ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.03.2017 р. Справа№ 914/2931/15

За скаргою: Державного підприємства Львіввугілля , м. Сокаль

на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту виконавчої служби ОСОБА_1 юстиції України

по справі №914/2931/15

За позовом: Державного підприємства Регіональні електричні мережі, м.Вишгород, Київська область

до відповідача: Державного підприємства Львіввугілля, м. Сокаль, Львівська область

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача та відповідача: ОСОБА_1 енергетики та вугільної промисловості України, м.Київ

про стягнення 97417030,19 грн.

Суддя Мороз Н.В.

При секретарі М. Бурак

За участю представників сторін:

від скаржника (боржника) ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

від органу державної виконавчої служби ОСОБА_5

від стягувача н/з

Присутні: представники ЗМІ

Суть спору:

Державне підприємство Львіввугілля, м. Сокаль звернулось до суду в порядку ст. 121-2 ГПК України зі скаргою на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_1 юстиції України по справі №914/2931/15 за позовом Державного підприємства Регіональні електричні мережі, м.Вишгород, Київська область до відповідача Державного підприємства Львіввугілля, м. Сокаль, Львівська область третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача та відповідача ОСОБА_1 енергетики та вугільної промисловості України, м.Київ про стягнення 97417030,19 грн.

Заявою про забезпечення позову від 01.03.2017р. вх. №950/17 поданою одночасно при поданні скарги, заявник (скаржник, боржник у справі) в порядку ст.66 ГПК України, просить вжити заходів до забезпечення позову та в порядку забезпечення розгляду скарги зупинити дію постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_1 юстиції України ОСОБА_6 про накладення арешту від 08.02.2017р. ВП №51853440 винесену при примусовому виконанні наказу господарського суду Львівської області №914/2931/15 від 17.11.2015р.

Зазначена заява мотивована тим, що стягнення коштів з даного рахунку позбавить можливості боржника - ДП «Львівугілля» виплатити заробітну плату та порушить конституційні права працівників даного підприємства, невжиття заходів до забезпечення позову може призвести до списання коштів з рахунку боржника на погашення заборгованості по господарських договорах, які передбачені саме на виплату заробітної плати працівникам підприємства, що призведе до зупинки діяльності підприємства заявника. Скаржник посилається на те, що ДП «Львівугілля» відноситься до субєктів підприємницької діяльності з особливим статусом, а саме є містоувторюючим та особливо небезпечним субєктом господарювання з 100% власності держави, а відтак вважає, що накладення арешту на рахунки боржника, які використовуються для виплати заробітної плати працівників суперечить вимогам чинного законодавства. Вважає, що вказані обставини засвідчують, що невжиття заходу по забезпеченню скарги може утриднути чи зробити неможливим виконання ухвали суду.

Відповідно до ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно ст. 67 ГПК України, позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» розяснено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до приписів п. 3 вищезазначеної постанови, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Суд звертає увагу на вичерпний перелік заходів до забезпечення позову визначений ст.67 ГПК України, серед яких не передбачено такого заходу як зупинення дії постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_1 юстиції України про накладення арешту від 08.02.2017р. ВП №51853440. Згідно ст.67 ГПК України, не допускається забезпечення позову заходами, не передбаченими цим Кодексом.

Враховуючи, що ДП «Львівугілля» заявлено до забезпечення позову захід, який не передбачений нормами ст. 67 ГПК України, а також скаржником не надано жодних доказів в підтвердження імовірності утруднення виконання або невиконання ухвали господарського суду в разі невжиття такого заходу, не наведено достатнього обґрунтування необхідності застосування даного заходу, не надано жодних доказів в підтвердження викладених обставин та не наведено фактів, які б давали суду можливість дійти обґрунтованого висновку, що невжиття заходів до забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання ухвали у разі задоволення скарги, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 66, 67, 86 ГПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ДП «Льввугілля» від 01.03.2017р. вх. №9501/17 про забезпечення позову відмовити.

Суддя Мороз Н.В.