КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2017 р. Справа№ 925/1361/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Жук Г.А.

Кропивної Л.В.

при секретарі Матюхін І.В.

за участю представників:

від позивача: Луговський О.С.

від відповідача: Куделя О.В.

розглянувши

апеляційну скаргу Департамента житлово-комунального комплексу

Черкаської міської ради

на рішення

Господарського суду Черкаської області

від 20.12.2016 року

у справі № 925/1361/16 (суддя Довгань К.І.)

за позовом Департамента житлово-комунального комплексу

Черкаської міської ради

до Приватного підприємства "БТК-ЛАД"

про стягнення 18053,96 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 20.12.2016 року по справі № 925/1361/16 в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Черкаської області від 20.12.2016 року по справі №925/1361/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.02.2017 року прийнято апеляційну скаргу Департамента житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради до розгляду та порушено апеляційне провадження.

Розпорядженням начальника відділу забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду у зв'язку з перебуванням судді Сітайло Л.Г. на лікарняному змінено склад колегії суду.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалав даної справи, між Департаментом житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради (далі Департамент) та приватним підприємством "БТК-ЛАД" у 2014 та 2015 роках було укладено ряд договорів на загальну суму 776369 грн. 88 коп. (сімсот сімдесят шість тисяч триста шістдесят дев'ять гривень 88 коп.) зокрема: договори № 137 від 12.09.2014 на суму 51405 грн. 60 коп.; №138 від 12.09.2014 на суму 18 034 грн. 80 коп.; №245 від 07.10.2014 на суму 178 143 грн. 60 коп.; № 246 від 07.10.2014 на суму 196 259 грн. 81 коп.; №88 від 13.10.2015 на суму 178 264 грн. 80 коп.; №89 від 13.10.2015 на суму 154347 грн. 60 коп.

Відповідно до Договорів замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов'язання виконати роботи за переліком, обсягами робіт та використовуючи матеріали, наведених в додатках, що додаються Договорів та є невід'ємними частинами договорів.

Згідно даних договорів договірна ціна визначається відповідно до вимог національного стандарту України ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 "Правила визначення вартості будівництва" відповідно наказу Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 № 293.

Ціна Договору може бути зменшена згідно фактичних обсягів виконаних робіт, а також реального фінансування видатків Замовника.

Розрахунки за виконані Підрядником роботи здійснюються у національній валюті України - гривні.

Замовник здійснює оплату за виконані Підрядником роботи шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Підрядника на умовах відстрочки платежу до 30 (тридцяти) банківських днів з моменту підписання уповноваженими представниками Замовника, Балансоутримувача та Підрядника актів виконаних робіт.

Оплата вважається здійсненою з моменту зарахування відповідної суми грошових коштів на поточний рахунок Підрядника, вказаний у реквізитах Договору.

У разі затримки бюджетного фінансування та/або затримки здійснення платежів не з вини Замовника, оплата за виконані роботи проводиться протягом 3 (трьох) банківських днів з дати отримання Замовником бюджетного фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок та/або можливості здійснити платежі.

Підрядник зобов'язаний розпочати роботи за Договором без попередньої оплати протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту підписання Договору.

Загальний термін виконання робіт та передачі об'єкту ремонту Балансоутримувачу - 50 (п'ятдесят) робочих днів.

Здавання й приймання робіт, після закінчення їх виконання, здійснюється у відповідності до чинного законодавства України і оформляється актом приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в) та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт і витрати (форма № КБ-3).

Після виконання робіт Підрядник передає Замовнику та Балансоутримувачу "Акт приймання виконаних будівельних робіт" (форма № КБ-2в) і "Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати" (форма № КБ-3) після погодження з технічним наглядом у чотирьох примірниках.

Після подання Замовнику і Балансоутримувачу довідок форми №№ КБ-2в, КБ-3, останні розглядають їх протягом 3 (трьох) робочих днів, погоджуючись з ними або повертаючи Підряднику з мотивованими зауваженнями.

У разі немотивованої відмови Замовника чи Балансоутримувача від підписання актів виконаних робіт протягом 3 (трьох) робочих днів після їх подання Підрядником, вони вважаються дійсними і такими, що підлягають оплаті.

При виявленні в розрахунках визначення вартості виконаних робіт (форми № КБ-2в "Акт приймання виконаних будівельних робіт" № КБ-3 "Довідка про вартість виконаних будівельних робіт і витрати", які були оплачені в попередні періоди) безперечних помилок і порушень чинного порядку визначення вартості будівництва, загальна вартість виконаних будівельних робіт підлягає уточненню з моменту виявлення зазначених помилок.

