ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"27" лютого 2017 р. Справа № 926/4418/16

За позовом публічного акціонерного товариства з обмеженою відповідальністю Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до Чернівецького учбово-виробничого підприємства Українського товариства глухих, м. Чернівці.

про стягнення боргу в сумі 44040,64 грн.

Суддя Т.І. Ковальчук

Представники:

Позивача не зявився

Відповідача ОСОБА_1 директор

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення 44040,64 грн. заборгованості по розрахунках за поставлений природний газ, у тому числі 22062,64 грн. основного боргу, 4368,95 грн. пені, 1058,05 грн. 3% річних та 16551,00 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання договору купівлі-продажу природного газу від 29.01.2014 р. № 2131/14-ТЕ-38 позивач поставив, а відповідач прийняв, але не оплатив природний газ на суму 22062,46 грн., у звязку з чим йому нараховано також пеню, три проценти річних та втрати від інфляції.

Провадження у справі порушено ухвалою від 08.12.2016 р., справу до розгляду в судовому засіданні призначено на 22.12.2016 р. за участю представників сторін, позивача зобовязано надати докази зарахування судового збору до державного бюджету, провести звірку розрахунків з відповідачем, акт звірки надати суду, надати копії первісних бухгалтерських документів у підтвердження часткового погашення боргу відповідачем. Відповідача зобовязано надати відзив на позов та докази в його обґрунтування, витяг з ЄДР про державну реєстрацію відповідача.

Ухвалою від 22.12.2016 р. розгляд справи в судовому засіданні відкладено на 12.01.2017 р. у звязку з невиконанням сторонами вимог ухвали від 08.12.2016 р., неподанням відзиву на позов, неявкою представника відповідача та клопотанням відповідача про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 12.01.2017 р. представник відповідача проти позову заперечував і пояснив, що між сторонами відбулася реструктуризація заборгованості по оплаті за спожитий природний газ, однак документальних підтверджень цим доводам суду не надав, у звязку з чим ухвалою від 12.01.2016 р. розгляд справи в судовому засіданні відкладено на 26.01.2017 р. за участю представників сторін, відповідача зобовязано додатково надати документи в підтвердження проведення реструктуризації заборгованості перед позивачем (належним чином засвідчені копії договору про реструктуризацію, графіку реструктуризації тощо).

У звязку з неявкою представників сторін у судове засідання 26.01.2017 р. та з урахуванням клопотання відповідача про перенесення розгляду справи (а.с. 50) ухвалою від 26.01.2017 р. розгляд справи відкладено на 03.02.2017 р.

26.01.2017 р. від позивача надійшли два письмових пояснення від 20.01.2017 р., в яких, зокрема, зазначено, що позивач не укладав жодних договорів щодо розстрочки чи відстрочки виконання договору купівлі-продажу природного газу № 2131/14-ТЕ-38, умови вказаного договору щодо оплати газу є незмінними, а із загальної вартості поставленого за вказаним договором природного газу у розмірі 26960,37 грн. відповідач сплатив лише 4897,73 грн., що відображено в розрахунку позовних вимог (а.с. 59-60).

Ухвалою від 03.02.2017 р. за клопотанням відповідача строк вирішення спору продовжено на 15 днів відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України, розгляд справи в судовому засіданні відкладено на 27.02.2017 р., сторони повторно зобовязано провести звірку розрахунків за договором купівлі-продажу природного газу від 29.01.2014 р. № 2131/14-ТЕ-38, детальний помісячний двосторонній акт звірки надати суду.

У судове засідання 27.02.2017 р. представник позивача не зявився без повідомлення причин неявки, що не перешкоджає розгляду справи, оскільки в матеріалах справи наявні докази про повідомлення ПАТ НАК Нафтогаз України про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 91).

Представник відповідача в судовому засіданні 27.02.2017 р. подав додаткові документи, проти позову заперечив, пояснив, що стосовно заборгованості за договором складено графік погашення, погоджений міським головою, частину боргу в сумі 3530,90 грн. відповідач добровільно сплатив позивачеві у січні-лютому 2017 року, просив розподілити стягнення решти боргу рівними частинами до кінця 2017 року та не стягувати пеню, посилаючись на соціальний статус підприємства як роботодавця людей з обмеженими фізичними можливостями.

