ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2017 р.Справа № 922/1937/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

при секретарі судового засідання Сінченко І.В.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Центр поводження з тваринами", м. Харків, 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Чугуїв
про розірвання договору та стягнення 25411,28 грн.
за участю представників:

позивача - Найдьонова О.Г., адвокат, свідоцтво №1227 від 08.06.2012, договір №01/01 про надання правової допомоги від 23.01.2017; Дубіна О.М. довіреність №50/0/267-17 від 26.01.2017;

3-ї особи - Романенко Т.М., довіреність №116 від 03.01.2017

відповідача - ОСОБА_5, довіреність №б/н від 18.07.2016;

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Центр поводження з тваринами" (позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (відповідача) про розірвання договору оренди майна №5732 від 11.03.2015 р. та стягнення з відповідача на користь позивача 24011,28 грн. - сума фактичної вартості відновлювального ремонту автомобіля АС-G 2705-ВП 6 АПЖ (ГАЗ-2705-ВП, фургон малотоннажний), реєстраційний номер НОМЕР_2, рік випуску 2012 та 1400,00 грн. вартість проведення розрахунку відновлювального ремонту вказаного автомобіля. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 3445,00 грн. та витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката в розмірі 8000,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач, зокрема посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору оренди майна №5732 від 11.03.2015 р., внаслідок чого позивачу завдано шкоду та є підставою для розірвання даного договору. Так, позивач зазначає, що 11.03.2015 року між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендарем) був укладений договір оренди майна № 5732 (далі - договір оренди), згідно якого позивач передав в строкове платне користування рухоме майно - автомобіль АС-G 2705-ВП 6 АПЖ (ГАЗ-2705-ВП, фургон малотоннажний), реєстраційний номер НОМЕР_2, рік випуску 2012 (далі - об'єкт оренди), технічний стан якого на момент передачі був задовільний, будь-яких зауважень від відповідача щодо технічного стану автомобіля не надходило. Згідно з п. 4.5. договору орендар зобов'язаний забезпечувати збереження орендованого майна, запобігати його пошкодженню та псуванню, здійснювати заходи протипожежної безпеки. 25.01.2016 року від відповідача надійшла заява про відмову від подальшої оренди автомобіля та Додаткова угода № 2 до договору оренди № 5732 від 11.03.2015 р. про дострокове припинення дії даного договору. У зв'язку з тим, що відповідач просив розірвати договір оренди, у позивача виникла необхідність в перевірці технічного стану орендованого автомобіля та на спеціалізованому СТО "НИКа" (ФО-П ОСОБА_6.) позивачем був проведений технічний стан автомобіля, під час якого було виявлено несправності (дефекти), що знижують ефективність його експлуатації за призначенням та потребують ремонту або заміні. Під час огляду автомобіля було виявлено встановлений причіпний пристрій (фаркоп), що не передбачено технічними характеристиками заводу виробника, та який було встановлено відповідачем без попереднього узгодження з позивачем, що суперечить вимогам п. 4.6. договору оренди. Відповідно до листа СТО "НИКа" (ФО-П ОСОБА_6.) від 04.02.2016 р. вих.№ 29/16 частина несправностей (дефектів), які було виявлено під час огляду автомобіля, а саме тріщини рами в місцях кріплення кронштейнів кабіни та амортизаторів, тріщини фланців поперечини рами, а також тріщини картера КПП, виявлені при дефектації об'єкта оренди, могли виникнути внаслідок встановлення причіпного пристрою (фаркопу), який не передбачений технічними характеристиками заводу виробника та перевезення вантажу, що значно перевищує максимальну вантажопідйомність автотранспортного засобу. Також згідно листа СТО "НИКа" (ФО-П ОСОБА_6.) від 16.02.2016 р. вих. 28/16, з посиланням на Наказ № 102 від 30.03.1998 р. Міністерства транспорту України "Про затвердження Положення про технічне обслуговування і ремонт дорожніх транспортних засобів автомобільного транспорту", об'єкт оренди, не потребує капітального ремонту, оскільки відсутня необхідність в заміні базових агрегатів, об'єкт оренди потребує тільки поточного ремонту з заміною запасних частин, що вказані в рахунку № Д/1-000020 від 30.01.2016 р. 12.02.2016 року, з метою проведення розрахунку вартості відновлювального ремонту автомобіля, позивач звернувся до суб'єкта оціночної діяльності TOB "Аргумент-Експерт", яким було складено Звіт №611/02-16 від 25.02.2016 р., відповідно до якого розмір матеріальних збитків, спричинених позивачеві, складає 29 030,80 грн. та згідно Акту № Д/1-0041 від 09.03.2016 р. ФО-П ОСОБА_6 фактично виконано роботи з ремонту об'єкту оренди на суму 24011,28 грн., які сплачені позивачем. На підставі викладеного, позивач наполягає на тому, що відповідачем порушено умови договору в частині повернення автомобіля у стані, який погіршився за період часу оренди даного автомобіля та спричинено збитки, які підлягають відшкодуванню в розмірі 24011,28 грн. - сума фактичної вартості відновлювального ремонту автомобіля та 1400,00 грн. вартість проведення розрахунку відновлювального ремонту вказаного автомобіля.

Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах суми позову на загальну суму 36856,28 грн.

В обгрунтування заяви про забезпечення позову позивач, зокрема посилається на те, що відповідач ухиляється від відшкодування йому матеріальної шкоди, а тому це може утруднити та зробити неможливим виконання рішення суду, у зв'язку з чим наявні підстави для вжиття заходів забезпечення позову відповідно до положень ст.ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України.

09 серпня 2016 відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву (вх.26281), в якому він заперечує проти задоволення позову, зокрема посилаючись на те, що відповідно до ст. 779 Цивільного кодексу України наймач не відповідає за погіршення речі, якщо це сталося внаслідок нормального її зношення або упущень наймодавця.

Представник відповідача надав до суду додаткові пояснення(вх.26768 від 11.08.2016, вх.№26861 від 15.08.2016 р.), в яких просить в позові відмовити та надав заяву (вх.№26878 від 15.08.2016 р.), в якій виклав питання, які просить поставити судовому експерту.

У судовому засіданні 15.08.2016 р. представник відповідача наполягав на тому, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження порушення відповідачем умов договору в частині повернення орендованого автомобіля у стані, який не відповідає нормальному зношенню.

З огляду на те, що вищевикладені обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, не можуть бути доведені сторонами за допомогою інших засобів доказування, суд призначив у справі судову автотехнічну та автотоварознавчу експертизу для роз'яснення наступних питань, що виникло при вирішенні даного спору:

1) Чи відповідає технічний стан автомобіля АС-G 2705-ВП 6 АПЖ (ГАЗ-2705-ВП, фургон малотоннажний), реєстраційний номер НОМЕР_2, рік випуску 2012, станом на момент його передачі в оренду (станом на 11.03.2015 р.) технічному стану на момент його повернення з оренди (станом на 27.01.2016 р.)?

2) Яким був технічний стан (працездатний, непрацездатний) автомобіля АС-G 2705-ВП 6 АПЖ (ГАЗ-2705-ВП, фургон малотоннажний), реєстраційний номер НОМЕР_2, рік випуску 2012, на момент його передачі в оренду (станом на 11.03.2015 року)?

3) Чи відповідає стан зносу автомобіля АС-G 2705-ВП 6 АПЖ (ГАЗ-2705-ВП, фургон малотоннажний), реєстраційний номер НОМЕР_2, рік випуску 2012, на момент його повернення з оренди (станом на 27.01.2016 року) нормальному зносу? Якщо не відповідає, то чи погіршився технічний стан даного автомобіля за період часу з моменту передачі його в оренду (з 11.03.2015 р.) до його повернення з оренди (до 27.01.2016 року)? Які саме частини даного автомобіля пошкоджено відповідачем та на яку суму?

4) Чи існували виявлені технічні пошкодження автомобіля АС-G 2705-ВП 6 АПЖ (ГАЗ-2705-ВП, фургон малотоннажний), реєстраційний номер НОМЕР_2, рік випуску 2012, станом на момент передачі його в оренду (станом на 11.03.2015 р.)?

