсягу використаної в розрахунковому періоді електричної енергії протягом десяти операційних банківських днів з дня отримання рахунку.

Позивачем щомісяця надавались відповідачу рахунки на оплату за поставлену активну електроенергію, що підтверджується підписами уповноваженого представника відповідача та не заперечується останнім.

В порушення умов договору, відповідачем вартість отриманої активної електроенергії здійснювалась не своєчасно та не в повному обсязі, у звязку з чим у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у сумі 859703,64 грн. (з урахуванням заяви позивача про зміну позовних вимог, а. с. 1-2 том 2) за період з квітня по вересень 2015.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 216 ГК України порушення зобовязання є підставою для застосування санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором.

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у ст. 2 цього Кодексу.

Згідно ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Пунктом 4.2.1. договору визначено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3 - 2.3.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальну пеню у розмірі ___ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в той період, враховуючи день фактичної оплати.

На підставі п. 4.2.1. договору, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача пені за зобовязаннями жовтня 2014 року липня 2015 по кожному акту окремо за період прострочення з 20.11.2014 по 24.092015 на загальну суму 441581,15 грн.

Згідно п. 2.1. Постанови пленуму ВГСУ від 17.12.2013 № 14, якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції зауважує, що закон визначає не розмір пені як такий, а лише верхню межу цього розміру, в свою чергу конкретний розмір пені має визначатися за згодою сторін.

Оскільки умовами п. 4.2.1. договору, розмір пені не визначений, а чинне законодавство не містить обов'язку та умов сплати пені за правовідносинами повязаними з постачанням електричної енергії, місцевий господарський суд дійшов до висновку, з яким також погоджується й колегія суддів про те, що за умовами п. 4.2.1. договору сторонами не визначено конкретного розміру пені.

За таких обставин, в задоволенні позовних вимог про стягнення пені, правомірно відмовлено місцевим господарським судом.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суду України (постанова від 27.01.2016 по справі № 914/4366/14, від 24.11.2016 по справі № 906/650/16).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3 % річних за зобовязаннями жовтня 2014 року серпня 2015 року за кожним актом окремо, за період прострочення з 20.11.2014 по 24.09.2015 на загальну суму 29044,38 грн.

Розрахунок 3% річних перевірено колегією суддів, він відповідає чинному законодавству України та дійсним обставинам справи, а тому у цій частині позов задоволено правомірно.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційних втрат за зобовязаннями жовтня 2014 року - квітень 2015 року на загальну суму 413305,43 грн.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про їх відповідність вимогам чинного законодавства.

Таким чином, до стягнення підлягає сума інфляційних втрат у розмірі, 413305,43 грн. відповідно до заявлених позовних вимог (з урахуванням заяви позивача про зміну позовних вимог, а. с. 1-2 том 2) в цій частині.

Доводи апеляційної скарги відповідача по справі про не розгляд по суті наявного в матеріалах справи висновку судово-економічної експертизи № 50/51-16, в якому зазначено про неможливість визначення кількості спожитої електроенергії позивача на внутрішньо будинкові потреби за спірний період, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 42 ГПК України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими ст. 43 цього Кодексу.

Взаємовідносини з електропостачання електроустановок відповідача, а також зобовязання сторін врегульовано умовами договору про постачання електричної енергії.

В матеріалах справи містяться копії постанов Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.04.2014 та Вищого господарського суду України від 26.06.2014 по справі № 904/7073/13.

Предметом розгляду справи № 904/7073/13 було зобовязання ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» виконати умови договору № 13793 від 01.01.2008 про постачання електричної енергії та здійснити розрахунок втрат електричної енергії у внутрішньо будинкових мережах в період з лютого по листопад 2011 року та зняти втрати з нарахування.

Вказаними судовими інстанціями по справі № 904/7073/13 визначено правомірність дій та розрахунків ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» по визначенню обсягу спожитої електроенергії на внутрішньо будинкові потреби відповідача за договором від 01.01.2008 № 13793 про постачання електричної енергії.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості по даній справі на вимогу колегії суддів апеляційної інстанції відповідає умовам договору та порядку розрахунку заборгованості, визначеному по справі 904/7073/13.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином доводи апеляційної скарги відповідача не підлягають задоволенню з огляду на вищезазначене.

Доводи апеляційної скарги позивача з посиланням на наявність в матеріалах справи копії рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.03.2014 по справі № 2/5005/8583/2012, яким задоволено позовні вимоги ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» до КП «Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне обєднання» Жовтоводської міської ради про стягнення заборгованості за договором від 01.01.2008 № 13793 за період з липня 2011 по серпень 2012, у тому числі пені з посиланням на п. 4.2.1. договору колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до п.2.6 Постанови пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме фактам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), але не правовій оцінці таких фактів, здійсненій іншим судом чи іншим органом, який вирішує господарський спір.

Таким чином, апелянт посилається саме на правову оцінку обставинам справи № 2/5005/8583/2012, яка не може бути преюдиціальною по даній справі.

Крім того, згідно змісту постанови ВГСУ по справі 2/5005/8583/2012 стягнення пені не було предметом оскарження у Вищому господарському суді по вказаній справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача не спростовують правомірності висновків, до яких дійшов місцевий господарський суд у рішенні по даній справі.

Судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Дніпропетровської області прийняте без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому воно не підлягає зміні або скасуванню.

У звязку з відмовою у задоволенні апеляційних скарг судові витрати розподілу не підлягають та покладаються на сторони.

Керуючись ст. ст. 101, 103, 105 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Комунального підприємства «Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об'єднання» Жовтоводської міської ради» та Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2016 по справі № 904/9230/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Повний текст постанови підписано 27.02.2017.

Головуючий Ю.Б. Парусніков

Судді : Т.А. Верхогляд

ОСОБА_4