РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року Справа № 906/1194/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Мамченко Ю.А.

судді Крейбух О.Г. ,

судді Саврій В.А.

при секретарі Німчук А.М.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу позивача - Публічного акціонерного товариства "Укрінком" на ухвалу господарського суду Житомирської області від 02 грудня 2016 року у справі №906/1194/16 (суддя Гансецький В.П.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрінком"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Поліскорм"

про визнання кредитором на суму 84 461 756,93 грн. та зобов'язання включити до проміжного ліквідаційного балансу

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Житомирської області (суддя Гансецький В.П.) від 02 грудня 2016 року у справі №906/1194/16 позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Укрінком" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Поліскорм" про визнання кредитором на суму 84461756,93 грн. та зобов'язання включити кредиторські вимоги до проміжного ліквідаційного балансу було повернуто без розгляду на підставі пункту 4 статті 63 ГПК України.

Вказана ухвала обґрунтована тим, що позивач заявив дві вимоги: одну майнову визнати його кредитором на загальну суму 84461756,93 грн., другу немайнову - зобов'язати ліквідаційну комісію відповідача включити вимоги позивача в сумі 84461756,93 грн. до проміжного ліквідаційного балансу відповідача. Таким чином, за подання даної позовної заяви позивач повинен сплатити судовий збір в сумі 1378,00 грн. за вимогу немайнового характеру та 206700,00 грн. за майнову вимогу, тобто, всього 208078,00 грн. Разом з тим, до позовних матеріалів позивачем подані як доказ сплати судового збору платіжне доручення №222 від 28 листопада 2016 року на суму 1378,00 грн. та №223 від 28 листопада 2016 року на суму 1378,00 грн..

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, позивач - ПАТ "Укрінком" звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Житомирської області від 02 грудня 2016 року у справі №906/1194/16 та передати справу на розгляд господарського суду Житомирської області. Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Житомирської області норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого суду, обставинам справи. Зокрема, апелянт зазначає, що позовна заява містить дві вимоги немайнового характеру, оскільки предметом доказування у даній справі є захист права за допомогою зобов'язально-правових засобі, а саме зобов'язання вчинити певні дії стосовно визнання та включення кредиторських вимог, а не стягнути кошти у певному розмірі. А отже, визначити вартісну оцінку бездіяльності ліквідаційної комісії не можливо. Таким чином, Публічним акціонерним товариством "Укрінком" було вірно сплачено кошти за подачу позовної заяви про зобов'язання визнати та включити кредиторській вимоги до проміжного ліквідаційного балансу підприємства. Крім того, до суду подано докази сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 06 січня 2017 року у справі №906/1194/16 було поновлено строк на апеляційне оскарження, прийнято до провадження апеляційну скаргу позивача та призначено дату судового засідання на 18 січня 2017 року.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 18 січня 2017 року у справі №906/1194/16, на підставі частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод було продовжено строк розгляду спору у справі, відкладено розгляд справи на 08 лютого 2017 року та зобов'язано господарський суд Житомирської області та ПАТ "Укрінком" терміново направити на адресу Рівненського апеляційного господарського суду матеріали позовної заяви у справі №906/1194/16.

06 лютого 2017 року від ПАТ "Укрінком" надійшов лист №234/01 від 03 лютого 2017 року до якого додано матеріали позовної заяви ПАТ "Укрінком".

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 07 лютого 2017 року на підставі розпорядження керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду, у зв'язку із тимчасової непрацездатністю судді-члена колегії по справі №906/1194/16 ОСОБА_1 та відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та пункту 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, на виконання службової записки головуючого судді (судді - доповідача) у справі, було внесено зміни до складу колегії суддів та визначено наступний її склад: головуючий суддя Мамченко Ю.А., суддя Дужич С.П., суддя Саврій В.А.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 07 лютого 2017 року у справі №906/1194/16 було прийнято до свого провадження апеляційну скаргу вищезазначеною колегією суддів.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 08 лютого 2017 року на підставі розпорядження керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду, у зв'язку із відсутністю судді - члена колегії Саврія В.А. 08 лютого 2017 року та відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та пункту 8.2. Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, на виконання службової записки головуючого судді (судді - доповідача) у справі, було внесено зміни до складу колегії суддів та визначено наступний її склад: головуючий суддя Мамченко Ю.А., суддя Дужич С.П., суддя Крейбух О.Г.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 08 лютого 2017 року у справі №906/1194/16 було прийнято до свого провадження апеляційну скаргу вищезазначеною колегією суддів.