5) Чи відповідав технічний стан автомобіля АС-G 2705-ВП 6 АПЖ (ГАЗ-2705-ВП, фургон малотоннажний), реєстраційний номер НОМЕР_2, рік випуску 2012, задовільному станом на момент його повернення з оренди (станом на 27.01.2016 року)? Який технічний стан автомобіля відповідає задовільному стану?

6) Чи встановлено на автомобілі АС-G 2705-ВП 6 АПЖ (ГАЗ-2705-ВП, фургон малотоннажний), реєстраційний номер НОМЕР_2, рік випуску 2012, причіпний пристрій (фаркоп)? Якщо встановлено, то в який період часу?

7) Якщо несправності автомобіля АС-G 2705-ВП 6 АПЖ (ГАЗ-2705-ВП, фургон малотоннажний), реєстраційний номер НОМЕР_2, рік випуску 2012, не відповідають нормальному зносу, то чи виникли вони через встановлення причіпного пристрою (фаркопу)?

8) Чи призвело використання причіпного пристрою (фаркопу) до погіршення стану автомобіля АС-G 2705-ВП 6 АПЖ (ГАЗ-2705-ВП, фургон малотоннажний), реєстраційний номер НОМЕР_2, рік випуску 2012?

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.08.2016 у даній справі призначено судову автотехнічну та автотоварознавчу експертизи, провадження у справі зупинено. Оплату витрат за проведення судової експертизи покладено на відповідача.

15.12.2016 року до суду від ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса надійшло повідомлення про неможливість надання експертного висновку, у зв'язку з ненаданням витребуваних судовим експертом документів та не проведенням її оплати.

З метою поновлення провадження у справі у листі від 22.12.2016 р. суд просив сторони забезпечити явку їх повноважних представників у судове засідання, яке відбудеться 10.01.2017 р. об 11:00 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.01.2017 провадження у справі поновлено.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10 січня 2017 року розгляд справи відкладено на 23 січня 2017 р. на 11:00 год.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Харківської області № 40 від 23 січня 2017 року, у зв'язку з відсутністю повноважень судді Макаренко О.В. призначено повторний автоматичний розподіл справи та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу призначено судді Чистяковій І. О.

В судовому засіданні 23 січня 2017 року було оголошено перерву до 10:00 год. 07 лютого 2017 року відповідно до приписів ст. 77 ГПК України для надання можливості представнику позивача надати додаткові докази по справі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07 лютого 2017 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та розгляд справи відкладено на 22 лютого 2017 р. о 14:00 год.

В судовому засіданні 22 лютого 2017 року було оголошено перерву до 10:00 год. 27 лютого 2017 року відповідно до приписів ст. 77 ГПК України для надання можливості представнику 3-ої особи ознайомитись з матеріалами справи та надати обґрунтований відзив на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27 лютого 2017 року відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

У п.23 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" від 23 березня 2012 року N 4 господарським судам роз'яснено, що відповідно до частини третьої і четвертої статті 15 Закону України "Про судову експертизу" витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України, зокрема, у господарських справах відшкодовуються в порядку, передбаченому чинним законодавством.

У застосуванні відповідних законодавчих приписів господарським судам рекомендується виходити з такого.

Витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи. Тому в зазначеній ухвалі суд вправі зобов'язати відповідну сторону перерахувати, в тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи на рахунок експертної установи. У разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони або сторони, зобов'язаної ухвалою господарського суду, від оплати витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи, суд може запропонувати іншій стороні оплатити ці витрати, а за відсутності і її згоди та за неможливості проведення судової експертизи без попередньої оплати її вартості суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Аналогічним чином суд має діяти в разі повернення матеріалів справи з експертної установи через несплату вартості експертизи.

Представник позивача 27 лютого 2017 р. надав супровідним листом (вх. №6648) додаткові документи, зазначені у додатку, які судом долучено до матеріалів справи та в судовому засіданні 27.02.2017 підтримав позов, не надав згоду на оплату проведення судової експертизи та просив суд розглядати справу на підставі наявних доказів.

