ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
"27" лютого 2017 р.Справа № 922/4362/16
Господарський суд Харківської області у складі:
судді Новікової Н.А.
розглянувши матеріали справи
Харківська область, м. Харків, пров. Слюсарний, 1, ідентифікаційний код 02426140;
про визнання зобовязання припиненим та зняття заборони відчуження,
Приватне акціонерне товариство «ХАРКІВФОРМВИДАВ» звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Сьомої Харківської державної нотаріальної контори, в якому просить визнати зобовязання за кредитним договором №59 від 22.12.1995 та договором застави б/н від 22.12.1995, укладених між ПАТ «ХАРКІВФОРМВИДАВ та Інвестиційно-комерційним банком припиненими; зняти заборону відчуження нежитлових будівель, розташованих за адресою: м. Харків, пров. Слюсарний, 1, а саме: літ. А-2, літ. Б-2, літ. Е-1, літ. З-1, №2, які є власністю ПАТ «ХАРКІВФОРМВИДАВ», накладену Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою 26.12.1995, реєстраційний номер обтяження 5614556.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22 грудня 1995 року між акціонерним товариством «ХАРКІВФОРМВИДАВ» та інвестиційно-комерційним банком «Ера» було укладено кредитний договір №59 від 22.12.1995. Для забезпечення виконання зобовязання за вказаним договором між акціонерним товариством «ХАРКІВФОРМВИДАВ» та інвестиційно-комерційним банком «Ера» було укладено договір застави б/н від 22.12.1995, предметом за яким були будівлі літ. А-2, Б-2, Е.-1, З-1, №2, що розташовані за адресою: м. Харків, пров. Слюсарний, 1. 26.12.1995 державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 була накладена заборона відчуження вищевказаних нежитлових будівель, розташованих за адресою: м. Харків, пров. Слюсарний, 1. З метою зняття заборони відчуження на вказані нежитлові приміщення ПАТ «ХАРКІВФОРМВИДАВ» звернулося до Сьомої Харківської державної нотаріальної контори, проте отримало відповідь про неможливість зняти заборону на відчуження вищевказаних нежитлових будівель у звязку із неможливістю перевірити факт виконання зобовязання за договором застави та одержати повідомлення кредитора про виконання та припинення договору застави. Інвестиційно-комерційний акціонерний банк «Ера», що був зареєстрований Національним банком України 21.01.1993, виключений з Державного реєстру банків відповідно до рішення Комісії Національного банку України з питань нагляду та регулювання банків від 19.11.2001 №339. Позивач не має заборгованості перед банківськими установами, в тому числі і перед зазначеним банком, а так як останній ліквідований, зобовязання припинено. Здійснюючи правове обґрунтування посилається на ст.41 Конституції України, ст.16, 321, 391, 609 Цивільного кодексу України.
Ухвалою суду від 19.12.2016 порушено провадження у справі.
Копію вказаної ухвали було надіслано Національному банку України рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення, яку було отримано ним 16.01.2017, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.
Ухвалою суду від 07.02.2017 було повторно відкладено розгляд справи на 27.02.2017, визнано явку відповідача та третьої особи обов'язковою та повторно зобов'язано Національний банк України надати суду письмові пояснення з документальним обґрунтуванням щодо суті позовних вимог та витребувано необхідні документи.
Копії вказаної ухвали надіслані учасникам процесу, у тому числі третій особі, яка була отримана нею 16.02.2017, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.
Однак третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, вдруге не забезпечила явку свого повноважного представника у судове засідання 27.02.2017, та не повідомила суд про причини неявки, письмову позицію щодо суті позовних вимог, а також витребувані судом документи не надала без будь-яких обґрунтувань та пояснень.
Відповідно до статті 124 Конституції України, частини першої статті 4-5 та статті 115 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, в тому числі ухвали суду, є обовязковими до виконання на всій території України. Невиконання вимог, зокрема ухвал господарських судів, тягне відповідальність, встановлену Господарським процесуальним кодексом України та іншими законами України.
Згідно з частиною третьою статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.
При цьому за вимогами частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, кожний має право на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.
За приписами пункту 3.14 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» нез'явлення представників учасників судового процесу в судові засідання без поважних причин та без повідомлення причин, якщо їх явку судом визнано обов'язковою, може розцінюватися судом як зловживання процесуальними правами.
Під затягуванням судового процесу розуміються дії або бездіяльність учасника судового процесу, спрямовані, зокрема на неможливість прийняття судом рішення в даному судовому засіданні; створення інших перешкод у вирішенні спору по суті з метою недосягнення результатів такого вирішення протягом установлених законом процесуальних строків.
Пунктом 3.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» встановлено, що неподання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншим учасником судового процесу доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу, має розцінюватися господарським судом як зловживання процесуальними правами.
Таким чином, невиконання Національним банком України вимог ухвал господарського суду Харківської області від 10.01.2017 та від 07.02.2017 щодо надання документів, необхідних для всебічного та об'єктивного розгляду справи, при наявності достатнього часу для їх подання, неявка представника третьої особи в судове засідання 27.07.2017 без повідомлення причин неможливості участі в судовому засіданні господарського суду Харківської області, свідчать про недобросовісне користування Національним банком України процесуальними правами, наданими сторонам Господарським процесуальним кодексом України та свідчить про затягування судового процесу і є проявом неповаги до суду.
Відповідно до статті 90 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу.
Окрема ухвала надсилається відповідним підприємствам, установам, організаціям, державним та іншим органам, посадовим особам, які несуть відповідальність за ухилення від виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі.
З огляду на вказані вище порушення, суд дійшов висновку про недобросовісне користування Національним банком України своїми процесуальними правами, яке виражене у неодноразовій неявці його представників у судові засідання, невиконанні вимог ухвал суду та ненаданні витребуваних документів, що спричиняє затягування судового процесу, що, в свою чергу, є підставою для прийняття окремої ухвали.
Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 86, 90 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Окрему ухвалу надіслати Національному банку України.
2. Повідомити Національний банк України про вказані недоліки в роботі для вжиття відповідних організаційно правових заходів.
3. Про прийняті заходи повідомити господарський суд Харківської області у місячний строк.
Суддя ОСОБА_3