КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2017 р. Справа№ 910/14393/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тищенко О.В.

Тарасенко К.В.

секретар Романова Ю.М.

за участю представників:

від позивача (стягувача): не з'явився

від відповідача (боржника): Лисик Г.М. (представник за довіреністю)

від органу виконання судових рішень: не з'явився

від прокуратури: Жовтий С.О.

від третьої особи: не з'явився

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві

на ухвалу господарського суду міста Києва

від 23.11.2016

за скаргою Приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "ІНДАР" на дії та бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві

у справі №910/14393/15 (суддя Якименко М.М.)

за позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров'я України

до Приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "ІНДАР"

третя особа Державне підприємство "Укрвакцина"

про стягнення 5108034,30 грн

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.11.2016 у справі №910/14393/15 скаргу Приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "ІНДАР" задоволено повністю.

Визнано незаконною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пишного А.В., яка полягає у невжитті дій, спрямованих на закінчення виконавчого провадження ВП №52136036 та невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №52136036. Визнано незаконними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пишного А.В. щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 04.10.2016, постанови про арешт коштів боржника від 04.10.2016, постанови про арешт майна боржника та оголошення його заборони на його відчуження від 04.10.2016, постанови про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій від 19.10.2016, прийнятих в межах виконавчого провадження ВП №52136036. Визнано недійсною та скасовано: постанову про стягнення виконавчого збору від 04.10.2016, постанову про арешт коштів боржника від 04.10.2016, постанову про арешт майна боржника та оголошення його заборони на його відчуження від 04.10.2016, постанову про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій від 19.10.2016, які винесені старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пишним А.В., прийнято в межах виконавчого провадження ВП№52136036. Зобов'язано відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві виконати дії щодо прийняття рішення про закінчення виконавчого провадження ВП №52136036 шляхом винесення постанови про закінчення виконавчого провадження. Зобов'язано Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві повернути Приватному акціонерному товариству "По виробництву інсулінів "ІНДАР" стягнутий виконавчий збір у сумі 322408 грн. 80 коп., та витрати пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій в сумі 461, 30 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 23.11.2016 у справі №910/14393/15.

Підставою для скасування ухвали суду скаржник зазначив порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що фактично підстави для поновлення виконавчого провадження ВП №52136036 настали 26.09.2016, про що боржник повинен був повідомити державного виконавця протягом 3-х робочих днів; враховуючи те, що виконавче провадження зупинено 14.09.2016 державним виконавцем, у боржника на самостійне виконання залишалось 2 дні, тобто 14.09.2016 та 15.09.2016, отже у боржника самостійний строк для виконання рішення продовжився з 26.09.2016 (з дати прийняття постанови ВГСУ у справі №910/14393/15) та закінчився 27.09.2016. Також скаржник вважає хибним посилання суду на постанову ВСУ у справі №6-785цс15 (в якій суд зазначає, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника; виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконане, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання), оскільки прямо суперечить Закону України "Про виконавче провадження", норми якого є спеціальними щодо регулювання даних правовідносин, а саме абз. 2 ч.1 ст.28 Закону, відповідно до якого виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді Тищенко О.В., Тарасенко К.В.) від 13.02.2017 апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 28.02.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді Тищенко О.В., Тарасенко К.В.) від 28.02.2017 задоволено клопотання про продовження строку розгляду апеляційної скарги; продовжено строк розгляду апеляційної скарги відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві у справі №910/14393/15 на п'ятнадцять днів; розгляд справи відкладено на 07.03.2017.

В судове засіданні апеляційної інстанції 07.03.2017 представники позивача (стягувача), органу виконання судових рішень, третьої особи не з'явились.

