РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2017Справа №910/21892/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"
до Житлово-будівельного кооперативу "Юність-2"
про стягнення заборгованості 38 294, 53 грн.
Суддя Підченко Ю.О.
Представники сторін:
від позивача:Березова І.Г. - представник за довіреністю; Шевченко О.М. - представник за довіреністю;
від відповідача:Басараб Н.В. - адвокат; Біленко Н.А. - голова правління; Овчіннікова Т.М. - представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Публічне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" (далі - позивач, ПАТ "АК "Київводоканал") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Житлово-будівельного кооперативу "Юність-2" (далі - відповідач, ЖБК "Юність-2") про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі в розмірі 25 816, 18 грн., інфляційних втрат у розмірі 2 284, 94 грн., трьох процентів річних у розмірі 349, 06 грн. та пені у розмірі 7 262, 74 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач виконує покладені на нього договором та чинним законодавством обов'язки сумлінно та належним чином, надаючи відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення цілодобово, натомість, відповідач не належно виконує покладені на нього обов'язки стосовно повної, своєчасної та систематичної оплати отриманих ним послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2016 р. порушено провадження у справі (Суддя Андреїшина І.О.), розгляд справи призначено на 11.01.2017 р.

Розпорядженням В.о. керівника апарату Господарського суду міста Києва № 04-23/2685 від 23.12.2016 року призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/21892/16 у зв'язку із лікарняним Судді Андреїшиної І.О.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 23.12.2016 року, справу № 910/21892/16 передано на розгляд судді Підченку Ю.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2016 року справу № 910/21892/16 прийнято до провадження суддею Підченко Ю.О. та призначено до розгляду на 17.02.2017 року.

У судовому засіданні 17.02.2017 року представник позивача наполягали на задоволенні позову та через загальний відділ діловодства суду надали додаткові документи з метою долучення до матеріалів справи, зокрема:

- копії банківських виписок за періоди з 01.07.2014 по 20.01.2017 року;

- реєстри платіжних документів, що надсилалися ЖБК "Юність-2".

Представники відповідача під час судового процесу 17.02.2017 року проти заявленого позову заперечували, посилаючись, у тому числі і на доводи, викладені у письмовому відзиві на позовну заяву про стягнення грошових коштів.

З метою усунення суперечностей у доводах та доказах сторін, у судовому засіданні згідно вимог ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 22.02.2017 року.

Представники позивача у судовому засіданні 22.02.2017 року наполягали на задоволенні позовних вимог та усно просили суд про припинення провадження у справі в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 16 555, 91 грн.

Представники відповідача проти позову заперечували, надали усні пояснення по справі та акт звіряння розрахунків з протоколом розбіжностей за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення між ПАТ "АК "Київводоканал" та ЖБК "Юність-2".

Суд дійшов висновку, що наданих доказів достатньо для вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 22.02.2017 р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

26.08.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" (далі - постачальник) та Житлово-будівельним кооперативом "Юність-2" (далі - абонент) укладено договір № 12506/4-09 на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та приймання від нього стічних вод у систему каналізації м. Києва за адресами об'єктів водоспоживання, зазначеними у дислокації об'єктів водоспоживання та водовідведення (яке є невід'ємною частиною договору) та на підставі пред'явлених абонентом умов (дозволу) на скид стічних вод у систему каналізації м. Києва (надалі - Умови), а абонент зобов'язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах договору та дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування, системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року № 190 (в подальшому - Правила користування), Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затвердженими наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 року за № 37, зареєстрованими у Міністерстві юстиції 26.04.2002 за № 403/6691 (в подальшому - Правила приймання), Правилами приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва, затверджених Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради від 12.10.2011 року за № 1879, зареєстрованими в головному управлінні юстиції у м. Києві 17.10.2011 року за № 44/903 (в подальшому - місцеві правила приймання), а також дотримуватися норм, визначених іншими нормативними вимогами, що регулюють правовідносини, які виникають за договором.

Відповідно до п. 1.2. Договору за ним встановлюється цілодобовий режим водопостачання та приймання стоків.

Згідно з п. 2.1. Договору облік поставленої води та кількість прийнятих стоків здійснюється за показами засобу обліку, зареєстрованого у Постачальника, окрім випадків, передбачених Правилами користування. У випадку наявності у абонента декількох об'єктів водоспоживання, облік спожитої ним води здійснюється з урахуванням показів та засобів обліку, зареєстрованим за абонентом. Обсяг наданої води для поливу визначається за показами засобів обліку. В разі технічної неможливості встановлення засобу обліку, кількість поставленої для поливу води може визначатися за узгодженим з постачальником розрахунком на підставі наданих абонентом офіційних документів, якими визначена площа поливу (пп.2.1.1).

