ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року Справа № 13/5005/17189/2011
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя: судді:Алєєва І.В. (доповідач), Коробенко Г.П., Мачульський Г.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
на постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.11.2016
за заявоюФізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2014
у справі№13/5005/17189/2011 Господарського суду Дніпропетровської області
за позовомПрокурора Жовтневого району м.Кривого Рогу в інтересах держави в особі Криворізької міської ради
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
простягнення 15 463,94 грн.,
за участю представників сторін:
від прокуратури:не з'явився;
від позивача:ОСОБА_5, дов. №7/26-1265 від 29.12.2016;
від відповідача:Лісовий Д.О., дов. №3273 від 08.07.2016
В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2016, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.11.2016 у справі №13/5005/17189/2011, заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2014 у справі №13/5005/17189/2011 залишено без задоволення. Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2014 у справі №13/5005/17189/2011 залишено без змін.

Відповідач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_4, з вищезазначеними судовими актами не погодився та звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою разом з клопотанням про відновлення пропущеного процесуального строку на її подання, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи підстави звернення до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, скаржник посилається на порушення господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 31.01.2017 задоволено клопотання відповідача про поновлення строку на подання касаційної скарги, відновлено строк на її подання, зазначена касаційна скарга прийнята до провадження та призначена до розгляду.

Ухвалою від 07.02.2017 Вищий господарський суд України задовольнив клопотання скаржника про продовження строку розгляду касаційної скарги по даній справі, продовжив строк її розгляду на п'ятнадцять днів та відклав розгляд касаційної скарги.

Заявлене відповідачем клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення адміністративної справи №212/2276/16-а, що розглядається у Жовтневому районному суді міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, судовою колегією касаційної інстанції відхиляється з огляду на те, що під час перегляду рішення, ухвали, постанови суду за нововиявленими обставинами не застосовуються норми ст. 79 ГПК України, якими врегульовані підстави для зупинення провадження у справі.

У письмовому відзиві на касаційну скаргу позивач просив оскаржувані судові акти залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

В призначеному судовому засіданні касаційної інстанції 28.02.2017 представник відповідача підтримав вимоги касаційної скарги, представник позивача - заперечував проти її задоволення.

Перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм процесуального та матеріального права, проаналізувавши доводи з цього приводу, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Виходячи із системного аналізу положень розділу XIII ГПК України нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для правильного вирішення даної конкретної справи. За умови, коли нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акта, то вона обов'язково вплинула б на його остаточні висновки; юридичний факт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу.

Отже для того, щоб дійти висновку про наявність/відсутність нововиявлених обставин, місцевий господарський суд повинен був, насамперед, ретельно проаналізувати обставини справи та докази, на яких вони ґрунтувались і стали підставою для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог та співставити їх із заявленою Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 нововиявленою обставиною, надавши юридичну оцінку наданих у підтвердження її доказам, виходячи зі змісту положень п. 1 ч. 2 ст. 112 ГПК України, відповідно до яких господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами при наявності двох умов: істотність нововиявлених обставин для вирішення спору та виявлення їх після прийняття рішення зі спору. Маючи на увазі, що за своєю правовою природою нововиявлені обставини є фактичними даними, які в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу рішення. До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відмовляючи у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2014 у справі №13/5005/17189/2011, місцевий господарський суд вищезазначеного не врахував та обмежився лише посиланням на відсутність доказів того, що обставина, на яку заявник посилається як на нововиявлену (відсутність витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки), не могла бути йому відома на час розгляду справи. Тобто, твердження заявника та його висновки про те, що вищевказані обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення є нововиявленими, господарським судом першої інстанції мотивовано не спростовані в розумінні статей 32-34, 43, 82, 84, 112 ГПК України.

Залишаючи без змін оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду, апеляційна інстанція виходила з того, що не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались господарським судом у процесі розгляду справи.

Проте, поза увагою апеляційного господарського суду залишились те, що обставина на яку посилається скаржник як на нововиявлену (відсутність витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки) не оцінювалась господарськими судами під час вирішення справи по суті.

Згідно зі ст. ст. 42, 43 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог ст. 42 ГПК України щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно положень ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Беручи до уваги вищевикладене, судова колегія касаційної інстанції дійшла висновку, що апеляційний господарський суд не в повному обсязі перевірив законність і обґрунтованість ухвали місцевого господарського суду, що стосується розгляду заяви про перегляд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2014 у справі №13/5005/17189/2011 за нововиявленими обставинами, що мало наслідком двозначні висновки в мотивувальній частині постанови.

Як встановлено ст. 1115 ГПК України, у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням.

В силу приписів ст. 1117 ГПК України, касаційна інстанція не має права сама встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові місцевого чи апеляційного господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 11110 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Пунктом 3 ч. 1 ст. 1119 ГПК України визначено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допущені тільки цим судом.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними фактичні обставини, що не були встановлені апеляційною інстанцією, постанова у даній справі підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до апеляційної інстанції для перевірки законності і обґрунтованості ухвали місцевого господарського суду, що стосується розгляду заяви про перегляд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2014 у справі №13/5005/17189/2011 за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - частково задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.11.2016 у справі №13/5005/17189/2011 - скасувати.

Справу №13/5005/17189/2011 передати на розгляд до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Головуючий суддя (доповідач) І.В. Алєєва
Суддя Г.П. Коробенко
Суддя Г.М. Мачульський