РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"16" лютого 2017 р. Справа № 918/1244/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя Грязнов В.В.

суддя Розізнана І.В. ,

суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

за участю представників сторін:

позивача- ОСОБА_8. (довіреність від 21.11.2016р.);

ОСОБА_1 (довіреність від 21.11.2016р.);

відповідача- Мазур Р.В. (довіреність від 01.11.2016р.).

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Позивача-Фізичної особи-підп-риємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду Рівненської області від 22.12.2016 року у справі №918/1244/16

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 м.Рівне

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренамакс»

с.Велика Омеляна Рівненського району

про стягнення 47 519 грн. 74 коп. збитків,-

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст.22, 28 Господарсь-кого процесуального кодексу України. Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу заявлено не було. Заяви про відвід суддів не надходило.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 22.12.2016р. у справі №918/1244/16 (суддя Політика Н.А.) відмовлено у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (надалі в тексті - Підприємець) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ре-намакс» (надалі в тексті - Товариство) про стягнення 47 519 грн. 74 коп. збитків.(арк.справи 63-70).

Приймаючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що Позивач не довів належними та допустимими доказами понесення збитків в сумі 47 519 грн. 74 коп., тому в задоволенні позову відмовлено.(арк.справи 67-69).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Позивач подав скаргу до Рівненського апеляцій-ного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Рівненської об-ласті від 22.12.2016р. у даній справі та прийняти нове, яким задоволити позов в повному обсязі.

Скаржник зазначає, що суд не з'ясував всіх обставин, що мають значення для справи, зро-бив висновки, які не відповідають обставинам справи, а також неправильно застосував норми ма-теріального та процесуального права. Вказує, що представник Підприємця особисто здавав на ре-монт транспортний засіб та надав відповідні пояснення в суді першої інстанції. Натомість Відпо-відач для оформлення здійснення ремонту автомобіля не надав необхідних документів. Звертає увагу, що суд не дослідив перебування осіб, які підписували замовлення, у трудових чи інших циві-льно-правових відносинах із Відповідачем. Крім того, суд не обґрунтував відмови у посилання По-зивача на понесення ним збитків через неналежний ремонт транспортного засобу.(арк.справи 77-78).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.01.2017р. прийнято до про-вадження апеляційну скаргу Позивача, справу призначено до слухання та призначено розгляд на 07.02.2017р. у складі колегії: головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В., суддя Васили-шин А.Р.(арк.справи 74).

В зв'язку із перебуванням у відпустці судді Василишина А.Р. та на підставі розпорядження керівника апарату від 07.02.2017р. автоматизованою системою документообігу суду проведено ав-томатичну заміну складу колегії суддів, визначено колегію: головуючий суддя Грязнов В.В., суд-дя Розізнана І.В., суддя Мельник О.В. Колегія у даному складі 07.02.2017р. прийняла до провад-ження апеляційну скаргу Позивача.(арк.справи 97-99).

В судовому засіданні 07.02.2017р. оголошувалася перерва до 09.02.2017р.(арк.справи 100, 101). Проте, у зв'язку з перебуванням у відрядженні головуючого судді Грязнова В.В. судове засі-дання 09.02.2017р. не відбулось, про що сторони були попереджені. Ухвалою від 10.02.2017р. при-значено судове засідання у справі №918/1244/16 на 14.02.2017р.(арк.справи 119, 122-123).

16.01.2017р. через канцелярію суду Позивач подав додаткові пояснення до апеляційної скар-ги із запитами до Рівненської об'єднаної податкової інспекції та Товариства щодо надання інфор-мації чи перебуває у трудових відносинах з Товариством ОСОБА_4 та ОСОБА_5?(арк. справи 88-89).

Відповідач 03.02.2017р. подав через канцелярію суду відзив, у якому просить залишити апе-ляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, а 08.02.2017р.- подав клопотання про долучення до матеріалів справи документи, якими оформлюються замовлення на ремонтні роботи автомобілів у Відповідача.(арк.справи 93-96, 102-107).