Представник 3-ої особи 27 лютого 2017 р. надав відзив на позовну заяву (вх. №6647), який судом долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 27.02.2017 представник 3-ої особи підтримав позов та просив суд розглядати справу на підставі наявних доказів.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях наданих до суду. Також пояснив, що оплата за проведення судової експертизи не здійснена ним, у зв'язку з відсутністю коштів.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, за можливе розгляд справи за наявними у справі матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представника позивача, представника 3-ї особи та представника відповідача, суд встановив наступне.

11 березня 2015 року між Комунальним підприємством "Центр поводження з тваринами" (надалі - Орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (надалі - Орендар) за погодженням з 3-ю особою було укладено договір оренди майна №5732 (надалі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування рухоме майно - автомобіль АС-G 2705-ВП 6 АПЖ (ГАЗ-2705-ВП, фургон малотонажний), далі "Майно", яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова та знаходиться на балансі комунального підприємства "Центр поводження з тваринами".

Право на оренду цього майна отримано Орендарем на підставі наказу управління комунального майна та приватизації № 15 від 10.03.2015.

Згідно з п.1.2. Договору Майно передається в оренду для організації роботи з перевезення тварин.

Відповідно до п.2.1. Договору набуття Орендарем права користування Майном настає після підписання сторонами: цього Договору та акту приймання-передачі Майна.

Згідно з п.2.3. Договору у разі припинення цього Договору Орендар зобов'язаний повернути Орендодавцеві Майно у стані, не гіршому, ніж воно було одержано, згідно з актом приймання-передачі, в термін, що вказаний в листі про непролонгацію, рішенні суду чи визначений за згодою сторін.

Майно вважається поверненим Орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

Обов'язок по складанню акту приймання-передачі покладається на Орендодавця (п.2.4. Договору).

Відповідно до п.3.1. Договору вартість об'єкту оренди визначається на підставі висновку про вартість Майна і складає 113600,00 грн. станом на 02.02.2015.

В розділі 4 Договору сторонами визначено обов'язки Орендаря.

Так, згідно п.4.2. Договору Орендар зобов'язаний використовувати орендоване Майно відповідно до його призначення та умов цього Договору.

Відповідно до п. 4.5. Договору Орендар зобов'язаний забезпечувати збереження орендованого Майна, запобігати його пошкодженню та псуванню, здійснювати заходи протипожежної безпеки.

У п. 4.6. Договору сторони також встановили, що Орендар зобов'язаний змінювати стан орендованого Майна виключно за письмовою згодою Орендодавця та Управління.

Згідно п. 4.7. Договору Орендар зобов'язаний за свій рахунок здійснювати поточний ремонт.

Орендар зобов'язаний у разі припинення або розірвання Договору повернути Орендодавцю орендоване Майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, та відшкодувати Орендодавцю збитки в разі погіршення стану орендованого Майна чи його втрати (повної або часткової) з вини Орендаря (п.4.8. Договору).

Відповідно до п.5.1. Договору Орендар має право Користуватися орендованим Майном відповідно до його призначення та умов цього Договору на території України та за її межами.

Згідно п.6.4. Договору Орендодавець зобов'язаний контролювати наявність, стан, напрямки та ефективність використання Майна, переданого в оренду за цим Договором.

Відповідно до п.7.2. Орендодавець має право вимагати розірвання цього Договору та відшкодування збитків, якщо:

1) Орендар користується Майном всупереч Договору або призначенню Майна;

2) Орендар без дозволу Орендодавця та Управління передав Майно або його частину у користування іншій особі;

3) Орендар своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження Майна;

4) Орендар не приступив до проведення капітального та інших видів ремонту Майна у встановлений відповідними дозволами термін;

5) У разі внесення Орендарем 3-х орендних платежів не в повному обсязі;

6) Якщо Орендар не виконує п. п. 3.5., 3.6., 3.7., 4.1., 4.2., 4.3., 4.4., 4.6, 4.7., 4.8., 4.9., 4.11, 4.12., 4.14., 4.17.

Цей Договір укладається діє з 11 березня 2015р. до 11 грудня 2017р. (п.10.1. Договору).

Зміни та доповнення, що вносяться до договору оренди, розглядаються сторонами протягом 20 днів і оформлюються додатковими угодами, які є невід'ємними частинами цього Договору (п.10.2. Договору).