Оскільки явка представників стягувача, боржника, органу виконання судових рішень, третьої особи, прокуратури у судове засідання не була визнана судом обов'язковою, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення стягувача, боржника, органу виконання судових рішень, прокуратури про місце, дату та час судового розгляду, апеляційний суд визнав можливим розглядати апеляційну скаргу у відсутність представників позивача (стягувача), органу виконання судових рішень, третьої особи.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 07.03.2017 представник відповідача (боржника) заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу господарського суду міста Києва від 23.11.2016 у справі №910/14393/15 - без змін.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 07.03.2017 представник прокуратури підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 23.11.2016 у справі №910/14393/15.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача (боржника), прокуратури, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Рішенням господарського суду міста Києва від 02.09.2015 у справі №910/14393/15 позов задоволено повністю; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "ІНДАР" на користь Міністерства охорони здоров'я України 3197942 грн 60 коп - пені, 1910091 грн 70 коп - штрафу; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "ІНДАР" на користь Державного бюджету України 72080 грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.01.2016 №910/14393/15 рішення господарського суду міста Києва від 02.09.2015 у справі №910/14393/15 змінено; резолютивну частину рішення господарського суду міста Києва від 02.09.2015 у справі №910/14393/15 викладено в наступній редакції: "1. Позов задовольнити частково. 2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "ІНДАР" на користь Міністерства охорони здоров'я України пеню в сумі 1098035 грн. 69 коп., штраф в сумі 587426 грн. 07 коп. 3. В іншій частині в позові відмовити. 4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "ІНДАР" в дохід Державного бюджету України 24113 грн. 68 коп. судового збору. 5. Стягнути з Міністерства охорони здоров'я України в дохід Державного бюджету України 48966 грн. 32 коп. судового збору.". 4. Стягнути з Міністерства охорони здоров'я України на користь Приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "ІНДАР" 25525 грн. 06 коп. за розгляд апеляційної скарги. 5. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "ІНДАР" в дохід Державного бюджету України 1100 грн. 00 коп. судового збору за розгляд апеляційної скарги.".

Постановою Вищого господарського суду України від 14.03.2016 №910/14393/15 постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.01.2016 скасовано, справу направлено до Київського апеляційного господарського суду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2016 №910/14393/15 рішення господарського суду міста Києва від 02.09.2015 року у справі №910/14393/15 скасовано частково. Резолютивну частину рішення викладено в наступній редакції: " 1. Позов задовольнити частково. 2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "Індар" на користь Міністерства охорони здоров'я України 2977941 грн 69 коп пені, 216146 грн 38 коп штрафу. 3. В іншій частині позову відмовити. 4.Стягнути з Приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "Індар" в доход Державного бюджету України 45697 грн 41 коп судового збору за подання позовної заяви. 5. Стягнути з Міністерства охорони здоров'я України в доход Державного бюджету України 27382 грн 59 коп судового збору за подання позовної заяви." 4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "Індар" до спеціального фонду Державного бюджету України (Отримувач коштів: ГУ ДКСУ у м. Києві; Код отримувача: 37993783; Банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві; код банку отримувача (МФО): 820019; рахунок отримувача: 2001; Код класифікації доходів бюджету: 22030101) 1100 грн недоплачену суму судового збору за подання апеляційної скарги. 5. Стягнути з Міністерства охорони здоров'я України на користь Приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "Індар" 30120 грн 84 коп судового збору за подання апеляційної скарги. 6. Стягнути з Міністерства охорони здоров'я України до спеціального фонду Державного бюджету України (Отримувач коштів: УДКСУ у Печерському районі м.Києва, 22030104; Код отримувача: 38004897; Банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві; код банку отримувача (МФО): 820019; рахунок отримувача: 0007) 56580 грн 69 коп недоплачену суму судового збору за подання касаційної скарги. 7. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "Індар" на користь Міністерства охорони здоров'я України 54836 грн 90 коп судового збору за подання касаційної скарги.

16.06.2016 на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2016 №910/14393/15 господарським судом міста Києва видано наказ про стягнення з Приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "ІНДАР" на користь Міністерства охорони здоров'я України 2977941 грн. 69 коп. пені, 216146 грн. 38 коп. штрафу.

Відповідно до ст. 115 ГПК України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Виходячи зі змісту частин 1, 2 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Вищевказаний наказ пред'явлено на виконання до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

08.09.2016 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пишним А.В. винесено постанову ВП №52136036 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва, якою встановлено боржнику 7-денний термін на добровільне виконання рішення суду з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Супровідним листом відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 08.09.2016 №374/10 зазначену постанову було відправлено на адресу ПрАТ "ІНДАР" 09.09.2016.

Постанова про відкриття виконавчого провадження від 08.09.2016 отримана ПрАТ "ІНДАР" 12.09.2016 вх. №481/15.05-14.

Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2016, рішенням господарського суду міста Києва від 02.09.2015, ПрАТ "ІНДАР" була подана касаційна скарга та заява про зупинення виконання рішень судів.