Крім того, 09.02.2017р. через канцелярію суду Позивач подав додаткові пояснення щодо по-милкового зазначення прізвища однієї з осіб, які приймали замовлення «ОСОБА_5», натомість пра-вильним є «ОСОБА_5», який і є керівником Відповідача.(арк.справи 108).

У судових засіданнях апеляційної інстанції 07 та 16 лютого 2017р. представники Позивача підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та надали пояснення в обґрунтування своєї правової позиції. Представник Відповідача заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, надав свої пояснення, наголошував, що жодних правовідносин між сторонами не існувало.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що ТзОВ «Меблі для вашої родини»-замовник та ФОП ОСОБА_6-перевізник уклали договір №26/04 від 26.04.2016р. про міжнародне перевезення ванта-жів автомобільним транспортом, за умовами якого перевізник зобов'язується здійснити перевезен-ня вантажу автомобільним транспортом у міжнародному сполученні до умов заявок замовника. Пунктом 4.4 зазначеного договору сторони обумовили відповідальність перевізника за неподання транспортного засобу в пункт завантаження в узгодженні з замовником терміни. Вказаний договір підписаний директором замовника та перевізником, скріплений відтисками печаток сторін.(арк. справи 15-18).

Сторони також підписали заявку на перевезення вантажу, у якій передбачили нарахування штрафів за понаднормовий простій, відмову від автомобіля чи запізнення автомобіля.(арк.справи 20).

У матеріалах справи міститься міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) №093256, з якої вбачається, що ФОП ОСОБА_2 перевозив на замовлення ТзОВ «Меблі для вашої родини» вантаж до Іспанії.(арк.справи 21).

За несвоєчасно доставлений вантаж ТзОВ «Меблі для вашої родини» 07.11.2016р. надіслало ФОП ОСОБА_2 претензію №07/11 про сплату штрафних санкцій в сумі 600 Євро по курсу НБУ.(арк.справи 22).

Як вбачається з матеріалів справи, 22.06.2016р. офіційним дилером компанії «DAF» у Поль-щі було проведено ремонт транспортного засобу марки DAF FA LF 45 200, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 всього на загальну суму суму 4 507,20 злотих. У висновку дилера зазначено про заміну підшипників маточин ведучого моста, оскільки у підшипни-ках вказаного вище транспортного засобу не було масла, що могло стати причиною їх пошкод-ження.(арк.справи 24-29).

Матеріали справи також містять: замовлення №887 від 07.06.2016р. на купівлю запчастин та проведення робіт, всього 11 позицій, у графі виконавець зазначено ОСОБА_4 та підписано, графа замовник порожня, а також замовлення №914 від 10.06.2016р. на купів-лю гальмівного диску та проведення заміни гальмівного диску, у графі «виконавець» зазначено ОСОБА_7 і міститься підпис, у графі «замовник» зазначено ОСОБА_2, підпис відсутній. У вказаних замовленнях постачальником зазначено ТзОВ «Рена-макс», а покупцем ОСОБА_2.(арк.справи 13, 14).

Вважаючи, що Товариством здійснено неналежний ремонт транспортного засобу, чим зав-дано збитків на суму 47 519 грн. 74 коп. - Підприємець звернувся в суд з позовом.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і про-цесуального права, апеляційний суд вважає, що скарга безпідставна і не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Предметом позову є стягнення збитків.

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України (надалі в тексті - ГК України) - гос-подарський договір є однією з підстав виникнення господарських зобов'язань і є обов'язковим для виконання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення господарського зобов'язан-ня у ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України (надалі в тексті - ЦК України).

Господарські зобов'язання, відповідно до ст.174 ГК України, можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до ч.1 ст.175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні гос-подарської діяльності в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Розглядаючи апеляційну скаргу, колегія суддів приймає до уваги, що відповідно до ст.638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Вказана норма кореспондується з приписами ст.180 ГК України, згідно якої госпо-дарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів дано-го виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто зго-ди.

Згідно положень ст.181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викла-дається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Обов'язок доказування і подання доказів встановлено статтею 33 ГПК України.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, як на підс-таву своїх вимог Позивач посилається на замовлення №887 та №914 та вказує, що неналежним ремонтом транспортного засобу йому завдано збитків.(арк.справи 13,14).