Відповідно до п.10.6. Договору дія договору оренди припиняється внаслідок:

- закінчення строку, на який його було укладено;

- загибелі чи знищення об'єкта оренди;

- достроково за згодою сторін або за рішенням господарського суду (суду);

- банкрутство Орендаря;

- ліквідації юридичної особи, яка була Орендарем або Орендодавцем;

- скасування (припинення) державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності;

- інших причин, передбачених діючим законодавством.

Даний Договір узгоджено з Управлінням комунального майна та приватизації Харківської міської ради.

Відповідно до Акту прийому-передачі майна (підписаного сторонами 11 березня 2015 року), Комунальне підприємство "Центр поводження с тваринами" передало, а Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 прийняв в орендне користування рухоме майно - автомобіль АС-G 2705-ВП 6 АПЖ (ГАЗ-2705-ВП, фургон малотоннажний), реєстраційний номер НОМЕР_2, рік випуску 2012, вартістю 113600,00 грн.

Будь - яких зауважень від Орендаря щодо технічного стану автомобіля не надходило, доказів на підтвердження того, що об'єкт оренди було передано в незадовільному стані відповідачем не надано, від оплати за проведення судової експертизи з метою встановлення дійсного технічного стану автомобіля на момент його передачі в орендне користування відповідач відмовився.

За таких обставин, суд вважає, що технічний стан вказаного вище автомобіля на момент передачі в оренду був задовільний.

25.01.2016 відповідач звернувся до позивача з листом, в якому повідомив, що для виконання його господарської діяльності в подальшому не планує використовувати об'єкт оренди та просив розірвати договір оренди майна №5732 від 11.03.2015.

Додатковою угодою №2 до договору оренди майна №5732 від 11.03.2015 сторони домовились розірвати даний договір з 28.01.2016, здійснивши належні розрахунки за Договором.

Проте, дана додаткова угода не була узгоджена з Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до п.3.2. Порядку передачі в оренду майна, що є комунальною власністю територіальної громади м. Харкова, затвердженого рішенням Харківської міської ради №492/11 від 16.11.2011 (надалі - Порядок), комунальні підприємства (крім КП "Жилкомсервіс"), установи та організації укладають договори оренди нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна з дозволу Управління за попереднім погодженням з органом управління.

Представник 3-ої особи (Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради) в судовому засіданні повідомив, що згоди на розірвання договору оренди майна №5732 від 11.03.2015 Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради не надавало, тобто на момент звернення з даним позовом до суду існує спір щодо розірвання спірного договору.

Позивачем було проведено технічний огляд предмету оренди - автомобіля АС-G 2705-ВП 6 АПЖ (ГАЗ-2705-ВП, фургон малотоннажний) реєстраційний номер НОМЕР_2, рік випуску 2012, на спеціалізованому СТО "НИКа" (т.1 а.с. 25).

Під час огляду автомобіля було виявлено несправності (дефекти), що знижують ефективність його експлуатації за призначенням, та потребують ремонту або заміні.

Згідно рахунку - фактурі № Д/1- 000020 від 30 січня 2016 року, попередня вартість відновлювальних робіт складає 19532,76 грн. (т.1 а.с. 26-27).

Згідно листа СТО "НИКа" від 04 лютого 2016 року (вих. № 29/16), частина несправностей (дефектів), які було виявлено під час огляду автомобіля, а саме тріщини рами в місцях кріплення кронштейнів кабіни та амортизаторів, тріщини фланців поперечини рами, а також тріщини картера КПП, виявлені при дефектації об'єкта оренди, могли виникнути внаслідок встановлення причіпного пристрою (фаркопу), який не передбачений технічними характеристиками заводу виробника, та перевезення вантажу, що значно перевищує максимальну вантажопідйомність автотранспортного засобу (т.1 а.с.28).

Позивачем на адресу відповідача, було направлено листа від 05 лютого 2016 року (вих. № 98), з проханням усунути погіршення предмету оренди, які виникли підчас експлуатації, а саме частково сплатити ремонтні роботи, згідно рахунку - фактурі № Д/1 -000020 від 30 січня 2016 року (т.1 а.с.29-30).

