ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року Справа № 5023/1669/11

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Куровського С.В. - головуючого,

Катеринчук Л.Й.,Ткаченко Н.Г.,

за участю представників: не з'явилися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс"

на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 30.05.2016

у справі № 5023/1669/11 господарського суду Харківської області

за заявою Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Холдінг"

про визнання банкрутом,

встановив:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.03.2011 у справі №5023/1669/11 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Авто-Холдинг" за заявою боржника на підставі ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом ".

Постановою господарського суду Харківської області від 20.05.2014 (суддя Кононова О.В.) (з урахуванням ухвали господарського суду Харківської області від 28.05.2014р. про виправлення описки) визнано ТОВ "Авто-Холдінг" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру." Призначено ліквідатором ТОВ "Авто-Холдінг" арбітражного керуючого Шевцова С. О.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 30.05.2016 (колегія суддів у складі: Білоусова Я.О., Гребенюк Н.В., Тарасова І.В.) постанову господарського суду Харківської області від 20.05.2014р. у справі №5023/1669/11 скасовано. Справу направлено на розгляд до господарського суду Харківської області.

В касаційній скарзі кредитор ТОВ "Кредо Солюшнс" (ухвалою від 07.07.2016 замінено кредитора ПАТ "Альфа Банк" на нового кредитора ТОВ "Кредо Солюшнс") просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 30.05.2016 та залишити в силі постанову господарського суду Харківської області від 20.05.2014. В обґрунтування посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме ст.ст. 8, 9, 13, 16, 22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 43 ГПК України, оскільки зауваження апеляційного суду щодо неповноти виконання розпорядником майна роботи щодо встановлення неплатоспроможності боржника, а саме щодо встановлення майна боржника, інвентаризації майна тощо, є безпідставними з огляду на те, що ці функції відповідно до закону має виконувати ліквідатор в ліквідаційній процедурі.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4-1 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі Закон про банкрутство).

За частиною 1 ст. 2 Закону про банкрутство провадження у справі про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

За приписами пункту 1-1 Розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", викладеного у новій редакції згідно з Законом України від 22.12.2011р. N 4212-VI, який набрав чинності 19.01.2013, положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду Харківської області від 12.03.2011 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Авто-Холдінг".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.09.2011 затверджено реєстр вимог кредиторів боржника в кількості 2 заяв з загальною сумою грошових вимог 969005607,62 грн.

04.10.2011 було проведено збори кредиторів, на яких було розглянуто питання щодо визначення кількісного складу комітету кредиторів, виборів членів комітету кредиторів, визначення повноважень комітету кредиторів, визначення дати проведення засідання комітету кредиторів. Одностайно було прийнято рішення про визначення кількісного складу комітету кредиторів в кількості 2 особи у складі: ПАТ "УкрСиббанк", Публічного акціонерного товариства "Альфа - Банк".

На засіданні комітету кредиторів, яке відбулось 28.02.2012, на якому були присутні представник ПАТ "Альфа - Банк" та розпорядник майна, було прийнято рішення звернутися до господарського суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Дане рішення комітету кредиторів оформлено протоколом зборів комітету кредиторів ТОВ "Авто - Холдінг" від 28.02.2012.

Постановою господарського суду Харківської області від 28.02.2012, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 07.05.2012, ТОВ "Авто-Холдінг" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором боржника Шевцова С. О.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.07.2012 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 07.05.2012 та постанову господарського суду Харківської області від 28.02.2012 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Харківської області. Постанова мотивована тим, що приймаючи постанову про визнання боржника банкрутом суди попередніх інстанцій належним чином не було перевірили майновий стан боржника, а також чи забезпечені заставою кредиторські вимоги ініціюючого кредитора, оскільки відповідно до вимог Закону, кредиторські вимоги, що забезпечені заставою не можуть бути підставою для порушення провадження по справі про банкрутство.

В подальшому, постановою господарського суду Харківської області від 16.01.2013, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.03.2013 визнано ТОВ "Авто-Холдінг" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором боржника Шевцова С.О.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.05.2013 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18.03.2013 та постанову господарського суду Харківської області від 16.01.2013 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Харківської області на стадію розпорядження майном.