Переглядаючи рішення у даній справу колегія суддів зазначає, що особа, якій завдано збит-ків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в силу ст.22 ЦК Ук-раїни. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено від-шкодування у меншому або більшому розмірі, а згідно ст.614 ЦК України - особа яка порушила зо-бов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх зале-жних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.225 ГК України визначено, що до складу збитків, що підлягають відш-кодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: 1) вартість втра-ченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; 2) до-даткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'-язання другою стороною; 3) неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазна-ла збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; 4) матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Разом з тим, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, пот-рібно встановити наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) порушення бор-жником зобов'язання, що випливає з договору; 2) збитків та їх розміру; 3) причинного зв'язку між порушенням стороною зобов'язання, що випливає з договору, та збитками; 4) вини порушника зо-бов'язання і врахувати, що за відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що порушен-ня боржником договірного зобов'язання є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком тако-го порушення. При цьому, слід враховувати, що збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, вважає, що її права були порушені та нею понесені збитків, вона повинна довести як роз-мір збитків так і факт їх понесення.

Судова колегія звертає увагу, що вимоги про стягнення збитків можуть бути задоволені ли-ше у випадку, якщо Позивач доведе кожний з елементів складу правопорушення.

Частиною 2 ст.623 ЦК України передбачено, що розмір збитків, завданих порушенням зобо-в'язання, доказується кредитором. Тобто, збитки не є санкцією заздалегідь визначеного розміру, а їх стягнення (відшкодування) передбачено на випадок будь-якого господарського правопорушень-ня, якщо інше не передбачене законом. Для цього необхідно виконати певні розрахунки і підкріпи-ти їх відповідними доказами, які беззастережно підтверджували б їх реальний розмір на визначену дату.

Крім застосування принципу вини при розгляді спорів про відшкодування шкоди госпо-дарським судам також необхідно враховувати, що збиток підлягає відшкодуванню за умови безпо-середнього причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи заподіяла шкоду і самим зби-тком. Така правова позиція підтримується Вищим господарським судом України, що вбачається з роз'яснення №02-5/215 від 01.04.1994р. (чинної на сьогодні зі змінами та доповненнями від 29.12. 2007р.) «Про деякі питання практики розгляду спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди».

Правовий аналіз зазначених положень законодавства та дослідження матеріалів справи на-дають колегії суддів підстави для висновку, що ФОП ОСОБА_2 не довів жодними належними та допустимими доказами факту понесення збитків саме з вини ТзОВ «Ренамакс».

При цьому, через невідповідність встановленому ст.34 ГПК України правилу належності і допустимості доказів апеляційний суд не приймає замовлення №887 від 07.06.2016р. та №914 від 10.06.2016р.(арк.справи 13, 14), оскільки з їх змісту вбачається лише, що постачальником запчас-тин є Відповідач, а покупцем Позивач. Натомість в обох замовленнях відсутні відомості про нале-жний ФОП ОСОБА_2 автомобіль, його марку, модель, державний номер, характер пошкод-ження. Бланки замовлень не містять відбитків штампа або печатки Відповідача.

Крім того, зазначаючи про сплату за замовленнями Позивач не подав суду доказів прове-дення оплати у встановленому порядку. Матеріали справи не містять ні банківської квитанції, ні платіжного доручення, ні корінця прибуткового касового ордеру, якими стверджується сплата на рахунок Товариства.

Таким чином, Підприємець не довів існування договірних відносин з Товариством та при-чинно-наслідкового зв'язку між поломкою автомобіля та діями Відповідача. Недоведеними є наяв-ність в діях Відповідача складу цивільного правопорушення, а саме завдання збитків та їх розмір.

Всі інші твердження Скаржника не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

Матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника про неправомірність висновків су-ду першої інстанції щодо характеру правовідносин сторін, змісту зобов'язань Відповідача, рівно як і твердження про невмотивованість висновку про безпідставність заявленого позову.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім пе-реконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, доводи Скаржника зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржува-ного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодек-су України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду Рівненської області від 22.12.2016 року у справі №918/1244/16 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

3. Справу №918/1244/16 повернути до господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Мельник О.В.