ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2017 р. Справа № 922/345/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І., суддя Істоміна О.А.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Харківгаз", м.Харків (вх. №424 Х/3) на ухвалу господарського суду Харківської області від 30.01.17 за заявою Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території", м.Харків про вжиття заходів щодо забезпечення позову у справі №922/345/17

за позовом Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території", м. Харків

до Публічного акціонерного товариства "Харківгаз", м. Харків

про зобов'язання відновити постачання

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2017 року - Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території", м. Харків (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просив суд зобовязати Публічне акціонерне товариство "Харківгаз", м. Харків (відповідач) відновити постачання природного газу на котельну по вул. Слобожанській, 12, м.Люботин, Харківської області, що експлуатується підприємством позивача, з посиланням на те, що 18.01.2017 р. відповідач без попереднього повідомлення позивача, відключили від газопостачання котельну по вул. Слобожанській, 12, м.Люботин, Харківської області, що експлуатується підприємством позивача для надання послуг теплопостачання населенню та бюджетним установам м. Люботин.

Одночасно з позовною заявою позивач надав суду заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, в якій просить суд заборонити Публічному акціонерному товариству "Харківгаз", м.Харків до вирішення даної справи по суті вчиняти дії по припиненню, обмеженню газопостачання усіх об'єктів Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" на території міста Люботин, Харківської області, з посиланням на те, що Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території" має особливий статус, як підприємство, яке надає житлово-комунальні послуги з теплопостачання населенню Харківської області, при цьому відключення об'єктів системи централізованого теплопостачання від газопостачання може призвести до руйнування самої системи, порушення чи зупинки безперервного процесу подачі тепла, порушення єдиного безперервного технологічного процесу виробництва транспортування теплової енергії та розподілу її споживачам, тощо.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.01.2017 року у справі №922/345/17 (суддя Шарко Л.В.) заяву Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території", м.Харків про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено частково. Заборонено Публічному акціонерному товариству "Харківгаз" до вирішення даної справи по суті вчиняти дії по припиненню, обмеженню газопостачання котельні за адресою вул. Слобожанькій, 12, м. Люботин, Харківської області, що експлуатується Харківським обласним комунальним підприємством "Дирекція розвитку інфраструктури території". Стягувачем за даною ухвалою є Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території". Боржником за даною ухвалою є Публічне акціонерне товариство "Харківгаз".

В іншій частині заяву Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території", м. Харків про вжиття заходів до забезпечення позову залишено без задоволення.

Відповідач з ухвалою господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права та неповне з'ясування обставин справи при її прийнятті, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 30.01.2017 року у справі №922/345/17.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначив, що суд першої інстанції не встановив, чи дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову про зобовязання відповідача здійснити відновлення газопостачання на котельню по вул.Слобожанській, 12 у м.Люботин, що експлуатується позивачем. Відповідач вважає, що суд першої інстанції зобороняючи припинення газопостачання позивачу порушує норми діючого законодавства, при цьому приймаючи зазначену ухвалу суд не дослідив чи є обгрунтованими доводи позивача, чи існує необхідність вжиття відповідних заходів.

Позивач вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, прийнятою відповідно до норм чинного законодавства, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що прийняті заходи забезпечення позову шляхом заборони Публічному акціонерному товариству Харківгаз до вирішення справи по суті вчиняти дії по припиненню, обмеженню газопостачання на котельні по вул. Слобожанській, 12 у м.Люботин Харківської області, є пропорційними щодо тих наслідків, які може викликати їх невжиття, та такими, що дозволяють досягти збалансованості інтересів сторін спору, оскільки, припинення/обмеження газопостачання на зазначеній котельні не тільки порушить права та інтереси усіх споживачів теплової енергії м. Люботин, але й призведе до загрози життю та здоров'ю споживачів відповідних послуг, пошкодженню майна, відсутності тепла на особливо важливих об'єктах (таких як лікарні, школи та дошкільні заклади, тощо), порушує єдиний безперервний технологічний процес виробництва, транспортування теплової енергії та розподілу її споживачам і може призвести до руйнування внутрішньо будинкових мереж та мереж теплопостачання, а також може призвести до надзвичайних ситуацій техногенного характеру.

Судова колегія, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали встановила, що позивач в заяві про забезпечення позову просив вжити заходи до забезпечення позовних вимог шляхом заборони Публічному акціонерному товариству "Харківгаз", м. Харків до вирішення даної справи по суті вчиняти дії по припиненню, обмеженню газопостачання усіх об'єктів Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" на території міста Люботин, Харківської області, з посиланням на те, що Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території" має особливий статус, як підприємство, яке надає житлово-комунальні послуги з теплопостачання населенню Харківської області, при цьому відключення об'єктів системи централізованого теплопостачання від газопостачання може призвести до руйнування самої системи, порушення чи зупинки безперервного процесу подачі тепла, порушення єдиного безперервного технологічного процесу виробництва транспортування теплової енергії та розподілу її споживачам, тощо.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з частиною 1 статті 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Господарський суд має право на підставі матеріалів справи та фактичних обставин обрати ті заходи забезпечення, які, на його переконання, необхідні для забезпечення позову.

Колегія суддів апеляційної інстанції визначає, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Крім того, забезпечення позову по суті це певне обмеження субєктивних прав та інтересів відповідача або повязаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Приймаючи ухвалу про заборону вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти.

Вказані роз'яснення щодо практики застосування заходів до забезпечення позову викладені в постанові пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що при розгляді заяв про забезпечення позову не вирішується питання про законність або обґрунтованість позовних вимог по суті.