Зняття показів засобу обліку здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника у присутності представника абонента у строки згідно з графіком обслуговування постачальника. Для абонента з стабільним об'ємом водоспоживання (до 30 м. куб. із незначним коливанням) зняття показів засобу обліку може здійснюватися постачальником поквартально, при цьому останній направляє абоненту щомісячно розрахункові документи на оплату наданих послуг, виходячи із середньодобового споживання води. Покази засобу обліку за відповідний період можуть бути прийняті до розрахунків постачальником від абонента в письмовому вигляді. В разі, якщо абонент не забезпечить присутності свого представника для зняття показів, дані, що зняті постачальником, є підставою для виставлення розрахункових документів на оплату наданих послуг (пп.2.1.2).

Кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за показами засобів обліку або кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно з показами засобів обліку та/або іншими способами визначення об'ємів стоків у відповідності до Правил користування.(пп.2.1.4).

Пунктом 2.2.1 Договору передбачено, що Постачальник щомісячно направляє до банківської установи Абонента платіжні документи (в електронному вигляді - дебетові повідомлення або у паперовому вигляді вимоги-доручення тощо) для оплати за надані послуги з постачання питної води та приймання від нього стічних вод у систему каналізації м. Києва відповідно до встановлених тарифів.

У розрахункових документах зазначаються вартість та кількість наданих послуг за відповідний період, а також розмір діючих тарифів. Оплата вартості послуг здійснюється абонентом щомісячно у безготівковій формі у п'ятиденний строк з дня направлення Постачальником розрахункового документу до банківської установи Абонента. За згодою постачальника оплата може здійснюватися іншими способами, що не суперечать чинному законодавству України. В разі утворення боргу, оплата за надані послуги, що надходить від Абонента, незалежно від зазначеного у платіжному документі призначення платежу, першочергово зараховується Постачальником в погашення боргу. (п.п.2.2.2 Договору)

В разі неотримання від Постачальника поточного щомісячного розрахункового документу, Абонент здійснює оплату вартості наданих йому послуг, не пізніше 5-го числа наступного місяця, платіжним дорученням, виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості наданих йому послуг. (п. 2.2.3 Договору).

Відповідно до п.2.2.5 Договору у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг, зазначених у розрахунковому документі, Абонент зобов'язаний у десятиденний термін з дня направлення Постачальником платіжного документу до банківської установи Абонента, письмово повідомити про це Постачальника та у цей же термін направити представника з обґрунтовуючими документами для проведення звіряння та підписання акту. В іншому випадку відмова Абонента оплатити платіжний документ Постачальника вважатиметься безпідставною.

Цей Договір укладається строком на один рік і набуває чинності з моменту його підписання сторонами (п.7.1 Договору).

Як стверджує позивач у позовній заяві, абонент про незгоду щодо кількості або вартості отриманих з 01.07.2014 року по 30.09.2014 року послуг не повідомляв, свого представника з обґрунтовуючими документами для проведення звірки розрахунків та підписання акту не направляв.

На підтвердження своїх доводів позивач долучив до позовної заяви акти про зняття показань з приладів обліку, погодженими та підписаними відповідачем, які є первинними документами й підтверджують факт надання послуг та їх об'єми; дебетово-інформаційні повідомлення та/або їх реєстри, що підтверджують виставлення рахунків до банківської установи відповідача.

Таким чином, спір у справі, відповідно до доводів позивача, виник у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором в частині повної, своєчасної та систематичної оплати послуг.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору № 12506/4-09 на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі між сторонами згідно пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положенням ч. 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Статтею 1 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" передбачено, що централізоване питне водопостачання - це господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об'єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов'язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води. Централізоване водовідведення - господарська діяльність із відведення та очищення комунальних та інших стічних вод за допомогою комплексу об'єктів, споруд, колекторів, трубопроводів, пов'язаних єдиним технологічним процесом.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" законодавство у сфері питної води та питного водопостачання складається з Водного кодексу України, Кодексу України про надра, законів України "Про охорону навколишнього природного середовища", "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у цій сфері.

Згідно зі ст. 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статтею 22 вказаного Закону передбачено, що споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008 року затверджені Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України. Пунктом 1.1 передбачено, що Правила визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України. Ці Правила є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб-підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Відповідно до пункту 2.1 Правил договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України "Про питну воду та питне водопостачання" та "Про житлово-комунальні послуги", яким, згідно пунктом 2.2 Правил № 190, визначаються істотні умови договору між виробником та споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення.

Пунктом 1.4 Правил встановлено, що приймання стічних вод від підприємств, установ, організацій до системи централізованого водовідведення здійснюється відповідно до Правил № 37, а також місцевих правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту.

Розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку. Розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються усіма споживачами щомісячно відповідно до умов договору (п. 3.1, 3.7 Правил).