При цьому, суд касаційної інстанції виходив з того, що всупереч вимогам ст.111-12 ГПК України, судами попередніх інстанцій належним чином не були виконані вказівки, викладені в постанові Вищого господарського суду України від 17.07.2012, зокрема, не перевірені доводи кредитора ПАТ "УкрСиббанк" стосовно того, що ТОВ "Авто-Холдінг" є підприємством, основною діяльністю якого є торгівля автотранспортними засобами, і що боржником протягом 2009-2011 років здійснювалася підприємницька діяльність, зокрема, здійснювалося митне оформлення автотранспортних засобів для подальшої їх реалізації в України з метою отримання прибутку і визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури відносно нього є передчасним.

19.03.2013 ліквідатором було надано баланс боржника станом на 31.12.2013, звіт про фінансові результати за 2013 рік та інші документи.

За результатами нового розгляду справи, постановою господарського суду Харківської області від 20.05.2014 ТОВ "Авто-Холдінг" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором ТОВ "Авто-Холдінг" арбітражного керуючого Шевцова С.О.

Місцевий господарський суд, повторно приймаючи постанову про визнання боржника банкрутом, виходив з того, що боржник неспроможний відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури, оскільки за час, що пройшов з моменту порушення провадження по справі і введення мораторію, фінансовий стан підприємства не поліпшується, що заяв від інвесторів та пропозицій щодо укладання мирової угоди ані від боржника, ані від кредиторів не надходило.

При цьому, виконавши вказівки Вищого господарського суду України встановив, що вимоги ініціюючого кредитора не забезпечені заставою майна ТОВ "Авто-Холдінг", оскільки останній був лише поручителем ТОВ "Кременчуцький Автоскладальний завод" за виконання ним зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії № 106-МВ/08 від 26.12.2008.

Відповідно до приписів абз. 4 ст. 1 Закону суб'єкт господарської діяльності може бути визнаний банкрутом тільки в разі встановлення господарським судом його неспроможності відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Отже, визнаючи боржника банкрутом, суд має встановити його неоплатність, тобто недостатність майна для задоволення вимог кредиторів.

У зв'язку з чим суд в обов'язковому порядку повинен з'ясувати та співставити дані як активу, так і пасиву боржника.

Розмір пасиву боржника підлягає визначенню відповідно до затвердженого судом реєстру вимог кредиторів.

Якщо встановлення пасиву боржника відбувається на попередньому засіданні суду, то остаточна правова оцінка активу і пасиву боржника та можливість відновлення платоспроможності боржника надається в підсумковому засіданні суду в процедурі розпорядження майном боржника.

Частина 8 ст. 13 Закону покладає на розпорядника майна обов'язок здійснення аналізу фінансової та господарської діяльності боржника та надання господарському суду і комітету кредиторів звіту про свою діяльність, відомостей про фінансове становище боржника.

Отже, відомості про актив боржника на час визнання боржника банкрутом мають міститися у звіті арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією) про фінансово - майновий стан боржника, що повинен бути наданий комітету кредиторів та на основі якого комітет кредиторів вирішує питання про введення наступної судової процедури.

За змістом ч.8 ст.16 Закону до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення про звернення до господарського суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Згідно з частиною 4 ст. 205 Господарського кодексу України, у разі неспроможності суб'єкта господарювання через недостатність його майна задовольнити вимоги кредиторів він може бути оголошений за рішенням суду банкрутом. Умови, порядок та наслідки оголошення суб'єктів господарювання банкрутами встановлюються цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у випадках передбачених цим Законом, господарський суд приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру.

Частиною 1 ст. 33 та частиною 2 ст. 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Апеляційний господарський суд, переглянувши справу в апеляційному порядку відповідно до положень ст.ст. 99-101 ГПК україни, не погодився з висновком суду першої інстанції, скасував постанову суду першої інстанції, зазначивши про передчасність визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури з огляду на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження факту неоплатності боржника на виконання вимог ст. 205 ГК України та ст. 1 Закону про банкрутство.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в матеріалах справи наявна інформація щодо розрахункових рахунків боржника та грошових коштів на них у 2012 році лише у ПАТ "ВТБ Банк", докази звернення до ДПІ та інших банківських установ щодо наявності/відсутності відкритих рахунків у банківських установах станом на час прийняття оскаржуваної постанови в матеріалах справи відсутні.

