ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2017 р. Справа № 922/2713/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М.,

при секретарі Євтушенко Є.М.,

за участю представників:

від позивача ТОВ "Мастер-Преміум" - ОСОБА_1 за довіреністю від 06.12.2016,

від відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача ТОВ "Юк Газ" (вх.№3114 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 11.10.2016 по справі № 922/2713/16,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастер Преміум", м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юк Газ", м. Харків,

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Мастер Преміум" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Юк Газ про стягнення боргу за укладеним сторонами договором від 26.04.2016р. №34/26-04-16 про поставку нафтопродуктів (скрапленого газу) в розмірі 616131,92 грн., пені 35339,27 грн., штрафних санкцій 2993,97 грн., збільшення суми боргу з урахуванням індексу інфляції 236,24 грн. Свої вимоги позивач мотивує неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором №34/26-04-16 від 26.04.2016 року про поставку нафтопродуктів (скрапленого газу) в частині здійснення оплати вартості отриманого скрапленого газу.

Рішенням господарського суду Харківської області від 11.10.2016р. у справі №922/2713 (суддя Лаврова Л.С.) позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача грошову суму в загальному розмірі 651471,19 грн. Стягнуто з відповідача на користь позивача грошову суму в розмірі 9772,07 грн. судового збору. На думку суду, про наявність заборгованості свідчать товарні та видаткові накладні, а також факт визнання відповідачем заборгованості.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Юк Газ" подало до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду Харківської області від 11.10.2016р. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Юк Газ" вказує, що при винесенні рішення від 11.10.2016р. господарський суд Харківської області не дослідив договір № 34/26-04-16 поставки нафтопродуктів (скрапленого газу) від 26.04.2016р., наявні в матеріалах справи документи, неправильно визначив характер спірних правовідносин, не застосував положення ст. 638 Цивільного кодексу України, ст. 181 Господарського кодексу України.

Під час підписання договору № 34/26-04-16 поставки нафтопродуктів (скрапленого газу) від 26.04.2016р. сторонами не була досягнута згода з усіх його істотних умов, з огляду на що, відповідний договір, видаткові накладні та товарно-транспортні накладні, складені на його виконання, з боку ТОВ "Юк Газ" підписано не було.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 28.11.2016р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юк Газ" прийнято до провадження, справу призначено до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Мастер Преміум" просить рішення господарського суду Харківської області від 11.10.2016р. залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (вх. № 12470 від 12.12.2016р.).

В обґрунтування своєї позиції у справі позивач зазначає, що факт завантаження товару та постачання його на адресу відповідача підтверджується наданими до матеріалів справи товарно-транспортними накладними, а також частковою оплатою останнього за переданий товар, в результаті чого утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 616131,92 грн., що мало наслідком направлення на адресу відповідача претензій про сплату заборгованості від 01.05.2016р. № 482/06-16 та від 23.05.2016р. № 649/06-16.

Крім того, на думку позивача, оскільки договір складено 26.04.2016р.та остаточний розрахунок відповідно до положень договору мав бути проведений в травні 2016 року, факт зміни керівництва відповідача в вересні 2016 року не впливає на виконання умов договору.

На підставі протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 13.12.2016р. у звязку тимчасовою втратою працездатності судді Шутенко І.А. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про судове рішення від 23.03.2012р. №6 встановлено, що в разі необхідності заміни судді в процесі розгляду справи або додаткового введення судді (суддів) до складу суду розгляд справи з огляду на встановлений пунктом 3 частини четвертої статті 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" принцип незмінності судді слід починати спочатку. При цьому заново розпочинається й перебіг передбачених статтею 69 ГПК строків вирішення спору, а його подальше продовження новим (зміненим) складом суду здійснюється у випадках і в порядку, передбачених частиною третьою цієї статті.

На вимогу ухвали суду від 17.01.2017р. представником позивача в судовому засіданні для огляду надано оригінал договору поставки нафтопродуктів від 26.04.2016р. №34/26-04-16, підписаний обома сторонами.

