У х в а л а

2 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у господарських справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Жайворонок Т.Є.,
суддів:Берднік І.С., Ємця А.А.,-
розглянувши заяву фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 8 квітня 2016 року, постанови Львівського апеляційного господарського суду від 12 вересня 2016 року та постанови Вищого господарського суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 909/121/16 за позовом приватного підприємства «Аквілія» (далі - ПП «Аквілія») до ФОП ОСОБА_4 про стягнення 144 000,00 грн,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 8 квітня 2016 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12 вересня 2016 року та постановою Вищого господарського суду України від 16 листопада 2016 року, позовні вимоги ПП «Аквілія» про стягнення 144 000,00 грн задоволено. Стягнуто з ФОП ОСОБА_4 на користь ПП «Аквілія» кошти в сумі 144 000,00 грн та судовий збір в розмірі 2 160,00 грн.

У лютому 2017 року до Верховного Суду України надійшла заява ФОП ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 8 квітня 2016 року, постанови Львівського апеляційного господарського суду від 12 вересня 2016 року та постанови Вищого господарського суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 909/121/16 з підстав, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 11116 Господарського процесуального кодексу України.

Як доказ неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, до заяви додано копії постанов Вищого господарського суду України від 17 вересня 2009 року у справі № 42/104-08, від 22 грудня 2011 року у справі № 5013/1170/11, від 14 травня 2012 року у справі № 18/3316/11, від 16 вересня 2015 року у справі № 910/4058/15-г, в яких, на думку заявника, по-іншому застосовано одні й ті самі норми матеріального права.

Як доказ невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, до заяви додано копії постанов Верховного Суду України від 13 травня 2014 року у справі № 3-14гс14, від 19 листопада 2014 року у справі № 6-160цс14, від 1 липня 2015 року у справі № 6-331цс15.

Обговоривши доводи заяви та дослідивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що подана заява є необґрунтованою, її доводи не підтверджуються доданими до неї матеріалами.

Відповідно до ст. 11121 Господарського процесуального кодексу України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, ст.ст. 11116 , 11117 , 11121 Господарського процесуального кодексу України,

у х в а л и л а :

Відмовити у допуску справи № 909/121/16 до провадження Верховного Суду України.

Надіслати копію ухвали разом із копією заяви особам, які беруть участь у справі.

Ухвала є остаточною.

Головуючий Т.Є. Жайворонок
Судді: І.С. Берднік

А.А. Ємець