Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "27" лютого 2017 р. Справа № 906/1312/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1. дов №52 від 16.01.2017;

від відповідача: Пасенко В.П. дов. від 01.02.2017;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирщина-Агро"

про стягнення 144033,50 грн

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 110795,00грн та 33238,50грн штрафу.

11.01.2017 до суду за вх.№308 повернулася копія ухвали суду від 29.12.2016, яка направлялася позивачу на адресу, вказану у позовній заяві з відміткою поштового зв'язку "за закінченням терміну зберігання" (а.с.27-30).

Представник відповідача в судове засідання 26.01.2017 не з'явився, вимог ухвали суду від 29.12.2016 не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.26).

Cудом відповідно до ст.11 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" здійснено електронний запит № від 26.01.2017 та роздруковано Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, щодо заданих показників пошуку - код ЄДРПОУ відповідача - 39218946 (згідно позовної заяви), з якого вбачається, що місцезнаходження юридичної особи: 12411, Житомирська область, Житомирський район, с.Дубовець, вул.Залізнична, 1-Б.

За наведених обставин, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, ухвалою від 26.01.2017 суд відклав розгляд справи на 27.02.2017, зобов'язавши сторони надати необхідні для розгляду спору докази.

27.02.2017 через діловодну службу суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів, довідка про заборгованість відповідача станом на 27.02.2017 та заява про надіслання повного тексту рішення та наказу за місцезнаходженням позивача.

Також, 27.02.2017 через діловодну службу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву відповідач посилається на те, що за змістом п.6.1. договору встановлено строк дії договору з 23.02.2016 по 30.03.2016; вважає, що позивачем з 23.03.2016 по 30.03.2016 надавалися послуги відповідачу, які регламентувалися умовами договору, а послуги, надані з 30.03.2016 по 27.04.2016 не регламентувалися жодною письмовою домовленістю сторін, так як будь-які додаткові угоди до договору щодо продовження терміну його дії не укладалися. Тому, визначивши за актом прийомки-передачі виконаних робіт по договору підряду із загального періоду виконання робіт, загального обсягу виконаних робіт та їх вартості, вартість виконаних робіт за один день, відповідач вважає, що виконання робіт за договором тривало з 23.03.2016 по 30.03.2016 тобто, 7 днів, вартість робіт за цей період складає 6237,00грн/дн х7дн = 43659,00грн, а решта робіт, а саме, на суму 174636,00грн виконана позивачем в період з 30.03.2016 по 27.04.2016 на підставі усної домовленості, яка не була врегульована договором. Відповідач вважає, що оскільки 23.02.2016 відповідач здійснив попередню оплату за договором в розмірі 52500,00грн, заборгованість за договором відсутня, а також, відсутні підстави для нарахування штрафу, передбаченого п.5.6. договору, натомість є переплата за надані послуги, яка становить 8841,00грн, яка була врахована в якості оплати послуг, які були надані після закінчення терміну дії договору.

В засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у поданому відзиві на позовну заяву від 25.02.2017.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

23.02.2016 між ТОВ "Житомирщина-Агро" (замовник - відповідач) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (виконавець - позивач) укладено договір про надання послуг №ФГ230216 (а.с.8-11), відповідно до п.1.1. якого виконавець зобов'язується надати замовнику послуги у рослинництві, із використанням сільськогосподарської техніки, в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п.2.1. договору, виконавець надає замовнику послуги з поверхневого внесення карбамідо-аміачної суміші (КАС), Гербіцидів, Сульфату Амонію (послуги) на полях замовника (надалі поля та місця робіт). Орієнтовна площа обробітку складає 2000га. Орієнтовна дата початку робіт 25.02.2016, орієнтовна дата закінчення робіт 28.03.2015. Вартість послуг складає 105,00 грн/га. Орієнтовна сума договору складає 210000,00 грн.

У відповідності до змісту п.3.1., п.3.2. договору, замовник зобов'язаний здійснити попередню оплату у розмірі 52500,00грн, до дати початку робіт.

Згідно з п.3.4. договору, замовник зобов'язується оплатити виконані роботи (надані послуги) впродовж 3 банківських днів з дати підписання уповноваженими особами сторін актів виконаних робіт (наданих послуг).

В п.3.5. договору сторони встановили, що витрати на транспортування техніки виконавця до місця виконання робіт (надання послуг) та її повернення входять в вартість послуг та сплачуються за рахунок попередньої оплати за п.3.1.

Відповідно до п.5.6 договору, у випадку прострочення оплати виконаних робіт (наданих послуг) за цим договором більше ніж на 30 календарних днів замовник зобов'язується сплатити на користь виконавця разовий штраф у розмірі тридцяти відсотків від суми заборгованості. При цьому сторони погоджують строк позовної давності тривалістю у три роки для стягнення зазначеного у цьому пункті договору штрафу.

У відповідності п.6.1. договору, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 30 березня 2016, а в частині оплати наданих послуг до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. В інших питаннях договір діє виключно в межах визначених в договорі строків.

Відповідно до п.7.5. договору додаткові угоди, акти виконаних робіт, рахунки-фактури та додатки до цього договору є його невід'ємною частиною.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Згідно з ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

Статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою Договір про надання послуг №ФГ230216 від 23.02.2016 є договором підряду.