ТОВ "Мастер Преміум" надано належним чином засвідчену копію договору від 26.04.2016р. № 26042016р. та розрахунок суми боргу (вх.№ 2085 від 24.02.2017р.).

В судовому засіданні представник ТОВ "Мастер-Преміум" заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив суд рішення господарського суду Харківської області від 11.10.2016р. у справі № 922/2713/16 залишити без змін.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи та правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені ст.22 Господарського процесуального кодексу України) є правом, а не обов'язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, а також доводи, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та розглянувши справу у порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

26.04.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Юк Газ (іменоване "покупець") та Товариством з обмеженою відповідальністю Мастер Преміум (іменоване "постачальник") укладено договір поставки нафтопродуктів (скрапленого газу) №34/26-04-16 (надалі договір).

Пунктом 1.1 вказаного договору встановлено, що постачальник зобовязується передати (поставити) у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти та оплатити скраплений газ (надалі - товар), відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п. 3.1 договору поставка товару проводиться окремими погодженими обємами. Погоджений обєм обумовлена постачальником та покупцем кількість товару, визначена сторонами та зазначена в видатковій накладній.

Кількість товару, поставленого постачальником та прийнятого покупцем в рамках кожної поставки, фіксується в видаткових накладних (п. 3.2 договору).

Згідно п. 3.3 договору товар вважається поставленим постачальником та прийнятим покупцем за кількістю та якістю, а право власності на товар таким, що перейшло від постачальника до покупця, з дати підписання відповідної видаткової накладної. Датою поставки товару вважається дата, зазначена в видатковій накладній.

Відповідно до п. 6.1 цього договору покупець здійснює 100% передоплату за товар шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Покупець зобовязаний здійснити повний і остаточний розрахунок за поставлений товар на протязі трьох банківських днів з моменту прийому передачі товару, у разі поставки товару без отримання постачальником передплати. Оплата здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунку. (п.п. 6.3, 6.4 Договору)

Як зазначає позивач, ТОВ Мастер Преміум було здійснено передачу ТОВ Юк Газ скрапленого газу загальним обємом 217,26 т., вартістю 2004747,00 грн., згідно видаткових накладних: від 28.04.2016р. № 315, від 04.05.2016 р. №334, від 05.05.2016р. №347, від 05.05.2016 р. №352, від 07.05.2016 р. №369, від 07.05.2016 р. №370, від 11.05.2016р. №395, від 12.05.2016р. №396, від 13.05.2016р. №410, від 16.05.2016р. №401, від 16.05.2016р. №411.

На підтвердження факту завантаження товару та постачання його на адресу відповідача позивачем надано наступні товарно-транспортні накладні: від 28.04.2016р. №602, від 02.05.2016р. №619/1, від 5.05.2016р. №642, від 5.05.2016р. №647, від 07.05.2016р. № 662, від 07.05.2016р. № 663, від 11.05.2016р. № 684, від 12.05.2016р . №961, від 13.05.2016р. №704, від 14.05.2016р. № 2 та від 16.05.2016р. №4.

Відповідач здійснив тільки часткову оплату за переданий товар, в результаті чого утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 616131,92 грн.:

- за видатковою накладною від 12.05.2016 р. №396 в розмірі 49683,92 грн.,

- за видатковою накладною від 13.05.2016 р. №410 в розмірі 186558,00 грн.,

- за видатковою накладною від 16.05.2016 р. №401 в розмірі 189000,00 грн.,

- за видатковою накладною від 16.05.2016 р. №411 в розмірі 190890,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався з претензіями до відповідача, в яких вимагав здійснити погашення заборгованості (від 01.05.2016 р.№482/06-16, від 23.05.2016 р. №649/06-16), які з боку боржника залишені без задоволення, що стало підставою для звернення ТОВ "Мастер Преміум" з даним позовом до суду.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підстави виникнення господарських зобов'язань визначені в ст. 174 Господарського кодексу України. Зокрема, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

В даному випадку підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону та договору, є договір поставки нафтопродуктів від 26.04.2016р. № 34/26-04-16.