04 лютого 2016 року, від відповідача на ім'я заступника директора Департаменту економіки та комунального майна, начальника управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради, надійшло повідомлення щодо відсутності намірів щодо дострокового припинення дії Договору оренди (т.1 а.с.31).

Відповідач звернувся до позивача з листом №7 від 16.02.2017, в якому посилаючись на ч.2 ст. 776 ЦК України просив здійснити капітальний ремонт автомобіля.

Згідно листа СТО "НИКа" від 16 лютого 2016 року (вих. 28/16), об'єкт оренди, не потребує капітального ремонту, оскільки відсутня необхідність в заміні базових агрегатів. Автотранспортний засіб капітального ремонту не потребує, а потребує тільки поточного ремонту, з заміною запасних частин, що вказані в рахунку - фактурі № Д/1-000020 від 30 січня 2016 року.

Крім того, позивачем з Товариством з обмеженою відповідальністю "Аргумент Експерт" було укладено договір на проведення незалежної оцінки №1236/02-16 від 12.02.2016.

Згідно висновку про величину матеріального збитку, завданого власнику фургона малолітражного - В - АС-G 2705-ВП 6 АПЖ (ГАЗ-2705-ВП, фургон малотоннажний) реєстраційний номер НОМЕР_2, рік випуску 2012, вартість матеріального збитку становить 29030,80 грн.

Позивач звернувся до відповідача з пропозицією достроково припинити дію Договору шляхом укладення додаткової угоди до Договору оренди майна № 5732 від 11 березня 2013 року з метою приведення відносин між сторонами у відповідність до вимог чинного законодавства України, що підтверджується листом вих. № 176 від 26.02.2016.

Позивач за свій рахунок відремонтував автомобіль, сплативши за ремонт останнього 24011,28 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2382 від 14.03.2016 на суму 24011,28 грн. ( т.1 а.с.198).

Проте, відповідач на пропозицію достроково припинити дію Договору оренди майна № 5732 від 11 березня 2015 року не відреагував, витрати по сплаті ремонтних робіт вказаного автомобіля не відшкодував позивачу.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15 серпня 2016 року судом за власною ініціативою було призначено судову автотехнічну та автотоварознавчу експертизу для роз'яснення наступних питань:

1) Чи відповідає технічний стан автомобіля АС-G 2705-ВП 6 АПЖ (ГАЗ-2705-ВП, фургон малотоннажний), реєстраційний номер НОМЕР_2, рік випуску 2012, станом на момент його передачі в оренду (станом на 11.03.2015 р.) технічному стану на момент його повернення з оренди (станом на 27.01.2016 р.)?

2) Яким був технічний стан (працездатний, непрацездатний) автомобіля АС-G 2705-ВП 6 АПЖ (ГАЗ-2705-ВП, фургон малотоннажний), реєстраційний номер НОМЕР_2, рік випуску 2012, на момент його передачі в оренду (станом на 11.03.2015 року)?

3) Чи відповідає стан зносу автомобіля АС-G 2705-ВП 6 АПЖ (ГАЗ-2705-ВП, фургон малотоннажний), реєстраційний номер НОМЕР_2, рік випуску 2012, на момент його повернення з оренди (станом на 27.01.2016 року) нормальному зносу? Якщо не відповідає, то чи погіршився технічний стан даного автомобіля за період часу з моменту передачі його в оренду (з 11.03.2015 р.) до його повернення з оренди (до 27.01.2016 року)? Які саме частини даного автомобіля пошкоджено відповідачем та на яку суму?

4) Чи існували виявлені технічні пошкодження автомобіля АС-G 2705-ВП 6 АПЖ (ГАЗ-2705-ВП, фургон малотоннажний), реєстраційний номер НОМЕР_2, рік випуску 2012, станом на момент передачі його в оренду (станом на 11.03.2015 р.)?

5) Чи відповідав технічний стан автомобіля АС-G 2705-ВП 6 АПЖ (ГАЗ-2705-ВП, фургон малотоннажний), реєстраційний номер НОМЕР_2, рік випуску 2012, задовільному станом на момент його повернення з оренди (станом на 27.01.2016 року)? Який технічний стан автомобіля відповідає задовільному стану?

