ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 рокуСправа № 912/4867/16
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Тимошевської В.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/4867/16

за позовом: Олександрійської міської ради Кіровоградської області, м. Олександрія, Кіровоградська область

до: Закритого акціонерного товариства "Агроавтосервіс", м. Олександрія, Кіровоградська область

про зобов'язання вчинити певні дії

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 20/12/06/1 від 06.01.2017;

від відповідача - участі не брали.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Олександрійська міська рада Кіровоградської області (далі - Олександрійська міська рада, позивач) звернулась до господарського суду з позовною заявою з вимогою зобов'язати Закрите акціонерне товариство "Агроавтосервіс" (далі - ЗАТ "Агроавтосервіс", відповідач) звернутись до Олександрійської міської ради із заявою про оформлення права користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: Кіровоградська обл., м. Олександрія, вул. Дніпропетровське шосе, буд. 4, загальною площею 1,5990 га, з покладенням судових витрат на відповідача.

Як на підставу позовних вимог позивач послався на те, що відповідач, являючись власником об'єкта нерухомого майна, користується відповідною земельною ділянкою, на якій розташовано такий об'єкт, в порушенні вимог ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України за відсутності документа, що засвідчує право на використання земельної ділянки та без державної реєстрації цього права. Внаслідок свідомого зволікання відповідача із зверненням до Олександрійської міської ради із заявою про оформлення права користування земельною ділянкою, в результаті чого Олександрійська міська рада не має можливості прийняти рішення про надання в оренду земельної ділянки, а відповідач фактично користується земельною ділянкою без оформлення правовстановлюючих документів (договору оренди), що унеможливлює нарахування орендної плати, тягне за собою безоплатне, в порушення вимог ст. 206 Земельного кодексу України та ст. 288 Податкового кодексу України, користування землею і призводить до порушення прав позивача на отримання орендної плати за землю.

Ухвалою господарського суду від 28.12.2016 поданий позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 912/4867/16.

Відповідач відзиву на позов не подав, уповноваженого представниками для участі в судових засіданнях не забезпечив, ухвали господарського суду у даній справі (ухвала про порушення провадження у справі, ухвали про відкладення розгляду справи), повернуто до господарського суду органом поштового зв'язку без вручення адресату з відміткою "через не запит".

Між тим, господарський суд вважає відповідача таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, оскільки процесуальні документи у справі надсилались на адресу відповідача, яка повідомлена позивачем у позові та за якою ЗАТ "Агроавтосервіс" зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: Кіровоградська обл., м. Олександрія, вул. Дніпропетровське шосе, буд. 4.

За вимогами частини 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

В силу приписів ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З підстав викладеного господарський суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача та за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні представником позивача позовні вимоги згідно поданого позову підтримано повністю.

В судовому засіданні 20.02.2017 господарський суд оглянув матеріали інвентаризаційної справи на об'єкт нерухомого майна, який розташовано за адресою: Кіровоградська обл., м. Олександрія, вул. Дніпропетровське шосе, буд. 4, що надано суду для огляду Олександрійським міжміським бюро технічної інвентаризації.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, які наведено в обґрунтування підстав поданого позову, оцінивши подані докази, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Згідно свідоцтва про право власності від 19.07.2004, виданого виконавчим комітетом Олександрійської міської ради, ЗАТ "Агроавтосервіс" є власником виробничих будівель та споруд (далі - нерухоме майно), що розташовані в місті Олександрія по вул. Дніпропетровське шосе за № 4 (а.с. 52, 56).

Право власності на вказане нерухоме майно оформлено на ЗАТ "Агроавтосервіс" відповідно до рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 483 від 24.06.2004 (а.с. 37).

Належне на праві власності ЗАТ "Агроавтосервіс" нерухоме майно розміщено на земельній ділянці, яка належить до земель комунальної власності територіальної громади м. Олександрії в особі Олександрійської міської ради.

Зазначена земельна ділянка перебувала в постійному користуванні Малого приватного підприємства "Темп" згідно Державного акта на право постійного користування від 03.12.1993 та була вилучена з користування останнього відповідно до рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 776 від 26.12.1996 (а.с. 29-31, 32).

14.01.2015 Олександрійська міська рада звернулась до ЗАТ "Агроавтосервіс" з листом № 5/10/06/1, в якому, посилаючись на ст.ст. 116, 120, 124 Земельного кодексу України, рішення ради № 1490 від 17.10.2014, вимагала повернути відповідну земельну ділянку або оформити оренду на неї (а.с. 13).

16.09.2016 Олександрійською міською радою прийнято рішення № 163, яким зобов'язано землекористувачів згідно з додатком, у тому числі ЗАТ "Агроавтосервіс" (п. 48 додатку), які використовують земельні ділянки без правовстановлюючих документів (договорів оренди), протягом 2-х місяців звернутися до міської ради для оформлення оренди земельних ділянок під об'єктами нерухомості, які їм належать на праві власності (а.с. 8-10).

11.11.2016 Олександрійською міською радою на адресу ЗАТ "Агроавтосервіс" надіслано претензію № 391/10/06/2, в якій повідомлено про прийняття радою рішення № 163 від 16.09.2016 та запропоновано вжити заходів стосовно оформлення права користування земельною ділянкою за адресою по вул. Дніпропетровське шосе, 4, площею 1,59990 га (а.с. 14).