Заслухавши в судовому засіданні 27.02.2017 р. пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив наступне.

29 січня 2014 року між публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (продавець) і Чернівецьким учбово-виробничим підприємством Українського товариства глухих (покупець) було укладено договір № 2131/14-ТЕ-38 купівлі-продажу природного газу, відповідно до якого позивач зобовязався передати у власність, а відповідач прийняти і оплатити природний газ, ввезений на митну територію України (далі договір купівлі-продажу природного газу, а.с. 11-16).

Відповідно до даного договору, зокрема:

1) газ використовується виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням (п. 1.2 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 29.04.2014 р.);

2) приймання-передача газу оформлюється актом приймання-передачі газу. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п.п. 3.3, 3.4);

3) ціна на газ і тарифи на його транспортування установлюються НКРЕ, ціна за 1000 куб.м природного газу становить 1309,20 грн. з ПДВ, загальна сума вартості природного газу складається з сум вартості місячних поставок газу (п.п. 5.1, 5.2, 5.5);

4) оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу, остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п.6.1);

5) в платіжних дорученнях покупець повинен обовязково зазначати номер договору, дату його підписання та призначення платежу. За наявності заборгованості у покупця за цим договором продавець має право зарахувати кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору в порядку календарної черговості виникнення заборгованості (п. 6.3);

6) у разі невиконання покупцем пункту 6.1 цього договору він зобовязується сплатити продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п. 7.2);

7) договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печаткам сторін, поширює свою дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 січня 2014 року, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 11).

Як видно з доданих до позовної заяви копії актів приймання-передачі природного газу, в 2014 році позивач передав відповідачеві у власність, а останній прийняв 20,593 тис. куб. м природного газу на загальну вартість 26960,37 грн., у тому числі:

1) 4,986 тис. куб. м на суму 6527,67 грн. у січні 2014 року (акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2014 р.);

2) 4,764 тис. куб. м на суму 6237,03 грн. у лютому 2014 року (акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2014 р.);

3) 2,103 тис. куб. м на суму 2753,24 грн. у березні 2014 року (акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2014 р.);

4) 0,864 тис. куб. м на суму 1131,16 грн. у жовтні 2014 року (акт приймання-передачі природного газу від 31.10.2014 р.);

5) 2,877 тис. куб. м на суму 3766,57 грн. у листопаді 2014 року (акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2014 р.);

6) 4,999 тис. куб. м на суму 6544,70 грн. у грудні 2014 року (акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2014 р., а.с. 22-27);

Згідно даних позивача, оплата поставленого в 2014 році природного газу була проведена відповідачем 09.06.2015 року лише у розмірі 4897,73 грн. за жовтень-листопад 2014 року (а.с. 28,29). Зазначені кошти у відповідності до пункту 6.3 договору купівлі-продажу природного газу підлягають зарахуванню як погашення заборгованості за газ, поставлений у минулі періоди по цьому договору в порядку календарної черговості виникнення заборгованості, тобто зараховуються на погашення боргу за січень 2014 року.

На спростування позовних вимог відповідач посилається на те, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 333 від 29.04.2016 р. НАК Нафтогаз України прийняла погоджений з виконавчим комітетом графік погашення заборгованості за спожитий природний газ Чернівецьким УВП УТОГ за договорами з НАК Нафтогаз України (а.с. 69) і просить затвердити цей графік у судовому засіданні.

Розглянувши дані доводи відповідача, суд встановив, що постановою Кабінету Міністрів України № 333 від 29.04.2016 р. Про внесення змін до пункту 17 Положення про покладення спеціальних обовязків на субєктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період) внесено зміни до пункту 17 названого Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 р. N 758.

Відповідно до 4 пункту 3 цього Положення на НАК Нафтогаз України покладено обовязок постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та у порядку, що визначені пунктами 15 - 17 цього Положення.