Перевіривши обставини здійснення боржником основної діяльності (торгівля транспортними засобами), суд апеляційної інстанції встановив, що у період з 01.06.2010 по 31.12.2010 підприємством ТОВ "Авто-Холдінг" в Харківській обласній митниці було здійснене митне оформлення 83 вантажних митних декларацій, в яких зазначене підприємство вказане лише у графі 14 "Декларант/представник".

Листом від 06.08.2013 №10/01-16/1720-ПІ Харківська обласна митниця повідомила, що суб'єкт зовнішньоекономічної діяльності, який здійснював операції по вказаним митним деклараціям, повідомив про прийняття рішення не надавати згоди на надання інформації та документів, що стосуються цього суб'єкта. Розпорядник майна, правом звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів в процесі реалізації процедури розпорядження майном не скористався.

Розпорядником майна був здійснений аналіз фінансово-господарського стану боржника на предмет виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства від 20.01.2014, за результатом якого встановлено, що рівень ліквідності дуже низький. Баланс підприємства неліквідний як станом на 31.03.2011, так і на 31.12.2011, а також на 31.12.2013, оскільки TOB "Авто-Холдінг" фактично з березня 2011 року не здійснює діяльності. Показники фінансової стійкості та ліквідності значно менші за нормативне значення. Підприємство неплатоспроможне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до аналізу фінансово-господарського стану боржника не додано документів, на підставі яких ліквідатором було здійснено зазначений аналіз. Також відсутня інвентаризація майна боржника.

Таким чином, встановлені судом апеляційної інстанції недоліки звіту ліквідатора боржника щодо неповних відомостей про наявне майно боржника, за відсутності відомостей щодо наявності/відсутності майна боржника, зокрема, з БТІ, Харківської обласної митниці, компетентних органів державних земельних ресурсів, Управління ДАІ ГУМВС в Харківській області, ДПІ щодо відкритих рахунків боржником, інвентаризації майна боржника, свідчать що боржника було визнано банкрутом без належного дослідження обставин, що підтверджують факт його неоплатності, тобто недостатності майна для задоволення вимог кредиторів.

Викладене свідчить про неповний та необ'єктивний розгляд справи судом першої інстанції, оскільки в порушення вимог ст. ст. 32 - 34, 43 ГПК України господарський суд першої інстанції не з'ясував належним чином дійсні обставини справи, не надав правової оцінки наявним у справі доказам, що вплинуло на їх юридичну оцінку, а відповідно і правильність застосування норм матеріального права, передбачених, зокрема ст. ст. 1, 22 Закону про банкрутство. За таких обставин, висновок суду апеляційної інстанції про скасування постанови господарського суду Харківської області від 20.05.2014 є законним та обґрунтованим.

Відтак, твердження касаційних скарг про помилковість висновків апеляційного суду, порушення норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження при розгляді справи у касаційному провадженні.

У відповідності до ст. 111-7 ГПК України перегляд у касаційному порядку судового рішення здійснюється касаційною інстанцією на підставі встановлених фактичних обставин справи, зі здійсненням перевірки застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального і процесуального права.

Інші доводи касаційних скарг колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони зводяться до переоцінки доказів, що у відповідності до ст.111-7 ГПК України виходить за межі компетенції суду касаційної інстанції.

З огляду на встановлене апеляційним судом та враховуючи визначені ст.111-7 ГПК України межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованості висновків суду апеляційної інстанції, правові підстави для скасування постанови Харківського апеляційного господарського суду від 30.05.2016 відсутні.

Керуючись статтями 111-7, 111-9 , 111-11 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс" залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 30.05.2016 по справі №5023/1669/11 залишити без змін.

Головуючий Куровський С.В.

Судді Катеринчук Л.Й.

Ткаченко Н.Г.