Згідно із ст. 121-1 ГПК України, суд касаційної інстанції за заявою сторони чи прокурора або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення господарського суду до закінчення його перегляду в порядку касації. Про зупинення виконання судового рішення виноситься ухвала.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 09.09.2016 у справі №910/14393/15 касаційна скарга ПрАТ "ІНДАР" прийнята до провадження та зупинено виконання рішення суду до закінчення перегляду постанови Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2016 в порядку касації.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, яка діяла на момент оспорюваних дій) сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

У межах строку для самостійного виконання рішення, керуючись ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" ПрАТ "ІНДАР" подано заяву про зупинення виконавчого провадження від 13.09.2016 №2532/15.05-14-04, в якій повідомлено державного виконавця про обставини, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження.

Частиною 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1-17 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець виносить не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Частиною 4 цієї статті визначено, що протягом строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться.

14.09.2016 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пишним А.В. винесена постанова про зупинення виконавчого провадження ВП №52136036.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, строк для самостійного виконання рішення, встановлений у постанові про відкриття виконавчого провадження від 08.09.20016 боржником не порушувався, оскільки до надходження на виконання ПрАТ "ІНДАР" постанови від 08.09.2016 вже існували обставини, що зумовлювали обов'язкове зупинення виконавчого провадження, а саме - ухвала Вищого господарського суду України від 09.09.2016 у справі №910/14393/15, згідно якої касаційна скарга ПрАТ "ІНДАР" прийнята до провадження та зупинено виконання рішення суду до закінчення перегляду постанови Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2016 в порядку касації.

Частиною 3 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державним виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

26.09.2016 року Вищим господарським судом України касаційна скарга ПрАТ "ІНДАР" залишена без задоволення, а постанова Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2016 залишена без змін.

Повний текст постанови від 26.09.2016 отриманий ПрАТ "ІНДАР" 03.10.2016.

Частиною 5 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

03.10.2016 ПрАТ "ІНДАР" у самостійному порядку виконано постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2016 та сплачено на користь Міністерства охорони здоров'я України 2977941,69 грн пені та 216146,38 грн штрафу.

04.10.2016 ПрАТ "ІНДАР" до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві подана заява про поновлення виконавчого провадження ВП №52136036 та його закінчення (вхідний номер № 9730/02.1-28), додані копії платіжних доручень.

04.10.2016 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пишним А.В., у межах виконавчого провадження ВП № 52136036, винесено наступні постанови:

- про стягнення виконавчого збору у розмірі 322408,80грн.;

- про арешт коштів боржника у межах суми 322408,80 грн.;

- про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

19.10.2016 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пишним А.В., у межах виконавчого провадження ВП №52136036, винесена постанова про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій на суму 461,30 грн.

Приватне акціонерне товариство "По виробництву інсулінів "ІНДАР" звернулось до господарського суду міста Києва зі скаргою на дії та бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Вимоги, викладені у скарзі на дії органу державної виконавчої служби, боржник обґрунтовує тим, що державним виконавцем в порушення ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" не було вжито дій, спрямованих на закінчення виконавчого провадження; в порушення ст.ст.27, 52 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем було винесено постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 322408,80грн., про арешт коштів боржника у межах суми 322408,80 грн., про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій на суму 461,30 грн.; державним виконавцем порушено строки надсилання боржнику вищевказаних постанов.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Стаття 121-2 Господарського процесуального кодексу України встановлює порядок оскарження дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби у процедурі виконання рішення господарського суду, згідно з якою за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Виходячи зі змісту ст. ст. 6, 11 Закону України „Про виконавче провадження", держаний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до частини 1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Згідно із п. 8 ч. 1, ч. 3 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно із виконавчим документом. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції на те, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника, а також на те, що виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконане, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, оскільки судом не враховано, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)" від 12.02.2015 №191-VIII статтю 28 Закону України "Про виконавче провадження" викладено в новій редакції, в якій також зазначено, що виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що у випадку повного виконання рішення боржником у самостійному порядку, здійсненому до початку його примусового виконання органом державної виконавчої служби, виконавчий збір з боржника не стягується та відповідно постанова про стягнення виконавчого збору не виноситься.

Враховуючи те, що боржником у самостійному порядку здійснено повне виконання рішення суду - 03.10.2016, до початку його примусового виконання органом державної виконавчої служби, з урахуванням того, що строк для самостійного виконання рішення, встановлений в постанові про відкриття виконавчого провадження від 08.09.2016 боржником не порушувався, колегія суддів вважає, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві безпідставно винесено постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 322408,80 грн, постанови про арешт коштів боржника у межах суми 322408,80 грн, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, постанови про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій на суму 461,30 грн.

Також колегією суддів встановлено, що на момент розгляду зазначеної скарги судом першої інстанції, рішення про закінчення виконавчого провадження старшим державним виконавцем Пишним А.В. не прийнято, а заява ПрАТ "ІНДАР" залишена без будь-якого розгляду та відповіді.

Отже, в порушення ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" старшим державним виконавцем Пишним А.В. не було вжито дій, спрямованих на закінчення виконавчого провадження та не було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно із ч. 8 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" постанова про стягнення виконавчого збору надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена до суду в десятиденний строк.

Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна (ч. 4 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження").

Постанова про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності їх примусового стягнення згідно з вимогами цього Закону. Зазначена постанова надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ним у порядку, встановленому цим Законом (ч. 4 ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження").

В порушення зазначених вище норм, постанови від 04.10.2016 про стягнення виконавчого збору у розмірі 322408,80 грн, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження були відправлені державним виконавцем на адресу ПрАТ "ІНДАР" лише 20.10.2016, про що свідчить штамп на конверті відправника, а також інформація із сайту Укрпошти за результатом пошуку по штрихкодовому ідентифікатору №849.

21.10.2016 ПрАТ "ІНДАР" отримало постанову від 04.10.2016 про поновлення виконавчого провадження за вхідним номером №559/15.05-04, про стягнення виконавчого збору від 04.10.2016 за вхідним номером №558/15.05-04, постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.10.2016 за вхідним номером №557/15.05-04.

Постанова державного виконавця про арешт коштів від 04.10.2016 та постанова про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій від 19.10.2016 на момент розгляду скарги ПрАТ "ІНДАР" в суді першої інстанції боржником не отримана.

Також колегією суддів встановлено, що старшим державним виконавцем Пишним А.В. відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в порушення ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", одночасно накладено арешт на кошти боржника і майно боржника, тоді як ч. 2 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення (ч. 2 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з ч. 1 ст. 66 Закону України "Про виконавче провадження", у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів у обсязі, достатньому для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з обороту або обмежуваного в обороті) незалежно від того, хто фактично використовує це майно.

Тобто, законом передбачена імперативна умова, а саме відсутність достатніх для задоволення вимог стягувача коштів, при настанні якої накладається арешт на майно боржника.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що дії старшого державного виконавця Пишного А.В., які виразились у винесенні постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 322408,80 грн від 04.10.2016, постанови про арешт коштів боржника у межах суми 322408,80 грн та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, постанови про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій на суму 461,30 грн є незаконними, а вказані постанови підлягають скасуванню; бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пишного А.В., яка полягає у невжитті дій, спрямованих на закінчення виконавчого провадження ВП №52136036 та невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №52136036 є незаконною, а скарга Приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "ІНДАР" на дії та бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Доводи органу виконання судових рішень, викладені в апеляційній скарзі, про те, що строк для виконання рішення закінчився 27.09.2016 з посиланням на те, що фактично підстави для поновлення виконавчого провадження ВП №52136036 настали 26.09.2016, про що боржник повинен був повідомити державного виконавця протягом 3-х робочих днів, як на підставу скасування ухвали суду є безпідставними, враховуючи положення ч. 4, ч. 5 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до яких виконавчі дії не провадяться протягом строку, на який виконавче провадження зупинено; після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець протягом трьох днів з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою або за заявою стягувача. Як зазначалося вище, боржником у самостійному порядку здійснено повне виконання рішення суду - 03.10.2016 під час зупинення виконавчого провадження, до початку примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби, строк для самостійного виконання рішення, встановлений в постанові про відкриття виконавчого провадження від 08.09.2016 боржником не порушувався.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв ухвалу з додержанням норм чинного законодавства, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни оскаржуваної ухвали суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 99, 101-103, 105, 106, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 23.11.2016 у справі №910/14393/15 залишити без змін.

Матеріали справи №910/14393/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді О.В. Тищенко

К.В. Тарасенко