Згідно з пунктом 17 Положення про покладення спеціальних обовязків на субєктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період) постачання природного газу НАК Нафтогаз України виробникам теплової енергії здійснюється на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та з дотриманням принципу недискримінації.

Обовязок, передбачений підпунктом 4 пункту 3 цього Положення, покладається на НАК Нафтогаз України на період до 1 квітня 2017 р. за таких умов:

- укладення виробником теплової енергії з НАК Нафтогаз України договору постачання природного газу відповідно до законодавства;

- відсутність у виробника теплової енергії заборгованості перед НАК Нафтогаз України за використаний природний газ, або

- відсутність у виробника теплової енергії заборгованості (без урахування штрафних санкцій) перед НАК Нафтогаз України за спожитий до 1 січня 2016 р. природний газ за всіма укладеними з НАК Нафтогаз України договорами постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо), а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ, або

- рівень розрахунків виробника теплової енергії станом на 25 число місяця, що передує місяцю постачання природного газу (без урахування штрафних санкцій), за всіма укладеними з НАК Нафтогаз України договорами постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо) становить не нижче 90 відсотків, або

- надання НАК Нафтогаз України та виконання виробником теплової енергії погодженого виконавчим органом ради графіка погашення заборгованості (рівними частинами до 1 січня 2021 р. з розбивкою за всіма договорами з НАК Нафтогаз України), складеного на підставі довідки щодо заборгованості, наданої НАК Нафтогаз України, а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ. Наявність графіка погашення заборгованості не змінює порядок розрахунків, установлений між постачальником та виробником теплової енергії у договорах постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо).

Отже, за змістом абзацу 7 пункту 17 Положення графік погашення заборгованості надається НАК Нафтогаз України і погоджується виконавчим органом ради. Поданий відповідачем графік погашення заборгованості за спожитий природний газ Чернівецьким УВП УТОГ за договорами з НАК Нафтогаз України погоджений Чернівецьким міським головою, але не підписаний уповноваженим представником НАК Нафтогаз України, позивач проти надання такого графіку заперечує (а.с. 59-60), отже, відсутні докази, що даний графік надано саме позивачем у відповідності до порядку, визначеного пунктом 17 Положення про покладення спеціальних обовязків на субєктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період). У звязку з викладеним суд не приймає даний графік в якості доказу по справі, що засвідчує волю обох сторін договору купівлі-продажу природного газу на розстрочення заборгованості за спожитий природний газ, стягнення якої є предметом спору в даній справі. Окрім того, з додатково наданих відповідачем документів вбачається, що даний графік ним і не виконується, зокрема, сплата боргу за природний газ по договорах № 14/5939/12 та № 2282/16-ТЕ-38 здійснена відповідачем в іншому, аніж визначено графіком порядку (а.с. 69, 82, 83-85).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України також передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, Договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 12 Закону України Про засади функціонування ринку природного газу, який діяв на час укладення сторонами спору Договору купівлі-продажу природного газу, статті 12 Закону України Про ринок природного газу, який набрав чинності з 08.05.2015 року і регулює спірні правовідносини сторін у даний час, постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобовязується поставити споживачеві природний газ, якісні характеристики якого визначено стандартами, в обсязі та порядку, передбачених договором, а споживач зобовязується сплачувати вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

У судовому засіданні встановлено і підтверджено належними доказами договором № 2131/14-ТЕ-38 купівлі-продажу природного газу від 29.01.2014 р., актами приймання-передачі природного газу за січень-березень та жовтень-грудень 2014 року, даними позивача про оплату природного газу, невиконання відповідачем зобовязання зі своєчасної оплати переданого йому природного газу, в результаті чого заборгованість останнього перед позивачем на дату звернення з позовом до господарського суду складала 22062,64 грн. (26960,37 грн. - 4897,73 грн.).