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

У відповідності до ч.1 ст.854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.04.2016 сторонами підписано акт прийомки-передачі виконаних робіт по договору підряду №ФГ230216 від 23.02.2016 (а.с.12), за яким підрядник передав, а замовник прийняв роботи по внесенню добрив, що виконані за договором №ФГ230216, в загальному об'ємі на 2079 га полів замовника, загальною вартістю 218295,00 без ПДВ. В акті сторони підтвердили, що роботи виконані повністю та відповідають необхідним параметрам та іншим умовам згідно договору. Зауважень та претензій по виконаній роботі замовник не має. Загальна вартість сільськогосподарських робіт складає 218295,00грн без ПДВ.

Тобто, у відповідності до договору №ФГ230216 від 23.02.2016 позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі.

Суд зауважує, що в зазначені в акті прийомки-передачі виконаних робіт по договору №ФГ230216 від 23.02.2016 площа обробітку полів (2079га) відповідає орієнтовній площі обробітку полів, що передбачалась договором; повністю збігається також вид і ціна робіт, визначених в укладеному між сторонами договорі №ФГ230216 від 23.02.2016 та в акті прийомки-передачі виконаних робіт по договору підряду №ФГ230216 від 23.02.2016, як і загальна вартість робіт, визначена в акті (218295,00грн) відповідає орієнтовній вартості робіт, визначеній в п.2.1. договору (210000,00грн).

При цьому, посилання відповідача на те, що роботи виконувались позивачем і після 30.03.2016, а значить, на його думку, не підпадають під регулювання укладеного між сторонами договору, спростовуються змістом п.2.1. договору, де визначено лише орієнтовні строки проведення робіт; змістом п.7.5. договору, в якому визначено, що, зокрема, акт виконаних робіт до цього договору є його невід'ємною частиною; а також, змістом самого акту прийомки-передачі виконаних робіт по договору підряду №ФГ230216 від 23.02.2016, підписаного 28.04.2016 обома сторонами, в тому числі, відповідачем, в якому зафіксовано та підтверджено відповідачем, що роботи, які останній приймає як замовник (сільськогосподарські роботи в період з 23 березня по 27 квітня 2016 року), виконані за договором №ФГ230216 від 23.02.2016, який був укладений між підрядником і замовником. Тому, доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, не приймаються судом до уваги за необґрунтованістю.

Так, в свою чергу, відповідач свої зобов'язання щодо оплати робіт належним чином та у встановлений договором строк не виконав, що й стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Відповідно до договору та рахунку-фактури №РФ-ФГ230216-1 від 23.02.2016 (а.с.16), відповідачем було сплачено на користь позивача грошові кошти на загальну суму 107500,00грн, а саме: 23.02.2016 - 52500,00грн; 23.09.2016 - 15000,00грн; 19.10.2016 - 40000,00грн, що підтверджується виписками з банківського рахунку (а.с.13-15).

Таким чином, у відповідача існує несплачена заборгованість за виконані роботи за договором в сумі 110795,00грн (218295,00-107500,00).

Відповідно до поданої позивачем до справи довідки за №27/02-01 від 27/02-01 (вх.№2703) станом на день розгляду справи сума основного боргу, заявленого до стягнення у позові, не змінилась та становить 110795,00грн.

З огляду на викладене, та оскільки суду не надано доказів сплати відповідачем позивачу заборгованості в сумі 110795,00 грн., позов про стягнення вказаної суми боргу заявлений обґрунтовано, підтверджується відповідними доказами та ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню господарським судом.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення 33238,50грн штрафу. З приводу вказаних вимог суд враховує наступне.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (ч.2 ст.193, ч.1 ст.216 та ч.1 ст.218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч.2 ст.217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч.1 ст.230 ГК України).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як штраф встановлено ч.2 ст.549 Цивільного кодексу України, ч.4 ст.231 Господарського кодексу України.

Як уже зазначалось, відповідно до п.5.6 договору, у випадку прострочення оплати виконаних робіт (наданих послуг) за цим договором більше ніж на 30 календарних днів замовник зобов'язується сплатити на користь виконавця разовий штраф у розмірі тридцяти відсотків від суми заборгованості.

Згідно встановлених обставин справи, підтверджується порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором ФГ230216 від 23.02.2016, а саме, прострочення оплати виконаних і прийнятих робіт за договором більше ніж на 30 календарних днів.

В позовній заяві позивач нарахував відповідно до п.5.6. договору та заявив до стягнення з відповідача штраф в сумі 33238,50грн, що складає 30% від суми заборгованості 110795,00грн. Вказане нарахування штрафу повністю відповідає обставинам справи, вимогам чинного законодавства та умовам договору. Тому позов в частині стягнення з відповідача 33238,50 грн. штрафу підлягає задоволенню.

Стаття 33 ГПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач доказів сплати заборгованості суду не надав, клопотання про зменшення штрафу не заявляв. Враховуючи вищевикладене, позов обґрунтований, підтверджений належними доказами, що містяться в матеріалах справи та підлягає задоволенню. З відповідача підлягає стягненню на користь позивача 110795,00грн основного боргу та 33238,50грн штрафу.

Судові витрати по справі відповідно до приписів ст.49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирщина-Агро" (12411, Житомирська область, Житомирський район, с. Дубовець, вул. Залізнична, 1-Б, ідентифікаційний код 39218946) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1):

- 110795,00грн основного боргу;

- 33238,50грн штрафу;

- 2160,50грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 02.03.17

Суддя Шніт А.В.

віддрук.прим.:

1 - до справи

2 - позивачу рек. з пов.