ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року Справа № 915/1504/16

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 дов. № 126/101.05-117-05 від 31.01.2017

за участю представника відповідача ОСОБА_2 дов. № б/н від 16.06.2016 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївський глиноземний завод, 54051, м. Миколаїв, просп. Богоявленський, 471; 57286, Миколаївська область, Вітовський р-н, с. Галицинове, вул. Набережна, 64

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг Дон, 54025, м. Миколаїв, просп. Героїв Сталінграду, 113/1

про: стягнення 78 037,66 грн.

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю Миколаївський глиноземний завод звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовними вимогами про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг Дон неустойки за порушення строку виконання договірного зобовязання в розмірі 78 037,66 грн.

Відповідач у наданому до суду відзиві та письмових поясненнях проти позовних вимог заперечує та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову. Зазначає, що оригінал довіреності № 336 ТОВ «МГЗ» на особу, що уповноважена позивачем на приймання товару була складена позивачем лише 01.09.2016 та надана ТОВ «Техноторг Дон» до поставки товару лише 01.09.2016, тому відповідач не мав можливості здійснити поставку товару раніше, саме через прострочення позивачем свого обовязку передбаченого п.п. 3.2.3 Договору. Відповідач вважає, що прострочення поставки товару за Договором поставки № НГЗ-Д-16-188 від 17.05.2016 не настало, а виникло право у відповідача відстрочити поставку товару до моменту надання позивачем відповідачу згідно п.п. 3.2.3 Договору оригіналу довіреності на особу, що уповноважена позивачем на приймання товару.

Позивач у наданих поясненнях на відзив відповідача вказав, що доводи відповідача є абсолютно надуманими, з таких причин:

- передбачений п. 3.2.3 Договору обовязок не визначено як умова виконання

відповідачем обовязку щодо поставки товару або як подія, з настанням якої повязаний початок перебігу строку виконання цього обовязку згідно п. 3.1.1 Договору. Також вказаним пунктом не визначено: - чіткого порядку фіксації часу (моменту) передання довіреності; - будь якої привязки строку поставки товару, передбаченого п. 3.1.1 Договору до цього часу (моменту); - залежності виконання відповідачем зобовязання щодо поставки товару від виконання обовязку позивачем за п. 3.2.3 Договору, До того ж єдиною метою цього пункту договору є перш за все підтвердження повноважень представника покупця на приймання товару, а не визначення умови для виконання відповідачем зобовязання щодо постави товару.

- вказаним пунктом не визначено конкретного граничного строку надання

довіреності, а лише визначено кінцевий момент терміну (подія, яка має настати), до якого вона має бути надана до моменту постави. Оскільки умови поставки товару за Договором передбачали доставку товару на склад покупця, то така довіреність могла бути надана безпосередньо перед прийманням. До того ж наявність цієї довіреності у відповідача підтверджує факт виконання позивачем обовязку, передбаченого п. 3.2.3 Договору.

- вказаний пункт Договору передбачає виключення з обовязку надання

довіреності у випадку одержання поставленого товару особою, що уповноважена на це установчими документами покупця. Відповідно до п. 4.2 Договору, факт поставки продавцем товару покупцеві згідно п. п. 3.1.1 цього Договору сторони фіксують шляхом складання відповідного двостороннього акту приймання передачі. Договір від імені та в інтересах позивача укладено його агентом ТОВ «Сервісний Центр «Металург», яке діяло на підставі агентського договору № 8310Р2074/404-У від 18.12.2014 та додаткової угоди № 8 від 17.05.2016 до нього, що є підставою для представництва інтересів позивача перед третіми особами. Акт приймання передачі товару підписано в.о генерального директора ТОВ «Сервісний Центр «Металург» ОСОБА_3, який діяв на підставі статуту товариства та наказу про покладання обовязків. Відтак, факт надання або ненадання довіреності, передбаченої п. 3.2.3 Договору, не може мати юридичного значення для виконання обовязку щодо поставки товару відповідачем.

У відповідності до вимог ст. 77 ГПК України у судовому засіданні 23.02.2017 оголошувалась перерва.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне.

17 травня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю

Техноторг Дон (далі продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Миколаївський глиноземний завод (далі покупець) було укладено договір поставки № НГЗ-Д-16-188 (далі Договір), у відповідності до умов якого продавець зобовязується передати у власність покупцю, а покупець у порядку й на умовах, передбачених даним Договором, зобовязується прийняти й оплатити техніку, асортимент, кількість та комплектність якої визначається сторонами у специфікації (Додаток № 1, № 2 до цього Договору) (п. 1.1 Договору).

У відповідності до п. 1.4 Договору, право власності на товар переходить до покупця з моменту оплати загальної вартості товару та підписання сторонами Акту приймання передачі та/або видаткової накладної відповідно до п. 4.2 цього Договору.

Згідно п. 2.1 Договору, загальна вартість товару за даними Договором становить 3 168 400,00 грн., у тому числі ПДВ 528 066,67 грн. Загальна вартість товару 3 168 400,00 грн., є твердою.

Відповідно до п. 2.2 Договору, покупець зобовязується оплатити продавцю суму, зазначену в додатку № 1 до цього Договору, у наступному порядку:

- 30% загальної вартості товару згідно п. 2.1 Договору до 06.06.2016 (п.