6) Чи встановлено на автомобілі АС-G 2705-ВП 6 АПЖ (ГАЗ-2705-ВП, фургон малотоннажний), реєстраційний номер НОМЕР_2, рік випуску 2012, причіпний пристрій (фаркоп)? Якщо встановлено, то в який період часу?

7) Якщо несправності автомобіля АС-G 2705-ВП 6 АПЖ (ГАЗ-2705-ВП, фургон малотоннажний), реєстраційний номер НОМЕР_2, рік випуску 2012, не відповідають нормальному зносу, то чи виникли вони через встановлення причіпного пристрою (фаркопу)?

8) Чи призвело використання причіпного пристрою (фаркопу) до погіршення стану автомобіля АС-G 2705-ВП 6 АПЖ (ГАЗ-2705-ВП, фургон малотоннажний), реєстраційний номер НОМЕР_2, рік випуску 2012?

9) Який ремонт (капітальний чи поточний) автомобіля АС-G 2705-ВП 6 АПЖ (ГАЗ-2705-ВП, фургон малотоннажний), реєстраційний номер НОМЕР_2, рік випуску 2012, був виконаний КП "Центр поводження з тваринами" після отримання його з оренди (після 27.01.2016 р.)?

Оплату витрат, пов'язаних зі здійсненням судової експертизи, було покладено на відповідача - ФОП ОСОБА_1.

Проте, відповідач дану експертизу не оплатив. Питання щодо оплати судової експертизи були поставлені в судових засіданнях та позивач, відповідач та 3-я особа не висловили згоди на проведення оплати судової експертизи.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За змістом ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст. 173 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як свідчать матеріали справи, між сторонами виникли зобов'язання, які за своєю правовою природою є правовідносинами, що випливають із договору найму.

Відповідно до ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності; до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням передбачених цим Кодексом особливостей.

Згідно ч.1 ст. 801 Цивільного кодексу України наймач зобов'язаний підтримувати транспортний засіб у належному технічному стані.

Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" істотними умовами договору оренди є, зокрема відновлення орендованого майна та умови його повернення.

Згідно з ч.2 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний використовувати та зберігати орендоване майно відповідно до умов договору, запобігати його пошкодженню, псуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 18-1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" поточний ремонт майна, переданого в оренду, проводиться орендарем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором.

Також, у ч.1 ст. 776 Цивільного кодексу України поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.3 ст. 291 Господарського кодексу України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Iстотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 783 Цивільного кодексу України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі.

Відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Згідно з ст. 803 Цивільного кодексу України наймач зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані у зв'язку із втратою або пошкодженням транспортного засобу, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 779 Цивільного кодексу України наймач зобов'язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Відповідно до ч.1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно ст. 779 Цивільного кодексу України наймач не відповідає за погіршення речі, якщо це сталося внаслідок нормального її зношення або упущень наймодавця.

За приписами статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до статті 623 цього ж Кодексу боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. При цьому, розмір збитків має бути підтверджений документально.

Згідно з приписами статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки. Під збитками розуміються витрати, зроблені стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які б управнена сторона одержала у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені особою, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток, втрачена вигода, на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Обов'язок доведення складу цивільного правопорушення покладається на позивача.

Згідно зі ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не спростував належними та допустимими доказами, що погіршення орендованого майна сталося не з його вини, а також не довів належними та допустимими доказами те, що погіршення речі сталося внаслідок нормального її зношення або упущень наймодавця.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи те, що відповідачем в установленому порядку не спростовано обставини, на які посилається позивач стосовно неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором оренди майна № 5732 від 11.03.2015, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суму фактичної вартості відновлювального ремонту автомобіля АС-G 2705-ВП 6 АПЖ (ГАЗ-2705-ВП, фургон малотоннажний), реєстраційний номер НОМЕР_2, 2012 року випуску у розмірі 24011,28 грн. нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також, враховуючи істотні порушення відповідачем умов договору оренди, зокрема п. 4.5., п.4.6., п.4.7. Договору, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині розірвання укладеного між сторонами договору оренди.