Згідно з ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частинами 1-3 ст. 193 Господарського кодексу України, яка кореспондує з положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України, визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як встановлено колегією суддів, під час розгляду справи господарським судом першої інстанції матеріали справи містили копію договору поставки нафтопродуктів від 26.04.2016р. № 34/26-04-16, який не був підписано сторонами у даній справі.

Підставою для подання апеляційної скарги у справі стала обставина відсутності досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору поставки нафтопродуктів (скрапленого газу) від 26.04.2016р. № 34/26-04-16, з огляду на що, відповідний договір з боку ТОВ "Юк Газ" підписано не було.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.01.2017р. було зобовязано сторін надати суду: оригінал договору поставки нафтопродуктів (скрапленого газу) від 26.04.2016р. №34/26-04-16, підписаний обома сторонами; оригінали товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів, видаткові накладні, інші документи, складені на виконання умов договору поставки нафтопродуктів (скрапленого газу) від 26.04.2016р. № 34/26-04-16 та підписані обома сторонами договору; документи, якими підтверджується факт проведення ТОВ "Юк Газ" часткової оплати за отриманий товар за укладеним між сторонами договором. В разі неможливості їх подання, надати письмові пояснення з зазначенням причин відсутності зазначених документів у сторін договору.

Також, ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 07.02.2017р. було повторно зобовязано сторін надати суду: оригінал договору поставки нафтопродуктів (скрапленого газу) від 26.04.2016р. №34/26-04-16, підписаний обома сторонами; оригінали товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів, видаткові накладні, інші документи, складені на виконання умов договору поставки нафтопродуктів (скрапленого газу) від 26.04.2016р. № 34/26-04-16 та підписані обома сторонами договору; документи, якими підтверджується факт проведення ТОВ "Юк Газ" часткової оплати за отриманий товар за укладеним між сторонами договором. В разі неможливості їх подання, надати письмові пояснення з зазначенням причин відсутності зазначених документів у сторін договору.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції ТОВ "Мастер Преміум" для огляду суду було надано оригінал договору поставки нафтопродуктів від 26.04.2016р. № 34/26-04-16, а також засвідчену належним чином копію договору для долучення до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Судова колегія, зважаючи на межі перегляду справи судом апеляційної інстанції, а також вимоги щодо повного, всебічного та обєктивного розгляду справи дійшла висновку про можливість долучення наданої позивачем копії договору поставки нафтопродуктів від 26.04.2016р. № 34/26-04-16, підписаного обома сторонами договору, до матеріалів справи в якості належного доказу у справі.

Відповідачем, в свою чергу, не спростовано існування укладеного між сторонами договору на поставку нафтопродуктів, на який посилається позивач, зокрема, обставин підписання договору представником ТОВ "Юк Газ", не уповноваженим на вчинення відповідних дій від імені товариства.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 628 вказаного Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом.

Судом встановлено, що за положеннями п. 3.2, 3.3 договору кількість товару, поставленого постачальником та прийнятого покупцем в рамках кожної поставки, фіксується в видаткових накладних. Товар вважається поставленим постачальником та прийнятим покупцем за кількістю та якістю, а право власності на товар таким, що перейшло від постачальника до покупця, з дати підписання відповідної видаткової накладної. Датою поставки товару вважається дата, зазначена в видатковій накладній.

Крім цього, відповідно до п. 5.1 договору відвантаження товару здійснюється окремими партіями. "Партія товару" - кількість товару, відвантажена постачальником, згідно однієї товарно-транспортної накладної.

Згідно з п. 5.2 договору відвантаження товару здійснюється на підставі заявки (рознарядки) покупця на адресу постачальника, при цьому заявка (рознарядка) може бути надана як в усному, так і в письмовому вигляді (телефоном, факсом, засобами електронної пошти), виставленого та оплаченого рахунку фактури. При відсутності оплати за товар в повному обсязі постачальник має право відмовити покупцю в поставці товару.

Заявка (рознарядка) покупця повинна містити наступну інформацію: номер договору, найменування товару, кількість товару місце призначення та її (його) реквізити, найменування одержувача товару, поштова адреса одержувача товару та інше (п. 5.2.1 договору).

