ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" лютого 2017 р.Справа № 916/3438/16

За позовом: Державного підприємства "Дослідне господарство "Комунар" Інституту сільського господарства Причорномор'я Національної академії аграрних наук України;

до відповідача: Державного підприємства "Дослідне господарство "Южний" Інституту сільського господарства Причорномор'я Національної академії аграрних наук України;

про стягнення 140 864,67 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність №36 від 12.01.2017р.;

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність від 04.01.2016р.

СУТЬ СПОРУ: Державне підприємство "Дослідне господарство "Комунар" Інституту сільського господарства Причорномор'я Національної академії аграрних наук України звернулося до господарського суду з позовною заявою до Державного підприємства "Дослідне господарство "Южний" Інституту сільського господарства Причорномор'я Національної академії аграрних наук України, в якій просило суд стягнути з останнього основну заборгованість у розмірі 153 626 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 2 304,39 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору позики, згідно якого по накладній № 228 від 29.09.2014р. та по накладній б/н від 13.10.2014р. ДП "Дослідне господарство "Южний" Інституту сільського господарства Причорномор'я Національної академії аграрних наук України було передано в безкоштовне користування зерна озимої пшениці на загальну суму у розмірі 153626 грн.

Відтак, з огляду на несплату відповідачем заборгованості, яка виникла у нього перед позивачем, останній з метою примусового стягнення грошових коштів був змушений звернутися до суду з відповідним позовом.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.12.2016р. було порушено провадження у справі №916/3438/16 із призначенням до розгляду в засіданні суду 13.01.2017р.

Ухвалою суду від 13.01.2017р. строк розгляду справи за клопотанням представника відповідача було продовжено на пятнадцять днів та у звязку із нез`явленням в судове засідання представника позивача, від якого не надходило клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також у зв`язку із невиконанням вимог ухвали суду, розгляд справи було відкладено на 15.02.2017р.

Ухвалою суду від 15.02.2017р., з урахуванням заяви представника відповідача про відкладення розгляду справи, невиконанням вимог ухвали суду, а також з огляду на необхідність додаткового дослідження доказів, розгляд справи було відкладено на 27.02.2017р.

27.02.2017р. до канцелярії суду від позивача надійшла заява про уточнення предмету позову (зменшення розміру позовних вимог) (а.с.44-45), згідно якої останній просить суд стягнути з відповідача 140 864,67 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1408,65 грн.

В обґрунтування поданої заяви, зокрема, щодо зміни предмету позову, позивач вказує про допущення у позовній заяві певних неточностей.

Так, фактично, позивач зазначає про продаж насіння озимої пшениці за усним договором поставки по накладній № 228 від 29.09.2014р. вагою 23 930 кг, вартістю 3,20 грн. (з урахуванням ПДВ) за 1 кг на суму 76 576,67 грн., та за накладною б/н від 13.10.2014р. вагою 20 090 кг, вартістю 2,67 грн. (без урахування ПДВ) за 1 кг на загальну суму у розмірі 64288 грн.

В судове засідання 27.02.2017р. зявився представник позивача, який під час розгляду справи по суті в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням їх уточнень, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в свою чергу надав усні пояснення по справі, згідно яких зауважив про відсутність у нього будь-яких заперечень з приводу основного боргу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, надані в ході розгляду справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Приймаючи до уваги, що виключне право зміни предмета або підстави позову належить позивачу та може бути реалізоване ним до початку розгляду спору по суті, суд надає правову оцінку обставинам, що є предметом доведення в межах заявлених вимог.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У відповідності до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

У відповідності зі статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

При цьому, чинним законодавством обовязкова письмова форма договору поставки не передбачена.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.09.2014р. та 13.10.2014р. на підставі накладних (а.с.10,11) позивачем було поставлено відповідачу насіння озимої пшениці на загальну суму 140 864, 00 грн.

Таким чином, оцінюючи характер відносин між сторонами та факт поставки товару за накладними, суд доходить висновку, що дії сторін були наслідком надання та прийняття пропозиції та направлені на встановлення цивільних прав та обовязків.

Дії сторін (передача продавцем товару покупцю за видатковими накладними, прийняття товару покупцем) свідчать про виникнення між ними правовідносин поставки.

Згідно з частиною другою статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, підписання покупцем видаткових накладних, які є первинними документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», і які відповідають вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обовязку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Як вбачається з матеріалів справи, вищевказаний товар на суму 140 864, 00 грн., згідно відповідних накладних (а.с.10,11) було отримано представником Державного підприємства "Дослідне господарство "Комунар" Інституту сільського господарства Причорномор'я Національної академії аграрних наук України ОСОБА_3 на підставі довіреностей від 27.09.2014р. та від 09.10.2014р. (а.с.10,11)

Як слідує з матеріалів справи, позивач з метою досудового врегулювання спору 24.10.2015р. на адресу відповідача направив вимогу, зокрема, щодо виконання останнім його обовязку, взятого згідно договору (а.с.12). Вказане відправлення підтверджується наявним в матеріалах справи фіскальним чеком від 24.10.2015р. (а.с.12).

При цьому Державне підприємство "Дослідне господарство "Южний" Інституту сільського господарства Причорномор'я Національної академії аграрних наук України листом від 25.12.2015р. за вих. № 206 (а.с.13) проінформувало позивача про тяжкий фінансовий стан товариства і просило відтермінувати йому термін розрахунку до серпня 2016р.

Однак, як встановлено судом, до теперішнього часу відповідач так і не розрахувався за вартість поставленого товару.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Будь-яких належних доказів, які б спростовували наявність заборгованості у розмірі 140 864, 00 грн., відповідачем, згідно приписів ст.ст. 33-34 ГПК України, суду не надано.

Більш того, наявність вказаної заборгованості не заперечується відповідачем.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з Державного підприємства "Дослідне господарство "Южний" Інституту сільського господарства Причорномор'я Національної академії аграрних наук України суми основного боргу у розмірі 140 864,67грн. підлягають частковому задоволенню, оскільки вірною сумою заборгованості, з урахування складання сум, зазначених у накладних (а.с.10,11), є 140 864,00 грн.

З урахуванням зазначеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи розмір задоволених позовних вимог, а також те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд вважає за необхідне покласти на нього судовий збір у розмірі 2 112,96 грн., відповідно до ст.ст.44,49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково .

2. Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Южний" Інституту сільського господарства Причорномор'я Національної академії аграрних наук України (67668, Одеська область, Біляївський район, с. Великий Дальник, вул. Маяцька, буд. 26, ) на користь Державного підприємства "Дослідне господарство "Комунар" Інституту сільського господарства Причорномор'я Національної академії аграрних наук України (68511, Одеська область, Тарутинський район, с. Весела долина, ) основну заборгованість у розмірі 140 864/сто сорок тисяч вісімсот шістдесят чотири/ грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 2 112 /дві тисячі сто дванадцять/ грн. 96 коп.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 06 березня 2017 р.

Суддя Ю.М. Щавинська