В судовому засіданні 08 лютого 2017 року розгляд апеляційної скарги позивача Публічного акціонерного товариства "Укрінком" було відкладено на 22 лютого 2017 року.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 21 лютого 2017 року на підставі розпорядження керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду, у зв'язку із перебування у відпустці судді-члена колегії по справі №906/1194/16 - ОСОБА_2 у період з 13 лютого 2017 року по 27 лютого 2017 року включно та відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та пункту 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, на виконання службової записки головуючого судді (судді - доповідача) у справі, було внесено зміни до складу колегії суддів та визначено наступний її склад: головуючий суддя Мамченко Ю.А., суддя Саврій В.А., суддя Крейбух О.Г.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 08 лютого 2017 року у справі №906/1194/16 було прийнято до свого провадження апеляційну скаргу позивача вищезазначеною колегією суддів.

Стосовно тривалості розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

У відповідності до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно пункту 31 Рішення Європейського суду з прав людини від 1 лютого 2007 року у справі "Макаренко проти України" суд нагадує, що "розумний" строк проваджень має визначатись відповідно до обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника і компетентних органів та інтерес, який мав заявник у цьому спорі.

Відповідно до пункту 27 Рішення Європейського суду з прав людини від 8 квітня 2010 року у справі "Гутка проти України" суд також частково погодився з твердженням Уряду України про те, що сторони сприяли тривалості оскаржуваного провадження. Вірним є те, що, хоча стороні в цивільній справі не можна ставити за вину використання доступних за національним законодавством засобів для захисту своїх інтересів, вона має враховувати те, що такі дії неминуче призводять до затягування відповідного провадження (згідно ухвали у справі "Малицька-Васовська проти Польщі" від 5 квітня 2001 року, №41413/98).

Зважаючи на викладене, маючи на меті забезпечити розгляд апеляційної скарги за результатом дослідження усіх доказів по справі в їх сукупності та вжити передбачених законом засобів для встановлення належності і допустимості доказів по справі, для надання можливості забезпечити явку представників для подання відповідних пояснень апеляційний суд дійшов висновку, що розумним для розгляду даної апеляційної скарги є саме строк, що мав забезпечити як реалізацію процесуальних прав сторін по справі, так і повний, всебічний, об'єктивний розгляд справи та правильне вирішення господарського спору.

З огляду на викладене, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Укрінком" на ухвалу господарського суду Житомирської області від 02 грудня 2016 року у справі №906/1194/16 розглядалася судом апеляційної інстанції в строк більший, ніж передбачено статтями 69, 102 ГПК України, однак з дотримання критеріїв розумності строку, визначених у практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідач своїм правом, передбаченим статтею 96 ГПК України, не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Представники позивача та відповідача в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Враховуючи положення статті 102 ГПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, а також те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про час і місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представників позивача та відповідача за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог статті 101 ГПК України.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство "Укрінком" звернулось до господарського суду Житомирської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Поліскорм" про визнання кредитором на суму 84461756,93 грн. та зобов'язання включити кредиторські вимоги до проміжного ліквідаційного балансу.

Як вже зазначалося, ухвалою господарського суду Житомирської області від 02 грудня 2016 року у справі №906/1194/16 позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Укрінком" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Поліскорм" про визнання кредитором на суму 84461756,93 грн. та зобов'язання включити кредиторські вимоги до проміжного ліквідаційного балансу було повернуто без розгляду на підставі пункту 4 статті 63 ГПК України

Відповідно до статті 106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду. Окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду, зокрема, про повернення позовної заяви.

