ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.03.2017 Справа № 904/34/17

За позовом Дніпровська міська рада, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖОВТНЕВИЙ-14", м. Дніпро

Третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на строні Позивача - Виконавчий комітет Дніпровської міської , м. Дніпро

Третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на строні Позивача - Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про стягнення коштів у розмірі 1 813 829, 44 грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Представники:

від позивача:ОСОБА_1, дов. № 7/10-2554 від 28.12.2016;

від відповідача: ОСОБА_2, дов. від 27.09.2016

від третьої особи - 1: ОСОБА_1, дов. № 7/10-2583 від 28.12.2016;

від третьої особи - 2: ОСОБА_3, дов. № 10/13-8 від 05.01.2017;

СУТЬ СПОРУ:

Дніпровська міська рада (далі - Позивач) звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Жовтневий-14» (далі - Відповідач) пайового внеску у розмірі 1 432 909,82 грн., трьох процентів річних у розмірі 129 143,04 грн., та інфляційних втрат у розмірі 251 776,58 грн.

Заявлені позовні вимоги, мотивовані на неналежним виконанням Відповідачем умов договору - зобов'язання № 81 від 04.03.2004 року.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на відсутність підстав для виникнення в нього грошових зобов'язань перед Позивачем. При цьому, Відповідач стверджує про безпідставність застосування п. 3.3. договору-зобов'язання, як міри відповідальності, оскільки відповідальність за правопорушення в сфері планування, забудови та іншого використання територій, визначається виключно Законами.

Крім того, заперечуючи проти заявленого позову, Відповідач зазначає про невідповідність п. 3.3. договору-зобов'язання вимогам ст. 25 Закону України «Про планування і забудову територій», згідно якої розмір коштів інвесторів, що залучаються на пайових засадах для упорядкування території комплексної забудови, має визначатися договорами між замовником та інвестором на підставі проектної документації, при цьому, зазначений пункт договору не містить конкретного розмір грошових коштів, що залучаються на умовах пайової участі, з прив'язкою до проектної документації.

Заперечуючи проти заявленого позову, Відповідач також просить суд застосувати позовну давність, з приводу чого, 08.02.2017 року подав відповідну письмову заяву.

Треті особи підтримали заявлені Позивачем вимоги в повному обсязі.

В засіданні суду 22.02.2017 року оголошувалася перерва до 02.03.2017, згідно ст. 77 ГПК України.

В судовому засіданні 02.03.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення, згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

04.03.2004 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Жовтневий-14» (надалі - Замовник) та Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради (надалі - Виконком), керуючись рішенням виконкому міської ради №163/1 від 21.01.99, укладено договір - зобов'язання № 81.

Відповідно до умов п. 1.1 договору, замовнику виділяється земельна ділянка для будівництва житлового комплексу по вул. Ворошилова в районі будинку № 21 кадастровий номер :03:323:0015 та 0:03:323:0012.

Згідно з пунктом 1.2. договору, Замовник зобов'язується передати Виконкому 5% від загальної площі квартир при введенні в експлуатацію об'єкту, зазначеного в п. 1.1. в т.ч. квартирами вторинного ринку за згодою Виконкому в рахунок участі на паях на розвиток інженерної та соціальної інфраструктури міста.

Розрахунки, передбачені в п. 1.2. здійснюються шляхом оформлення права власності на квартири за територіальною громадою міста. Передача житла здійснюється квартирами з додержанням їх цілісності за погодженням з Виконкомом розміру, етажності, технічного стану (п. 2.1., 2.2. Договору).

Кінцевий розрахунок проводиться виходячи з загальною площі квартир, затвердженої рішенням міськвиконкому, що затверджує акт введення в експлуатацію об'єкта, зазначеного в. п. 1.1. Якщо площа квартир, що надаються, менша за передбачену кінцевим розрахунком , то вона за згодою Виконкому може бути включена до розрахунку зобов'язань по наступному об'єкту, або відшкодована грошовими коштами, виходячи із середнього рівня вартості 1 кв.м. для Дніпропетровського регіону, що визначається Державним комітетом з будівництва та архітектури України щоквартально, згідно розрахунків попереднього кварталу (п. 2.3. Договору).

Пунктом 3.1. Договору, сторони передбачили, що у випадку порушення Замовником розділу 2 договору, Виконком залишає за собою право вирішувати питання введення будинку в експлуатацію і підключення його до мережі міста, а також затребувати вартість житла, зазначеного в розділі 2 договору в судовому порядку за ціною, що склалася на момент здачі в експлуатацію.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами, і діє до повного виконання (п. 5.1 Договору).

30.04.2009 року складено акт готовності об'єкта до експлуатації № 207, згідно якого, приймальною комісією вирішено: Житловий комплекс по вул. Ворошилова, 21К у м. Дніпропетровську вважати закінченим будівництвом об'єктом готовим до експлуатації.