2.2.1 Договору);

- 70% від загальної вартості товару згідно п. 2.1 Договору, - протягом 5

банківських днів з моменту передання техніки покупцю і підписання сторонами Акту приймання передачі товару (п.2.2.2 Договору).

У відповідності до п. 3.1.1 Договору, продавець зобовязаний протягом 100 календарних днів з моменту підписання Договору, але не пізніше 70 календарних днів з моменту здійснення покупцем платежу згідно п. п. 2.2.1 цього Договору передати покупцю товар на умовах СРТ склад покупця, згідно Міжнародних правил тлумачення торгових термінів Інкотермс - 2010.

Пунктом 3.2.3 Договору визначено, що покупець зобовязаний до моменту поставки товару передати продавцю оригінал довіреності на особу, що уповноважена покупцем на приймання товару (окрім випадку одержання поставленого товару особою, що уповноважена на це установчими документами покупця).

Відповідно до п. 4.1 Договору, продавець здійснює поставку товару не пізніше строку, визначеного у п. п. 3.1.1 Договору. Факт поставки продавцем товару покупцеві згідно п.п. 3.1.1 цього Договору сторони фіксують шляхом складання відповідного двостороннього Акту приймання передачі, у якому зазначають асортимент, комплектність, кількість та вартість товару, що передається покупцю. Підписанням відповідного двостороннього акту приймання передачі покупець підтверджує факт передавання йому товару та всієї необхідної інформації щодо нього, відсутність у нього будь яких претензій щодо асортименту, якості, комплектності та кількості переданого йому товару, необхідної інформації (п. 4.2 Договору).

У відповідності до п. 5.3 Договору, у випадку порушення строків поставки товару покупцю, продавець сплачує покупцеві неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування неустойки, від вартості не поставленого товару, за кожен день прострочення.

Згідно п. 8.1 Договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2016 року, але у будь якому випадку до повного виконання ними своїх зобовязань.

У відповідності до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Приписами ст. 530 Цивільного кодексу України обумовлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, задоволенню інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно вимог ст. 712 ЦК України, - за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки другій стороні - покупцеві товар (Товари), а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Так, позивач 24.05.2016 на виконання умов Договору, а саме п. 2.2.1 Договору, перерахував на поточний рахунок відповідача 950 520,00 грн., що складає 30% від загальної вартості товару (3 168 400,00 грн. х 30%), що підтверджується платіжним дорученням № 02603 (а.с. 12).

Відповідач згідно умов Договору, повинен був передати позивачу товар не пізніше 70 календарних днів з моменту здійснення покупцем платежу згідно п. п. 2.2.1 цього Договору, а саме не пізніше 02.08.2016 року (24.05.2016 + 70 календарних днів).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач передав, а позивач прийняв товар лише 01.09.2016 року, про що складено акт приймання передачі, який містить підписи уповноважених осіб та печатки підприємств (а.с. 13).

Позивач в позовній заяві зазначає, що відповідачем були порушені строки поставки товару покупцю, у звязку з цим позивач на підставі п. 5.3 Договору, нарахував відповідачу неустойку за період з 03.08.2016 по 31.08.2016.

ТОВ Миколаївський глиноземний завод направив на адресу відповідача претензію № 1226/101-05-117-05 від 07.10.2016 з вимогою сплатити неустойку за порушення строку виконання договірного зобовязання.

Вказана претензія була отримана відповідачем 13.10.2016, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 15).

Відповідач залишив претензію позивача без розгляду та задоволення, що змусило позивача звернутись до суду про стягнення заборгованості.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушеннями умов, зазначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Позивач, у звязку з порушенням строків поставки відповідачем товару на 29 днів, визначених умовами Договору, нарахував та просить суд стягнути з відповідача неустойку нараховану за період з 03.08.2016 по 31.08.2016 в сумі 78 037,66 грн.

Так, за підрахунком суду здійсненого за допомогою програми «Законодавство» розмір неустойки за період з 03.08.2016 по 31.08.2016, який підлягає задоволенню становить 77 824,91 грн.

Заперечення відповідача судом відхиляються, оскільки Договором передбачено обовязок позивача лише щодо здійснення попередньої оплати товару в розмірі 30% від його загальної вартості, вчинення якої згідно п. 3.1.1 Договору є подією, з якої розпочинається облік строку на поставку товару. Про те, що інші обставини, ніж зазначені у п. 2.2 та 3.1.1 Договору, не можуть впливати на виконання обовязку відповідачем щодо поставки товару та звільнення його від відповідальності за порушення цього зобовязання свідчить зміст п. 5.4 Договору, згідно якого продавець не несе відповідальності за порушення строку поставки товару покупцю у разі, якщо таке прострочення стало наслідком порушень з боку покупця його зобовязань, передбачених п.п. 2.2 цього Договору.

Частиною 5 ст. 49 ГПК України визначено, що - суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 77, 82, 82-1, 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стятнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг

Дон (54025, м. Миколаїв, просп. Героїв Сталінграду, 113/1, відомості про розрахункові рахунки відсутні, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївський глиноземний завод (54051, м. Миколаїв, просп. Богоявленський, 471; 57286, Миколаївська область, Вітовський р-н, с. Галицинове, вул. Набережна, 64, відомості про розрахункові рахунки відсутні, ) неустойки в розмірі 77 824,91 грн. та 1374,24 грн. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 03.03.2017

Суддя Н.О. Семенчук