Відповідно до п. 3.13 Правил суб'єкти господарювання, у яких теплові пункти (котельні) перебувають на балансі або яким вони передані в управління, повне господарське відання, користування, концесію, здійснюють розрахунки з виробником на основі укладених договорів за весь обсяг питної води, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання та інші потреби, а також розраховуються за власний обсяг водовідведення. Обсяг питної води, поданої до теплових пунктів (котелень), фіксується засобами обліку, які встановлені на межі балансової належності. Обсяг гарячого водопостачання, переданий споживачам виконавцем послуг з постачання гарячої води, ураховується в загальному обсязі стічних вод споживачів і оплачується ним за договором з виробником на підставі показів засобів обліку або в порядку, обумовленому договором.

Згідно з пунктом 1.2 Правил № 37 останні поширюються на комунальні підприємства водопровідно-каналізаційного господарства міст і селищ України та інші підприємства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації, та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів.

Пунктом 1.4 Правил № 37 передбачено, що: абонент водоканалу - це юридична особа, яка уклала договір з Водоканалом на надання послуг водопостачання та (або) каналізації; стічні води підприємств - це усі види стічних вод, що утворилися внаслідок їхньої діяльності після використання води в усіх системах водопостачання (господарсько-питного, технічного, гарячого водопостачання тощо), а також поверхневі та дощові води з території Підприємства (з урахуванням субабонентів).

Відповідно до пункту 2.4 Правил № 37 підприємства зобов'язані виконувати в повному обсязі вимоги цих Правил, місцевих Правил приймання та договору на послуги водовідведення, своєчасно оплачувати рахунки водоканалу за надані послуги.

Як зазначає Позивач, на виконання умов Договору № 12506/4-09 на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі у період з 01.07.2014 року по 31.09.2016 року він надав Відповідачу послуги з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі на суму 102 519, 03 грн., з яких сплачено 52 885, 23 грн., внаслідок чого утворилася заборгованість розміром 25 816, 18 грн.

В обґрунтування заперечень на позовну заяву, відповідач посилався на наступні обставини:

- в порушення умов договору ПАТ "АК "Київводоканал" відкрив для ЖБК "Юність-2" чотири коди для нарахування коштів: 9-221, 9-50221, 9-10221, 9-20221, внаслідок чого за своїми обліковими даними створив штучну заборгованість відповідача;

- в порушення п. п. 2.2.1, 2.2.2 договору, протягом 5 років постачальником ніколи не направлялось до банківської установи абонента жодного розрахункового документа;

- після укладення договору № 12506/4-09 були сформовані коди для населення 9-10221, 9-20221, але нарахування по ним постачальником не проводилось;

- нарахування неправомірно проводились по коду 9-221, а відповідач сплачував грошові кошти на ті коди, які виставлялись ПАТ "АК "Київводоканал".

На виконання вимог суду між позивачем та відповідачем по справі було проведено звірку розрахунків за спожитими послугами водопостачання та водовідведення відповідно до кодів абонента 9-221 та 9-50221, за результатами якої було складено акт звіряння з протоколом розбіжностей від 21.02.2017 року.

Безпосередньо у судовому засіданні 22.02.2017 року позивач, на підставі вказаного Акта звірки наполягав на наявності у відповідача основного боргу за надані послуги у розмірі 2 687, 66 грн. та звернувся до суду із усним клопотанням про припинення провадження у справі в частині стягнення з Житлово-будівельного кооперативу "Юність-2" суми основного боргу у розмір 16 555, 91 грн. на підставі п. 1-1 ч. 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно з п. 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 р. господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Відповідно до положень частини 3 статті 55 Господарського процесуального кодексу України ціну позову вказує позивач, а у випадку неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею.

Враховуючи той факт, що при зверненні із позовом до суду, до стягнення було заявлено основний борг у розмірі 25 816, 18 грн., а в усному клопотанні про припинення провадження у справі, позивач повідомив суд про відсутність предмету спору в частині стягнення 16 555, 91 грн., у суду відсутня можливість встановити яким чином у відповідача утворилась заборгованість за надані послуги у розмірі 2 687, 66 грн.

Як вбачається із доводів відповідача, станом на 01.10.2016 року у абонента перед постачальником боргу немає, натомість наявна переплата за надані послуги у розмірі - 5 991, 75 грн.

Публічним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" не надано жодних обґрунтованих доводів щодо розрахунку суми основного боргу за надані послуги у розмірі 2 687, 66 грн., заяви про зменшення позовних вимог позивачем також подано не було.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі в розмірі 25 816, 18 грн. задоволенню не підлягають, у зв'язку із відсутністю обґрунтованого розрахунку суми боргу.

Решта заявлених вимог, які мають похідний характер, про стягнення інфляційних втрат у розмірі 2 284, 94 грн., трьох процентів річних у розмірі 349, 06 грн. та пені у розмірі 7 262, 74 грн. також необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до Житлово-будівельного кооперативу "Юність-2" відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 27.02.2017 р.

Суддя Ю.О.Підченко