Відповідно до п. 5.7 договору датою відвантаження товару за умови відвантаження товару автомобільним транспортом вважається - дата в видатковій накладній).

Згідно з п. 5.8 договору постачальник має право від свого імені та за свій рахунок передавати на виконання окремих обовязків щодо виконання умов цього договору, третім особам (вантажовідправникам, вантажоперевізникам та ін.) без погодження з покупцем. Покупець має право передавати права на виконання окремих обовязків щодо виконання умов цього договору лише після попереднього письмового погодження з постачальником.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні унормовані Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Згідно з ч. 1 ст. 9 зазначеного Закону підставою для обліку господарської операції є первинний документ, який фіксує факт здійснення операції.

За визначенням ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами передбачено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704.

Відповідно до приписів п.п. 2.1, 2.2., 2.4 вказаного Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. Первинні документи (для надання їм юридичної сили і доказовості) повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.5 Положення визначено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судовою колегією встановлено, видаткові накладні, які містяться в матеріалах справи (а.с. 99-109), виконані на паперових носіях і при цьому не містять будь-яких відомостей про представника покупця/відповідача і його підпису, печатки відповідача, у зв'язку з чим обґрунтовано визнані такими, що не можуть бути доказом того, що господарська операція, в даному випадку передача/прийняття товарів за договором поставки, фактично відбулась, і, відповідно, не є належним доказом наявності зобов'язання відповідача перед позивачем.

В судовому засіданні 28.02.2017р. позивачем на вимогу ухвали суду від 07.02.2017р. для огляду суду було надано оригінали наступних видаткових накладних: від 12.05.2016р. №396, від 13.05.2016р. №410, від 16.05.2016р. №401, від 16.05.2016р. №411, які також не містили відмітки щодо отримання з боку відповідача зазначеного в них товару, що також виключає можливість визнання судом вказаних документів в якості належних доказів на підтвердження проведення між сторонами господарської операції.

Разом з тим, інших документальних доказів, передбачених чинним законодавством України та умовами договору (п.п. 5.1, 5.2, 5.7 договору), які б могли підтвердити факт поставки товару, а саме: заявок на поставку товару, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів, складених з боку відповідача у відповідності до вимог, які ставляться до первинних документів, довіреностей відповідача, отриманих позивачем при переданні товару за видатковими накладними, як обставини отримання вантажу уповноваженим представником ТОВ "Юк Газ", суду надано не було.

Наявні ж в матеріалів справи заявки-доручення підписані директором ТОВ "Мастер Преміум" (а.с. 27-33), товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (а.с. 14-24) не містять відомостей про представника вантажоодержувача, а також печатки відповідача у справі, у зв'язку з чим не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження передачі товару за договором поставки нафтопродуктів від 26.04.2016р. останньому.

При цьому, обставина сплати ТОВ "Юк Газ" частини заборгованості за договором від 26.04.2016р. №34/26-04-16 не підтверджує визнання з боку відповідача наявності несплаченої заборгованості в розмірі, на яку посилається ТОВ "Мастер Преміум" в поданому у справі позові.

Доводи позивача про відображення у податковій та фінансовій звітностях ТОВ "Мастер Преміум" вказаної господарської операції не приймається судом в якості належних та допустимих доказів, оскільки такі дії мають односторонній характер, і в силу положень чинного законодавства безпосередньо первинні документи, виконані у встановленому чинним законодавством порядку, є підставою для формування фінансової та податкової звітності підприємства, а не навпаки.

За відсутності первинних документів як підстави для формування податкової звітності та відображення у ній вчинених господарських операцій, дані податкових накладних і декларацій, поданих до податкового органу, не можуть бути доказом відвантаження/отримання товару. Більше того, наявність податкової звітності передбачає можливість її корегування в майбутніх податкових періодах у разі самостійного виявлення платником податків помилок в поданих деклараціях.