Якість виконаних робіт має відповідати встановленим державним нормам, стандартам будівництва України - ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013.

Контроль за якістю виконаних робіт здійснює інженер технічного нагляду, який відповідно договору з Замовником здійснює технічний нагляд за роботами по об'єкту.

Виконані роботи які здійснені приватним підприємством "БТК-ЛАД" були прийняті Департаментом та оплачені в повному обсязі.

Відповідно до проведеної ревізії Державною фінансової інспекції в Черкаській області за період з 01.06.2013 по 29.02.2016 року фінансово - господарської діяльності позивача в Акті ревізії зазначено, що "в порушення вимог ст. 193 Господарського кодексу, ст. 526, ст. 530 та ст. 629 Цивільного кодексу, ч. І ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV, із змінами та доповненнями (далі - Закон № 996), п. 4.3.2, п. 4.3.5, п. 4.3.8 Настанови щодо визначення загально виробничих витрат і адміністративних витрат та прибутку у вартості будівництва ДСТУ-Н Б. Д. 1.1-3:2013, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.08.2013 №405 (надалі - Настанова № 3), з врахуванням Ціноутворення у будівництві за грудень 2014 року, Ціноутворення у будівництві за січень 2015, згідно яких: "... Величини витрат ... на сплату єдиного внеску, нарахованого на заробітну плату робітників; на суму винагороди фізичним особам за цивільно - правовими договорами; на оплату перших 5 днів тимчасово непрацездатності та допомоги по тимчасовій непрацездатності уточнюється на стадії взаєморозрахунків за обсяги виконаних робіт на підставі фактичних цих витрат по кожному об'єкту за період обумовлений у договорі (квартал, півріччя, рік)...", п. 2.2 договорів підряду, при визначенні договірної ціни, складанні кошторисів, підписанні Актів форми № КБ-2в не враховано обґрунтовану величину і структуру, яка склалася в організації загальновиробничих витрат, не уточнено загальновиробничі витрати, а саме 2 блок, на стадії взаєморозрахунків за обсяги виконаних робіт на підставі даних про фактичні величини цих витрат по кожному об'єкту, що призвело до завищення вартості виконаних ПП "БТК-ЛАД" будівельних робіт за листопад 2014 року, грудень 2015 року на загальну суму 18053,96 грн. (в т.ч.: за 2014 рік - 6518,84 грн., за 2015 рік - 11535,12 грн.).

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з ст. 11 ч.ч. 1, 2 п. 1 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов'язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов'язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов'язання і договір - розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 ГК України, правові наслідки порушення зобов'язання, відповідальність за порушення зобов'язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України, про послуги - главою 63, про підряд і будівельний підряд, як окремий вид зобов'язань, - параграфами 1, 3 глави 61 ЦК України, а також розділами IV, V та ст.ст. 317-323 ГПК України.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За змістом ст.ст. 193, 202 ГК, ст.ст. 509, 525, 526, 598, 599 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, припиняється на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України: порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Акти прийому - здачі наданих послуг за вказаними вище договорами підписані сторонами без зауважень, докази заявлення позивачем про завищення вартості наданих послуг до матеріалів справи не надавались, тобто спірні кошти було перераховано на оплату виконаних послуг.

Крім того системний аналіз положень ч. 1, п.1 ч.2 ст. 11, ч.1 ст. 177, ч. 1 ст. 202, ч. 1,2 ст. 205, ч. 1 ст. 207, ч.1 ст. 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинні договори чи інші правочини є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Набуття однієї зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставними. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Отже, заявлена позивачем до стягнення спірна сума як зайво сплачені кошти за виконані підрядні роботи в загальній сумі 18 053,96грн. не є безпідставно набутою відповідачем в розумінні ст. 1212 ЦК України, оскільки відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства та договору сторони виконали договірні обов'язки в повному обсязі, претензій один до одного не мали.

У відповідності до ст. 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Згідно з п. 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26 грудня 2011 року N 18 (далі - Постанова № 18) згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК та статтею 33 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами названу ним обставину для стягнення з відповідача 18053,96 грн. а тому у задоволені позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Черкаської області від 20.12.2016 року у справі № 925/1361/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Справу № 925/1361/16 повернути до Господарського суду Черкаської області.

3. Копію постанови направити сторонам.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді Г.А. Жук

Л.В. Кропивна