17.06.2009 року Інспекцією Держархбудконтролю у Дніпропетровській області, на підставі акта готовності до експлуатацію від 30.04.2009 року, видано свідоцтво про відповідність збудованого об'єкта (житлового комплексу по вул. Ворошилова, 21К) проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил.

Враховуючи факт введення в експлуатацію, об'єкта зазначеного в. п. 1.1. договору-зобов'язання № 81 від 04.03.2004 року, та зважаючи на те, що Відповідач в порушенням п. 1.2. Договору не передав у власність територіальної громади міста на квартири, Позивач, керуючись п. 3.1 Договору, вимагає стягнення пайового внеску в грошовій формі, у сумі 1 432 909,82 грн., яка розрахована виходячи з опосередкованої вартості спорудженого житла по Дніпропетровській області. Крім того, Позивач вимагає стягнення з Відповідача трьох процентів річних та інфляційних втрат, розрахованих на підставі ст. 625 ЦК України.

Відповідно до приписів ст. 27 Законом України «Про планування і забудову територій», в редакції, яка була чинна на час укладення договору-зобов'язання № 81 від 04.03.2004 року, виконавчим органам відповідних місцевих раду було надано право залучати кошти замовників будівництва в порядку пайової участі у створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста.

Таким чином, укладений сторонами договір, який передбачав пайову участь замовника будівництва у створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста, відповідає вимогам законодавства, що діяло на час його укладення, а отже, має виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору та вимог закону (ст. 526 ЦК України).

25.12.2008 був прийнятий Закон України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», який набрав чинності 14.01.2009. Частиною 5 статті 3 названого Закону, було передбачено, право суб'єктів господарювання, що здійснюють будівництво, на відстрочення сплати пайових внесків на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури населених пунктів на термін, що не перевищує термін дії цієї статті 01.01.2012 (Законом України № 2504-VI від 09.09.2010 продовжено до 01.01.2013).

Керуючись зазначеною нормою Закону, 19.03.3009 року Відповідач звернувся до Позивача з письмовою заявою, в якій просив надати відстрочення виконання зобов'язання з внесення пайового внеску до 01.01.2012 року.

Таким чином, враховуючи факт введення в експлуатацію, об'єкта зазначеного в. п. 1.1. договору-зобов'язання № 81 від 04.03.2004 року, а також приймаючи до уваги положення ст. 3 Закон України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», та звернення Відповідача з відповідною заявою про надання відстрочення внесення пайового внеску на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури міста, передбачений договором обов'язок щодо передачі на користь територіальної громади міста житла, мав бути виконаний Відповідачем в строк до 01.01.2013 року.

Як убачається з матеріалів справи, Відповідач свій обов'язок за договором не виконав, доказів суду не надано.

Пунктом 3.1. Договору сторони передбачили, що у разі невиконання Замовником обов'язку з передачі житла, відбувається зміну умов зобов'язання шляхом надання Виконкому права вимагати сплати вартості такого житла за ціною, на момент здачі об'єкта в експлуатацію.

Зазначені умови договору, цілком відповідають приписам чинного законодавства, зокрема, статті 611 ЦК України, яка передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляді зміни умов зобов'язання.

З урахуванням наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що Позивач обґрунтовано звернувся з даним позовом до суду, та вимагає сплати пайового внеску у грошовій формі, у розмірі, який визначено з урахуванням умов договору та вимог законодавства, що діяло на дату здійснення розрахунку (дату введення об'єкта в експлуатацію).

Відповідно до приписів ст.ст. 256, 257 ЦК України, загальний строк позовної давності, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 260 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Виходячи з приписів ч. 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності за зобов'язанням Відповідача сплатити пайовий внесок на розвиток інженерної та соціальної інфраструктури міста, починається зі спливом терміну відстрочення сплати зазначеного платежу (пільгового строку), встановленого ч. 5 ст. 3 Закон України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», а саме з 01.01.2013 року.

Даний позов предявлено до суду 03.01.2017 року, тобто після спливу строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на те, що Відповідачем у справі до прийняття рішення заявлено про застосування позовної давності, суд убачає підстави для відмови в задоволенні позову.

Частиною 5 ст. 267 ЦК України встановлено, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позивачем не зазначено, існування яких об'єктивних причин, стало перешкодою для своєчасного звернення з даним позовом до суду, в звязку з чим, суд не вбачає підстав для захисту порушеного права поза межами строку позовної давності.

Відповідно до приписів ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги, вважається, що позовна давність сплила і до додаткових вимог (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо).

З урахуванням наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що заявлені Позивачем вимоги про стягнення пайового внеску у розмірі 1 432 909,82 грн., трьох процентів річних у розмірі 129 143,04 грн., та інфляційних втрат у розмірі 251 776,58 грн., підлягають відхилення в зв'язку зі спливом позовної давності.

Згідно приписів ст. 49 ГПК України, судові витрати у справі покладаються на Позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 07.03.2017

Суддя ОСОБА_4