Щодо позовних вимог в частині стягнення грошових коштів в сумі 1400 грн. (витрати пов'язані зі сплатою вартості проведення розрахунку відновлювального ремонту вказаного автомобіля), суд зазначає наступне.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності відповідно до статей 623, 1166 Цивільного кодексу України та статті 224 Господарського кодексу України.

Обов'язковими умовами для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як відшкодування збитків є: протиправна поведінка боржника, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявність збитків; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення боржником зобов'язання, а не якихось інших обставин, зокрема дій самого кредитора або третіх осіб; вина боржника.

Слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність відповідача є причиною, а збитки, які виникли у позивача - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Таким чином, заявляючи позовні вимоги про стягнення збитків, позивач має довести вищезазначені умови в порядку статті 33 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

При цьому, господарський суд зауважує, що витрати на оплату послуг, пов'язаних з отриманням висновку про розмір спричинених матеріальних збитків позивачу, внаслідок пошкодження об'єкту оренди не є збитками у розумінні статті 623 Цивільного кодексу України та статті 224 Господарського кодексу України, оскільки такі витрати не мають обов'язкового характеру та необхідних ознак збитків відповідно до приписів чинного законодавства, а факт їх наявності та розмір не знаходяться у безпосередньому причинному зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Договором.

Відтак, господарський суд дійшов висновку, що отримання позивачем розрахунку вартості відновлювального ремонту автомобіля не є обов'язковими витратами, які особа має зробити для відновлення свого порушеного права.

Таким чином, вимога про стягнення збитків в сумі 1400 грн. не відповідає вимогам статті 22 Цивільного кодексу України та статті 225 Господарського кодексу України, оскільки позивачем не доведено причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та понесеними позивачем збитками, а тому є безпідставною, необґрунтованою, відтак не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2680,08 грн.

Судовий збір у розмірі 689,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову покладається на позивача з огляду на те, що вказана заява (від 16.06.2016) була розглянута судом та ухвалою господарського суду Харківської області від 27 лютого 2017 року в її задоволенні було відмовлено.

Розглянувши вимогу щодо стягнення з відповідача витрат на оплату послуг адвоката в сумі 8000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до розділу VІ Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" №5076-VI від 05.07.2012р. адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна плата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

В обґрунтування вказаної вимоги позивач надав суду - договір про надання правової допомоги № 01/05 від 12.05.2016, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1227 від 08.06.2012 на ім`я Найдьонової Олени Григорівни, платіжне доручення №2475 від 16.05.2016 на суму 8000,00 грн., договір про надання правової допомоги № 01/01 від 23.01.2017, а також копію специфікації до договору №01/05 від 12.05.2016 про надання правової допомоги. В наданому позивачем договорі про надання правової допомоги №01/05 від 12.05.2016 зазначений перелік послуг по наданню правової допомоги, а також вказана вартість послуг по Договору в розмірі 8000,00 грн.

Отже, приймаючи до уваги те, що за подання даного позову до суду, а також заяви про забезпечення позову позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3445,00 грн., з них підлягають відшкодуванню позивачу 2680,08 грн., що становить 77,8%, а тому виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що витрати за послуги адвоката підлягають відшкодуванню позивачу в розмірі 77,8% від суми здійсненої оплати за послуги адвоката, що становить 6223,70 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції України, статтями 11, 22, 509, 525, 526, 623, 627, 651, 779, 783, 785, 801, 803 Цивільного кодексу України, статтями 173, 174, 193, 224, 225, 291 Господарського кодексу України, статтями 10, 18, 18-1, 26, 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", статтями 1, 4, 12, 32, 33, 43, 44-49, 66, 67, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Розірвати договір оренди майна № 5723 від 11.03.2015, укладений між Комунальним підприємством "Центр поводження с тваринами" () та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1).

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Центр поводження з тваринами" (61037, м. Харків, вул. Балашовська, 29, ) збитки в розмірі 24011,28 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 2680,08 грн. та 6223,70 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Врешті частини позову в сумі 1400,00 грн. - відмовити.

Повне рішення складено 06.03.2017 р.

Суддя І.О. Чистякова