Щодо поданої директором ТОВ "Юк Газ" заяви, в якій останній зазначає про те, що ТОВ "Юк Газ" не заперечує проти заборгованості, проте, не може обєктивно перевірити суму позовних вимог, у звязку з чим звертається до ТОВ "Мастер Преміум" з приводу надання оригіналів документів для підписання з відповідачем, оскільки попереднє керівництво жодних документів не підписувало (а.с. 78), а також заяви представника ТОВ "Юк Газ" ОСОБА_2, в якій він зазначає про визнання позову у справі, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами.

Згідно з ч. 6 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Відтак, за приписами вказаних процесуальних норм, вирішуючи питання про прийняття відмови позивача від позову, господарський суд зобов'язаний перевірити чи не суперечить така відмова законодавству та чи не порушуються внаслідок цього чиї-небуть права і охоронювані законом інтереси.

На підставі протоколу загальних зборів учасників ТОВ "Юк Газ" від 07.11.2016р. № 0711/2016 керівником товариства обрано ОСОБА_3.

Відповідно до наказу від 08.11.2016р. № 75-К ОСОБА_4 приступив до роботи на посаді директора ТОВ "Юк Газ".

Не погодившись з тим, що при винесенні рішення від 11.10.2016р. господарський суд Харківської області не дослідив підписаний сторонами договір, наявні в матеріалах справи документи (зокрема, факт відсутності підписання з боку відповідача видаткових накладних, товарно-транспортних накладних), неправильно визначився з характером спірних правовідносин, не застосувавши положень ст. 638 ЦК України, ст. 181 ГК України, директор товариства за відсутності підтверджуючих документів щодо проведення господарської операції між сторонами на підставі повноважень, наданих згідно з Статутом ТОВ "Юк Газ" поданою представником відповідача заявою, звернувся з даною апеляційною скаргою у справі.

За таких обставин, відсутність дослідження судом першої інстанції обставин підписання обома сторонами договору первинних документів, якими підтверджується господарська операція з поставки нафтопродуктів за договором від 26.04.2016р. №34/26-04-16, на що було наголошено попереднім керівником відповідача в вищезазначеній заяві (а.с. 78), а також відсутність схвалення дій представника ТОВ "Юк Газ" ОСОБА_2 з боку керівника товариства свідчить, що наслідком прийняття судом заяви про визнання відповідачем позову мало місце відсутність зясування дійсних правовідносин, які склались між сторонами, а також порушення прав і охоронюваних законом інтересів ТОВ "Юк Газ", що свідчить про наявність у останнього прав на апеляційне оскарження рішення місцевого господарського суду.

На підставі вищевикладеного, судова колегія не вбачає підстав для задоволення вимог ТОВ "Мастер Преміум" в частині стягнення з відповідача боргу за укладеним договором від 26.04.2016р. №34/26-04-16 про поставку нафтопродуктів (скрапленого газу) в розмірі 616131,92 грн., оскільки позивачем не доведено належними в розмінні діючих норм законодавства та умов укладеного між сторонами договору доказами обставин поставки відповідачеві нафтопродуктів на суму, визначену в позову.

Згідно ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 8.3 Договору у разі невиконання покупцем умов оплати вартості товару покупець сплачує на користь постачальника (крім суми заборгованості) пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу до моменту повного погашення заборгованості.

Також, частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на недоведеність позивачем порушення з боку відповідача грошового зобовязання за договором від 26.04.2016р. №34/26-04-16 про поставку нафтопродуктів (скрапленого газу), позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 35339,27 грн., штрафних санкцій 2993,97 грн., збільшення суми боргу з урахуванням індексу інфляції 236,24 грн. також не підлягають задоволенню.

За наведених підстав, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що господарський суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неправильно застосував норми матеріального права, через що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Юк Газ" підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Харківської області від 11.10.2016р. у справі №922/2713/16 скасуванню.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, п. 4 ч.1 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юк Газ" задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 11.1.2016р. у справі №922/2713/16 скасувати.

Прийняти нове рішення.

В позові відмовити.

Повний текст постанови складено 06.03.2017р.

Головуючий суддя Лакіза В.В.

Суддя Бородіна Л.І.

Суддя Здоровко Л.М.