У ході судового розгляду справи відповідач сплатив позивачеві 3530,80 грн. в рахунок погашення заборгованості за договором № 2131/14-ТЕ-38 купівлі-продажу природного газу від 29.01.2014 р., що підтверджується платіжним дорученням № 2170 від 25.01.2017 р. на суму 1765,45 грн. та листом відповідача від 31.01.2017 р. № 01-16/1 до позивача про призначення вказаного платежу, а також платіжним дорученням № 2211 від 24.02.2017 р. на суму 1765,45 грн. (а.с. 67, 80, 81). Отже, в частині вимог про стягнення основного боргу в сумі 3530,90 грн. провадження у справі належить припинити за відсутністю предмета спору згідно з п. 11 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, з урахуванням добровільно сплаченої відповідачем частини боргу під час судового провадження заборгованість відповідача перед позивачем становить 18531,74 грн. і в цій частині вимог позов підлягає задоволенню.

Стосовно пені, трьох відсотків річних та інфляційних суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК).

Пунктом 7.2 договору купівлі-продажу природного газу сторони обумовили, що у разі порушення строку оплати за природний газ покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, при цьому, строк позовної давності (в тому числі й щодо пені, 3% річних та інфляційних) сторони встановили тривалістю у пять років (п. 9.3 договору).

Перевіривши виконаний позивачем розрахунок пені, суд встановив, що позивач правильно нарахував пеню за період з 15.02.2014 р. по 14.07.2015 р. у сумі 4568,95 грн. з обмеженням періоду нарахування шістьма місяцями з дня, коли зобовязання мало бути виконане, відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України (а.с. 18-20, 88).

У відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку нарахованих позивачем трьох процентів річних у сумі 1068,05 грн. за період з 15.02.2014 р. по 03.12.2015, суд встановив, що проценти річних позивач визначив правильно (а.с. 18-20, 89).

Судом також здійснено перевірку нарахування позивачем інфляційних відповідно до розяснень, вміщених в постанові пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань з наступними змінами і доповненнями. Так, у пунктах 3.1, 3.2 названої постанови пленуму ВГСУ зазначено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання.

Згідно з Законом України Про індексацію грошових доходів населення індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті Урядовий курєр. Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України Про інформацію є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою (спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики), за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Враховуючи вказані розяснення пленуму Вищого господарського суду України, судом за допомогою калькулятора системи ЛІГА:ЗАКОН для всіх зроблено відповідний розрахунок, згідно з яким сума інфляційних втрат за період з 01.03.2014 р. по 30.09.2015 р. складає 15585,62 грн., що на 965,38 грн. менше, аніж нараховано позивачем.

Відтак, вимоги щодо пені і 3-х процентів річних підлягають задоволенню в заявлених позивачем сумах, а щодо інфляційних у сумі 15585,62 грн.

Клопотання відповідача про відізвання позову (а.с. 78) не підлягає задоволенню, оскільки відповідне право надано виключно позивачеві (ст. 22 ГПК України). Також суд не вбачає за можливе надати відповідачеві розстрочку виконання судового рішення та/або зменшити належну до стягнення пеню, оскільки відповідач не подав документальних доказів, які підтверджують обставини, що надають право на розстрочку/відстрочку виконання судового рішення (п. 6 ст. 83, ст. 121 ГПК України), або засвідчуюють наявність передбачених законом підстав для зменшення неустойки (п. 3 ст. 83 ГПК України).

У звязку з припиненням провадження у справі за відсутністю предмета спору щодо частини основного боргу, відмовою в задоволенні позову в частині вимог про стягнення 965,38 грн. інфляційних і задоволенням решти позовних вимог, судовий збір належить покласти на сторони пропорційно обгрунтованим позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 12, 49, п. 11 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82, 84, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Чернівецького учбово-виробничого підприємства Українського товариства глухих (58025, м. Чернівці, вул. Гетьмана Дорошенка, буд. 43, ) на користь публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ) 18531,74 грн. основного боргу, 4368,95 грн. пені, 1058,05 грн. процентів річних, 15585,62 грн. інфляційних та 1347,68 грн. судового збору.

3. У частині вимог про стягнення основного боргу в сумі 3530,90 грн. провадження у справі припинити.

4. У решті вимог в сумі 965,38 грн. інфляційних у позові відмовити.

З набранням судовим рішенням законної сили видати наказ.

У судовому засіданні 27.02.2017 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст підписано 28 лютого 2017 року.

Суддя Т.І.Ковальчук