КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2017 р. Справа№ 910/17973/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

за участю представників:

позивача: Цимбаліст В.В., довіреність №062/15/1/03-17 від 04.01.2017,

відповідача: Доліна І.В., довіреність №7/33/09 від 05.01.2017,

третьої особи: не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у місті Києві

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2016

у справі №910/17973/16 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

до Головного територіального управління юстиції у місті Києві

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про стягнення 40 626,78 грн

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Головного територіального управління юстиції у місті Києві про стягнення 40 626,78 грн, з яких: 32 972,98 грн боргу з компенсації витрат підприємства, 353,60 грн боргу з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою, 6 081,19 грн збитків від зміни індексу інфляції та 1 219,01 грн 3% річних за неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №469 від 23.06.2012.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.10.2016 у справі №910/17973/16 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Головного територіального управління юстиції у місті Києві (01001, м. Київ, пров. Музейний, 2-Д, ) на користь Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 51-А, ) 32 972 (тридцять дві тисячі дев'ятсот сімдесят дві) грн 98 коп. боргу по орендній платі, 353 (триста п'ятдесят три) грн 60 коп. боргу з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою, 6 081 (шість тисяч вісімдесят одну) грн 19 коп. збитків від зміни індексу інфляції, 1 219 (одну тисячу двісті дев'ятнадцять) грн 01 коп. - 3% річних, 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Головне територіальне управління юстиції у місті Києві звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2016 у справі №910/17973/16 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, місцевий господарський суд неправильно застосував і порушив норми матеріального та процесуального права.

Позивач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу просив апеляційний господарський суд в задоволенні апеляційної скарги Головного територіального управління юстиції у місті Києві відмовити, а рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2016 у справі №910/17973/16 залишити без змін, з огляду на його законність та обґрунтованість.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2016, справу №910/17973/16 за апеляційною скаргою Головного територіального управління юстиції у місті Києві передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Ткаченка Б.О., суддів Зеленіна В.О., Коршун Н.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.11.2016 апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у місті Києві на рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2016 у справі №910/17973/16 прийнято до провадження у зазначеному вище складі колегії суддів. Розгляд справи призначено на 07.12.2016.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2016 розгляд апеляційної скарги відкладено на 21.12.2016.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 21.12.2016, у зв'язку із звільненням судді Коршун Н.М. у відставку, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі №910/17973/16 колегію суддів у складі: головуючого судді Ткаченка Б.О., суддів Зеленіна В.О., Алданової С.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2016 справу №910/17973/16 прийнято до провадження у зазначеному вище складі колегії суддів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2016 розгляд апеляційної скарги відкладено на 30.01.2017.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду №09-52/69/17 від 06.02.2017 у зв'язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Ткаченка Б.О. на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/17973/16.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу cудової справи між суддями від 06.02.2017, справу №910/17973/16 за апеляційною скаргою Головного територіального управління юстиції у місті Києві передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Андрієнка В.В., суддів Шапрана В.В., Буравльова С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.02.2017 прийнято апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у місті Києві до провадження у визначеному складі суду. Розгляд справи призначено на 28.02.2017.

В судове засідання, яке відбулось 28.02.2017, з'явились представники позивача та відповідача, представник третьої особи не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Присутні в судовому засіданні представники позивача та відповідача надали суду усні пояснення стосовно доводів наведених в апеляційній скарзі.

Приписами ст. 99 ГПК України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційний господарський суд, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" об'єктом оренди, зокрема, є нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення). Орендодавцями є органи, уповноважені органами місцевого самоврядування, управляти нерухомим майном, яке перебуває у комунальній власності (ст. 5 Закону).

Як вбачається з матеріалів справи, 23.06.2012 між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) нове найменування - Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець), Головним територіальним управлінням юстиції у місті Києві (орендар) та Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація" (підприємство) було укладено договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №469 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору орендодавець на підставі рішення Київської міської ради №294/5681 від 23.06.2011 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва, далі - об'єкт оренди, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Героїв Космосу, 17 літ. А для розміщення міністерств, відомств, їх територіальних відділень, інших бюджетних установ та організацій (розміщення Державного нотаріального архіву м. Києва).

Згідно з п. 2.1. Договору об'єктом оренди є нежитлові приміщення загальною площею: 591,20 кв. м., у тому числі: 1 поверх - 222,00 кв. м.; 2 поверх - 152,60 кв. м.; підвал - 216,60 кв. м.

Відповідно до п. 4.1. Договору орендодавець зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту підписання цього Договору з додатками передати, а орендар прийняти по акту приймання-передачі об'єкт оренди. Акт приймання-передачі об'єкта підписується відповідним орендодавцем, орендарем та підприємством.

Згідно акту приймання-передачі нерухомого майна від 23.06.2012, підписаного та скріпленого печатками всіх сторін Договору, орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування приміщення у нежилому будинку, що перебуває на балансі КП "Київжитлоспецексплуатація", загальною площею 591,20 кв. м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Героїв Космосу, 17 літ. А. Стан приміщення, що передається в оренду згідно Договору - задовільний.