Оскільки ЗАТ "Агроавтосервіс" відповіді на претензію не надав, до Олександрійської міської ради з метою оформлення права користування земельною ділянкою не звернуся, позивачем подано даний позов до господарського суду.

Розглядаючи заявлені позовні вимоги, господарський суд враховує такі положення чинного законодавства.

Статтею 13 Конституції України встановлено, що земля є об'єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно норм ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтями 1, 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Частиною 2 ст. 16 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

У відповідності до змісту пункту 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.11 № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", після прийняття органом державної влади або місцевого самоврядування рішення про надання земельної ділянки у власність або в користування, затвердження результатів аукціону, укладення відповідної цивільно-правової угоди, набуття права власності на житловий будинок, будівлю, споруду особа має право на одержання земельної ділянки у власність або в користування і право вимагати оформлення документів, що посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України). За відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної форми власності.

Із зазначених вище норм чинного законодавства України та правової позиції Вищого господарського суду України вбачається, що укладенню договору оренди земельної ділянки передує прийняття органом місцевого самоврядування відповідного рішення.

У той же час, звернення відповідача до позивача з метою оформлення документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою є правом, а не обов'язком особи. На законодавчому рівні не визначено такого обов'язку власника нерухомості, яка знаходиться на земельній ділянці комунальної власності, як звернення до органу місцевого самоврядування для надання земельної ділянки в користування.

Позивач у поданому позові не мотивує обставини неможливості прийняття рішення про надання земельної ділянки в оренду за відсутності звернення відповідача, виходячи з обов'язковості укладення договору, обумовленої нормами закону, та законодавчо визначеного порядку надання земельних ділянок в оренду.

Вирішуючи спір по суті господарський суд врахував також наступне.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, ч. 2 цієї статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Способи захисту прав та законних інтересів суб'єктів господарювання визначені також ст. 20 Господарського кодексу України.

Вирішуючи спори в галузі земельних правовідносин сторін, треба приймати до уваги, що чинним Земельним кодексом України передбачені додаткові, крім передбачених Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, способи захисту прав субєктів господарювання. Так, спеціальною нормою, а саме ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків.

Можливо застосування інших, передбачених законом, способів, якими зокрема може бути вилучення земельної ділянки (ст. 149 Земельного кодексу України), повернення самовільно зайнятих земельних ділянок власнику (ст. 212 Земельного кодексу України).

Однак, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, а саме зобов'язання відповідача звернутись до позивача із заявою про оформлення права користування земельною ділянкою не передбачений ні загальними, ні спеціальними нормами матеріального права України.

Господарським судом враховано норму статті 14 Цивільного кодексу України, у відповідності до якої особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковими для неї. Виконання цивільного обовязку забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, яка встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Також господарським судом взято до уваги, що в основу норм Земельного кодексу України та Закону України "Про оренду землі" покладено принцип добровільності вчинення дій субєктами земельних правовідносин.

Варто зазначити також, що обрання способу захисту порушеного права здійснює позивач, але господарський суд, приймаючи рішення зі справи, має перевірити відповідність обраного способу закону та призначенню судового захисту. Перевірка відповідності цього способу наявному порушенню і меті судового розгляду є обовязком суду, який має приймати рішення зі справи в межах позовних вимог та з урахуванням фактичних обставин конкретної справи, беручи до уваги як можливість у той чи іншій спосіб захистити порушене право (за наявності підстав для цього), так і необхідність подальшого виконання прийнятого судом рішення.

Таким чином, за наявності порушеного права позивача, крім способу захисту, обраного позивачем, при прийнятті рішення суду слід враховувати також можливість реального виконання такого рішення суду, що у даному випадку фактично не є можливим.

Оскільки способом захисту прав є відповідні заходи, які дають обєктивні підстави постраждалій особі відновити становище, яке існувало до порушення і отримати тим самих втрачені блага майнового або немайнового характеру, у разі, коли обраний спосіб не є таким, що спричинятиме поновлення порушених прав, а тим більш, якщо він не передбачений статтею 16 Цивільного кодексу України, статтею 20 Господарського кодексу України або ж спеціальною правовою нормою, іншим правовим положеннями законодавчого акту чи договору, суд не має правових підстав для задоволення пред'явлених позивачем позовних вимог.

На підставі викладеного, у господарського суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог, а тому в задоволенні позову Олександрійської міської ради слід відмовити.

При цьому, господарський суд вважає за необхідне наголосити, що ефективний спосіб захисту порушеного права повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Установлені судом обставини свідчать про бездіяльність позивача щодо вчинення передбачених законодавством заходів зі своєчасного оформлення права користування земельною ділянкою, на якій розташоване нерухоме майно, що належать відповідачу на праві приватної власності.

Згідно з частиною 2 статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Таким чином, використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів може стати підставою для звернення зацікавленої особи до суду з позовом про стягнення збитків.

На підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору залишаються за позивачем.

Керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85, 87 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 06.03.2017.

Суддя В.В.Тимошевська