Згідно з нормами статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 3 статті 3 вказаного Закону встановлено, що судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 статті 7 цього ж Закону усім суб'єктам правовідносин гарантується захист їх прав і законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід'ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об'ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також із статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

На підставі частини 1 статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатись до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених ГПК України заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

01 грудня 2016 року Публічне акціонерне товариства "Укрінком" звернулося до господарського суду Житомирської області з позовною заявою №919/01 від 28 листопада 2016 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Поліскорм" про визнання кредитором на суму 84461756,93 грн. та зобов'язання включити кредиторські вимоги до проміжного ліквідаційного балансу.

Порядок подання позову, форма і зміст позовної заяви встановлені статтями 54 - 58 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, згідно пункту 3 частини 1 статті 57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

З наведених норм законодавства вбачається, що особа, яка подає позовну заяву, повинна дотримуватися вимог статей 54 - 58 ГПК України, в тому числі щодо сплати судового збору та подання до суду відповідних доказів його сплати.

Недодержання цих вимог тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Закон України від 08 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

У відповідності до статті 2 Закону України "Про судовий збір", платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду.

Згідно частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (станом на момент звернення до суду з позовною заявою) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір із позовної заяви майнового характеру, що подається до господарського суду, сплачується у розмірі 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат, а із позовної заяви немайнового характеру 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Пунктом 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, що статтею 55 ГПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Подання до господарського суду таких заяв оплачується судовим збором згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Приписами частини 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

При цьому майновий позов (позовна заява майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об'єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну, а категорію майнових спорів складають, зокрема, спори, пов'язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми його використання на договірній чи позадоговірній основі. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об'єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви Публічним акціонерним товариством "Укрінком", в якості доказу сплати судового збору додано платіжні доручення №222 від 28 листопада 2016 року на суму 1378 грн. та №223 від 28 листопада 2016 року на суму 1378 грн.

Обґрунтовуючи повернення позовної заяви ПАТ "Укрінком" без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 63 ГПК України, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку, що позивач заявив дві вимоги одну майнову визнати його кредитором на загальну суму 84461756,93 грн., другу немайнову - зобов'язати ліквідаційну комісію відповідача включити вимоги позивача в сумі 84461756,93 грн. до проміжного ліквідаційного балансу відповідача. Таким чином, за подання даної позовної заяви позивач повинен сплатити судовий збір в сумі 1378,00 грн. за вимогу немайнового характеру та 206700,00 грн. за майнову вимогу, тобто, всього 208078,00 грн..

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога про визнання кредитором на суму 84461756,93 грн. є майновою, оскільки за своєю правовою природою пов'язана з визнанням прав на грошову суму, а отже вказана вимога має вартісну оцінку.

Внаслідок надання ПАТ "Укрінком" доказів сплати судового збору, як за дві вимоги немайнового характеру, господарський суд Житомирської області дійшов законного й обґрунтованого висновку про повернення позовної заяви у зв'язку з відсутністю доказів сплати судового збору у належному розмірі, вірно зазначивши, при цьому, про необхідність сплати судового збору за одну вимогу майнового характеру та одну немайнову вимогу.

Аналогічної правової позиції дотримується також Вищий господарський суд України, зокрема у постановах від 25 жовтня 2016 року у справі №925/187/16, від 24 жовтня 2016 року у справі №910/11027/16.

Таким чином, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування ухвали господарського суду Житомирської області від 02 грудня 2016 року у справі №906/1194/16.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Житомирської області від 02 грудня 2016 року у справі №906/1194/16 залишити без змін, апеляційну скаргу ПАТ "Укрінком" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 906/1194/16 повернути господарському суду Житомирської області.

Головуючий суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Саврій В.А.