У відповідності до п. 3.1. Договору за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату, розмір якої згідно з Методикою розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 22.09.2011 №34/6250 становить 1 грн на рік.

Згідно з п. 3.2. Договору розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці.

Крім орендної плати, у відповідності до п. 3.3. Договору, орендар сплачує:

- компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою на якій розташований об'єкт оренди, яка за грудень 2012 року складає 16,54 грн на місяць.

- компенсацію витрат підприємства, яка за січень 2012 року складає 1 848,83 грн на місяць.

Відповідно до п. 3.5. Договору, додатково до орендної плати та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою.

Орендна плата та компенсація витрат підприємства сплачується орендарем на рахунок підприємства (позивача) починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати та компенсації витрат підприємства є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві (п. 3.6. Договору).

Отже, умовами Договору передбачено, що зобов'язання орендаря по сплаті орендних платежів припиняються лише по поверненню орендованого приміщення за актом.

Відповідно до п. 3.7. Договору орендна плата та компенсації витрат підприємства сплачуються орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця.

Згідно з п. 4.2. Договору орендар зобов'язався вносити орендні платежі (орендну плату та компенсацію витрат підприємства та компенсацію витрат підприємства) своєчасно і в повному обсязі.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що відповідач договірні зобов'язання в частині здійснення платежів з компенсації витрат підприємства та компенсації витрат за користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт оренди, виконує неналежним чином, не сплачує їх вчасно та в повному обсязі.

Отже, спір у даній справі виник у зв'язку з тим, що відповідачем в порушення умов договору не виконано основного обов'язку орендаря внаслідок чого за ним утворилась заборгованість по сплаті орендних платежів та позивачем нараховано збитки від зміни індексу інфляції та 3% річних.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк встановлений договором найму.

У відповідності до приписів ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін, на який укладається договір оренди є істотною умовою договору оренди.

Згідно з ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Цей Договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 23.06.2012 по 21.06.2015 (п. 9.1. Договору).

Відповідно до ч. 3 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір, якої встановлюється договором найму.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідачем порушено зобов'язання щодо своєчасного внесення орендних платежів в повному обсязі, в результаті чого у нього виникла заборгованість з компенсації витрат підприємства в розмірі 32 972,98 грн та заборгованість з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою в розмірі 353,60 грн.

Статтею 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначається, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 Цивільного Кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Беручи до уваги вищенаведене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з компенсації витрат підприємства в розмірі 32 972,98 грн та заборгованості з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою в розмірі 353,60 грн підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як підтверджується матеріалами справи, відповідач, в порушення умов договору, у визначені строки оплату орендних платежів не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Враховуючи наведене, у зв'язку із простроченням відповідачем оплати орендних платежів, позивач, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, просив суд стягнути з відповідача 6 081,19 грн збитків від зміни індексу інфляції та 3% річних у розмірі 1 219,01 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Умовами договору не визначено інший розмір процентів.

Перевіривши надані позивачем розрахунки, суд дійшов висновку, що вказані розрахунки є обґрунтованими, а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 6 081,19 грн збитків від зміни індексу інфляції та 3% річних у розмірі 1 219,01 грн підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем доказів на спростування викладених в позові обставин суду не надано. Посилання відповідача на те, що орендодавець відмовлявся приймати нежитлові приміщення з оренди та підписувати акт приймання передачі не підтверджуються матеріалами справи, а тому не приймаються судом до уваги.

Крім того, орендар на підтвердження виконання зобов'язання за договором оренди (найму) вправі в судовому порядку вимагати прийняття від нього орендодавцем майна, яке було предметом договору, та документального оформлення такого прийняття згідно з частиною першою статті 545 Цивільного кодексу України, частиною другою статті 795 Цивільного кодексу України.

На підставі вищенаведеного та з урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" є обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростовані належним чином відповідачем, а тому підлягають задоволенню повністю.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що факт неналежного виконання відповідачем зобов'язань за Договором про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №469 від 23.06.2012 доведений належним чином, документально підтверджений та відповідачем не спростований, а тому позовні вимоги Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" про стягнення з відповідача заборгованості з компенсації витрат підприємства в розмірі 32 972,98 грн та заборгованості з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою в розмірі 353,60 грн є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, місцевим господарським судом встановлено, що згідно вимог ст. 625 Цивільного кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 6 081,19 грн збитків від зміни індексу інфляції та 1 219,01 грн 3% річних.

Колегія суддів, перевіривши надані позивачем розрахунки збитків від зміни індексу інфляції та 3% річних, які здійснені судом першої інстанції, дійшла висновку, що вказані розрахунки є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Беручи до уваги вищенаведене, судова колегія вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2016 у справі №910/17973/16 прийнято з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Головного територіального управління юстиції у місті Києві задоволенню не підлягає.

Враховуючи вимоги ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за перегляд рішення в апеляційній інстанції покладається на апелянта (відповідача у справі).

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п.1 ч. 1 ст. 103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у місті Києві на рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2016 у справі №910/17973/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2016 у справі №910/17973/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/17973/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов