УХВАЛА

02.03.2017Справа № 910/23094/14

За позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до третя особаПублічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2
провизнання недійсними договорів
Головуючий суддя Усатенко І.В.

Судді: Маринченко Я.В.

Літвінова М.Є.

Представники учасників сторін:

від позивача ОСОБА_4 (за дов.)

від відповідача ОСОБА_5 (за дов.)

від третьої особи ОСОБА_6 (за дов).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 2391 від 26.12.2007, визнання недійсним договору про внесення змін № 1 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007 від 01.09.2008; визнання недійсним договору про внесення змін № 2 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007 від 01.12.2008; визнання недійсним договору банківського рахунку від 13.12.2007 № 883.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 08.06.2015 року у справі №910/23094/14 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2015 року апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено повністю, рішення Господарського суду м. Києва від 08.06.2015 у справі № 910/23094/14 скасовано. Постановлено визнати недійсними кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 2391 від 26.12.2007, Договір про внесення змін № 1 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007 від 01.09.2008, Договір про внесення змін № 2 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007 від 01.12.2008 та Договір банківського рахунку від 13.12.2007 за № 883 та стягнути з Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 3774,00 грн. витрат по оплаті проведення судово-почеркознавчої експертизи, 4872,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, 2436,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги та 609,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.04.2016 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2015 у справі №910/23094/14 - скасовано, а справу в цій частині передано до суду першої інстанції на новий розгляд.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Господарського суду м. Києва № 04-23/772 від 18.04.2016 року, відповідно до п. 2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду було призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/23094/14.

В результаті зазначеного автоматичного розподілу справу №910/23094/14 передано на новий розгляд судді Усатенко І.В.

Ухвалою суду від 21.04.2016 справу № 910/23094/14 прийнято до свого провадження та призначено до розгляду на 12.05.2016.

Ухвалою суду від 25.04.2016 виправлено описку в Ухвалі суду від 21.04.2016.

В судове засідання 12.05.2016 представники позивача та третьої особи не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином.

Ухвалою суду від 12.05.2016 розгляд справи відкладено на 30.05.2016.

Ухвалою суду від 30.05.2016 зупинено провадження у справі №910/23094/14 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів до набрання рішенням у справі № 910/17687/15 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання нікчемними договорів, законної сили.

09.12.2016 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшли докази набрання рішенням у справі № 910/17687/15 законної сили.

Ухвалою суду від 14.12.2016 поновлено провадження у справі № 910/23094/14, розгляд справи призначено на 30.01.2017.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 30.01.2017 призначено колегіальний розгляд справи № 910/23094/14.

За результатами автоматичного розподілу, розгляд справи № 910/23094/14 доручено здійснювати колегіально у складі: головуючий суддя Усатенко І.В., судді Маринченко Я.В., Літвінова М.Є.

Ухвалою суду від 09.02.2017 розгляд справи призначено на 02.03.2017.

Через загальний відділ діловодства суду 02.03.2017 представник відповідача подав письмові пояснення та додаткові документи до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 02.03.2017 заявив усне клопотання про припинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України, в зв'язку з тим, Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2016 у справі № 910/17687/15, яка набрала законної сили, визнано нікчемними договори: банківського рахунку № 883 від 13.12.2007, кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 2391 від 26.12.2007, договір про внесення змін № 1 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007, договір про внесення змін № 2 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007.

Представник третьої особи проти задоволення клопотання не заперечував.

Представник відповідача заперечив проти припинення провадження у справі та просив розглянути спір по суті.

В судовому засіданні суд оглянув кредитну справу (оригінал) та встановив, що оригінали спірних договорів у кредитній справі відсутні, перший том кредитної справи поданий в незасвідчених ксерокопіях, другий том містить документи щодо перевірки заставного майна банком.

Суд розглянув клопотання позивача про припинення провадження у справі та вважає, що провадження у справі має бути припинено, в зв'язку з відсутністю предмету спору на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, з огляду на нижчевикладене.

В своєму клопотанні про припинення провадження у справі позивач просить суд припинити провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав (постанова Київського апеляційного господарського суду м. Києва від 22.06.2016 № 910/17687/15, яка набрала законної сили і залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 04.10.2016).

Предметом позову у даній справі є визнання недійсними кредитного договору про відкриття кредитною лінії № 2391 від 26.12.2007, договору про внесення змін № 1 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007 від 01.09.2008, договору про внесення змін № 2 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007 від 01.12.2008, договору банківського рахунку від 13.12.2007 за № 883. При цьому, позовні вимоги обґрунтовані нікчемністю таких договорів, оскільки сторонами не було додержано письмової форми договору, так як позивач не підписував спірні договори та не узгоджував їх.

Як зазначалося вище, розгляд даної справи зупинявся господарським судом до надбання рішенням у справі № 910/17687/15 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання нікчемними договорів законної сили.

Предметом позову у справі № 910/17687/15 є вимога ОСОБА_1 про визнання нікчемними кредитного договору про відкриття кредитною лінії № 2391 від 26.12.2007, договору про внесення змін № 1 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007 від 01.09.2008, договору про внесення змін № 2 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007 від 01.12.2008, договору банківського рахунку від 13.12.2007 за № 883. Обґрунтовуючи позовні вимоги у справі № 910/17687/15 ОСОБА_1, також зазначав про нікчемність спірних договорів, оскільки сторонами не додержано письмової форми договору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду м. Києва від 22.06.2016 № 910/17687/15, яка набрала законної сили і залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 04.10.2016, позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк" про визнання договорів нікчемними - задоволено у повному обсязі. Постановлено: визнати нікчемними договір банківського рахунку №883 від 13.12.2007, кредитний договір про відкриття кредитної лінії №2391 від 26.12.2007, договір про внесення змін №1 до кредитного договору №2391 від 26.12.2007 та договір про внесення змін №2 до кредитного договору №2391 від 26.12.2007, укладені між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк" з моменту укладення.

Таким чином, апеляційним господарським судом у справі № 910/17687/15 було встановлено, що договір банківського рахунку №883 від 13.12.2007, кредитний договір про відкриття кредитної лінії №2391 від 26.12.2007, договір про внесення змін №1 до кредитного договору №2391 від 26.12.2007 та договір про внесення змін №2 до кредитного договору №2391 від 26.12.2007 є нікчемними в силу статті 1055 Цивільного кодексу України та статті 207 Господарського кодексу України, оскільки не підписувались ОСОБА_1, який є стороною договорів.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до п. 2.5.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" необхідно з урахуванням приписів статті 215 ЦК України та статті 207 ГК України розмежовувати види недійсності правочинів, а саме: нікчемні правочини, недійсність яких встановлена законом (наприклад, частина перша статті 220, частина друга статті 228 ЦК України, частина друга статті 207 ГК України, стаття 13 Закону України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України"), і оспорювані, які можуть бути визнані недійсними лише в судовому порядку за позовом однієї з сторін, іншої заінтересованої особи, прокурора (зокрема, частина перша статті 227, частина перша статті 229, частина перша статті 230,частина перша статті 232 ЦК України, частина перша статті 207 ГК України). За змістом частини другої статті 215 ЦК України нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду. Однак це не виключає можливості подання та задоволення позову про визнання нікчемного правочину (господарського договору) недійсним. Отже, спори про визнання нікчемних правочинів недійсними підлягають вирішенню господарськими судами у загальному порядку. З'ясувавши, що оспорюваний правочин є нікчемним, господарський суд зазначає в резолютивній частині рішення про його недійсність або, за відсутності підстав для такого визнання, відмовляє в задоволенні позову.

Обставини на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог про визнання недійсними договорів та підстави визнання нікчемними договорів ідентичні в обох господарських справах. У справі № 910/17687/15 встановлено нікчемність спірних договорів, а у справі № 910/23094/14 позивач вказує на недійсність спірних договорів, з огляду на їх нікчемність.

Отже, предмети позовів у справах № 910/17687/15 та № 910/23094/14 є різними, однак, по суті предметом розгляду обох господарських справ є недійсність спірних правочинів, з тих підстав, що їх недійсність встановлена законом (нікчемності таких договорів).

За приписами ст. 215 Цивільного кодексу України нікчемний правочин є недійсним, відповідно з огляду на встановлення апеляційним господарським судом нікчемності договору банківського рахунку № 883 від 13.12.2007, кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 2391 від 26.12.2007, договору про внесення змін № 1 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007, договору про внесення змін № 2 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007 є встановленням недійсності таких договорів.

За таких умов відсутній предмет спору у справі № 910/23094/14, оскільки, договори: банківського рахунку № 883 від 13.12.2007, кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 2391 від 26.12.2007, договір про внесення змін № 1 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007, договір про внесення змін № 2 до кредитного договору № 2391 від 26.12.2007 на підставі Постанови Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2016 № 910/17687/15 є недійсними, оскільки є нікчемними.

В зв'язку з вищевикладеним провадження у справі має бути припинено на підставі п. 1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України, в зв'язку з відсутністю предмету спору, а не на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Згідно з частиною 3 статті 80 ГПК України про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно п. 5 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Позивач не звертався до суду з заявою про повернення суми, сплаченого ним, судового збору.

Керуючись п. 1-1 ч. 1 ст. 80, 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Припинити провадження у справі №910/23094/15 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів в зв'язку з відсутністю предмету спору.

Ухвала може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Головуючий суддя І.В.Усатенко

Судді Я.В. Маринченко

М.Є. Літвінова