До предмету дослідження на цій стадії входить лише питання про те чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем, з'ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Колегія суддів вважає, що ухвалу господарського суду Харківської області від 30.01.17 у даній справі, якою вжито заходи до забезпечення позову, у повному обсязі відповідає усім вищезазначеним критеріям, а також вимогам процесуального законодавства, зокрема приписам статей 66 та 67 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Розподіл обов'язку доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин справи покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Як свідчать матеріали справи, підставою для подання позивачем позову по даній справі останнім зазначено безпідставне, на його думку, відключення від газопостачання котельні по вул. Слобожанській, 12, м. Люботин, Харківської області

Суд першої інстанції встановив, що позивач у даній справі Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території", відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, є комунальним підприємством, якому надано ліцензію № 041759 від 10.08.2012 р. на виробництво теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлювальних джерел енергії) Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Окрім цього, судом першої інстанції за наявними у справі матеріалами зясовано, що Котельня по вул. Слобожанській, 12, м. Люботин, Харківської області, експлуатується підприємством позивача для надання послуг теплопостачання населенню та бюджетним установам м. Люботин.

Суд першої інстанції, обґрунтовуючи ухвалу, якою вжито заходів до забезпечення позову, встановив, що відключення цієї котельні від газопостачання в опалювальний період може призвести до припинення теплопостачання населення та бюджетних установ м. Люботин. Крім того, припинення (обмеження) теплопостачання окремих об'єктів системи централізованого теплопостачання, до яких відноситься і котельня по вул. Слобожанській, 12, м. Люботин, Харківської області, порушує єдиний безперервний технологічний процес виробництва, транспортування теплової енергії та розподілу її споживачам та може призвести до руйнування внутрішньо будинкових мереж та мереж теплопостачання.

Позивачем наведено переконливі доводи щодо наявності обставин, які у відповідності до статті 66 Господарського процесуального кодексу України є підставами для вжиття заходів забезпечення позову у даній господарській справі, оскільки вжиття таких заходів є гарантією захисту прав та інтересів Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території", а скасування заходів по забезпеченню позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії зробить неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

Суд першої інстанції правомірно встановив, що заходи забезпечення позову шляхом заборони Публічному акціонерному товариству "Харківгаз", м.Харків до вирішення даної справи по суті вчиняти дії по припиненню, обмеженню газопостачання котельні по вул. Слобожанській, 12, м. Люботин, Харківської області, є пропорційними щодо тих наслідків, які може викликати їх невжиття, та такими, що дозволяють досягти збалансованості інтересів сторін даного спору, оскільки, припинення/обмеження газопостачання зазначеної котельні може призвести до надзвичайних ситуацій техногенного характеру, та завдати непоправної шкоди мешканцям міста Люботин.

Вказані висновки повністю відповідають положенням частини першої статті 20 Господарського кодексу України, якими передбачено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів.

Враховуючи всі вищезазначені обставини, повязані із підставами подання заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції скориставшись наданим йому правом, дійшов законного та обґрунтованого висновку, що з метою недопущення негативних наслідків, заява позивача підлягає частковому задоволенню, в звязку з чим на час розгляду справи та до вирішення її по суті слід вжити заходів до забезпечення позову шляхом тимчасової заборони відповідачу вчиняти дії по припиненню, обмеженню газопостачання котельні по вул. Слобожанській, 12, м. Люботин, Харківської області, пропорційними щодо тих наслідків, які може викликати їх невжиття, та такими, що дозволяють досягти збалансованості інтересів сторін даного спору, оскільки, припинення/обмеження газопостачання зазначеної котельні може призвести до надзвичайних ситуацій техногенного характеру, та завдати непоправної шкоди мешканцям міста Люботин. Зазначене не призведе до втручання у звичайну діяльність учасників судового процесу, а лише запровадить тимчасові обмеження, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог, адже у разі невжиття цих заходів виконання рішення суду буде утруднено.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити, що вжиття заходів до забезпечення позову у даній справі здійснюється в межах предмета позову та не призведе до фактичної неможливості здійснювати відповідачем господарську діяльність, а також не порушує будь-яких прав та інтересів осіб, що не є учасниками даного судового розгляду.

Колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що в іншій частині заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки решта викладених в ній вимог виходить за межі заявлених позовних вимог у даній справі, та не стосуються зазначеного у ній предмета спору.

Заявником апеляційної скарги не наведено жодних обставин, які б свідчили про порушення його прав вжиттям оскаржуваною ухвалою заходів до забезпечення позову, як тимчасова заборона відповідачу вчиняти дії по припиненню, обмеженню газопостачання котельні по вул. Слобожанській, 12, м. Люботин, Харківської області, до вирішення даної справи по суті, а також не підтверджено, що вжиті судом заходи до забезпечення позову перешкоджають його господарській діяльності. Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що викладені в апеляційній скарзі доводи стосуються вирішення даного спору по суті, проте, у даному випадку судом апеляційної інстанції розглядається доцільність застосування заходів до забезпечення позову.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно застосував приписи ст. ст. 66, 67 ГПК України, оскільки заява про забезпечення позову є обґрунтованою та доведеною конкретними доказами, а невжиття таких заходів може в майбутньому утруднити виконання рішення господарського суду.

Таким чином, висновки викладені в ухвалі господарського суду, відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи, а мотиви відповідача не можуть бути підставою для її скасування, керуючись ст.ст. 66, 67, 101-106 ГПК України колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 30.01.17 у справі №922/345/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції: Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 23.02.17

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Пушай В.І.

Суддя Істоміна О.А.