РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2017Справа №910/23363/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Акваритет»

До Спеціалізованого водогосподарського комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київводфонд»

Про стягнення 587 412,44 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: Костін К.М.

Від відповідача: Штефан А.Ю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Акваритет» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Спеціалізованого водогосподарського комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київводфонд» (далі - відповідач) про стягнення 587 412,44 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.16. порушено провадження у справі № 910/23363/16 та призначено її до розгляду на 24.01.17.

24.01.17. відповідачем через відділ діловодства суду було подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує з підстав, викладених в відзиві.

В судовому засіданні 24.01.17. на підставі ч. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 07.02.17.

07.02.17. позивачем через відділ діловодства суду було подано письмові пояснення по справі.

В судових засіданнях 07.02.17., 23.02.17. на підставі ч. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 23.02.17., 28.02.17.

В судовому засіданні 28.02.17. позивачем підтримано свої позовні вимоги з врахуванням заяви про зменшення.

Відповідач в судовому засіданні 28.02.17. проти позову заперечував.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення у справі № 910/23363/16.

В судовому засіданні 28.02.17. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

За змістом ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

За змістом ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст.901 Цивільного кодексу України).

31.03.14. між відповідачем (далі - Замовник) та позивачем (далі - Учасник) було укладено Договір № 1/03-2014 про закупівлю послуг за держані кошти (далі - Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1) Учасник зобов'язався надати Замовнику Послуги з ремонтування та технічного обслуговування машин спеціальної призначеності (Послуги з монтажу, технічного обслуговування і ремонту обладнання очистки води (фільтрів) бюветних комплексів), а Замовник - прийняти та оплатити такі послуги.

Найменування Послуг: 33.12.2. ремонтування та технічного обслуговування машин спеціальної призначеності (Послуги з монтажу, технічного обслуговування і ремонту обладнання очистки води (фільтрів) бюветних комплексів). Кількість Послуг: Послуги мають бути надані на бюветних комплексах, перелік яких наведений у Додатку № 2 до Договору. Перелік робіт, які необхідно виконувати при обслуговуванні обладнання очистки води (фільтрів) бюветних комплексів визначений у додатку № 1 до Договору. (п. 1.2, п. 1.3 Договору).

Строк дії Договору сторонами погоджено п. 11.1 (з врахуванням Додаткової угоди № 2 від 31.12.14. до Договору) з моменту його підписання і діє до 31.12.15.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Договір як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків з надання послуг.

За приписами зі ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

З представлених суду документів вбачається, що контрагентами у межах Договору затверджено та підписано Додатки № № 1, 2 до Договору - Перелік робіт з технічного обслуговування бюветних комплексів та поточного ремонту конструктивних елементів (крім очисного обладнання) бюветних комплексів, та Перелік бюветних комплексів, які перебувають в господарському віданні СВКП «Київводфонд» та потребують технічного обслуговування та поточного ремонту обладнання очистки води (фільтрів) бюветних комплексів.

Ціна Договору становить 932 279,00 грн. з ПДВ (п. 3.1 Договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 31.03.14. до Договору).

Пунктом 4.1 Договору сторони погодили, що приймання наданих послуг оформлюється актом приймання наданих послуг, що складається у письмовій формі, підписується повноважними представниками сторін та скріплюється їх печатками не пізніше п'ятого числа місяця, наступного за звітним.

Між сторонами було складено, підписано та скріплено печатками наступні акти здачі-приймання робіт (надання послуг): № 5 від 30.04.14. на суму 72 409,20 грн., № 8 від 30.05.14. на суму 72 234,00 грн., № 9 від 12.06.14. на суму 47 577,60 грн., № 11 від 30.06.14. на суму 41 041,20 грн., № 13 від 31.01.17. на суму 87 685,20 грн., № 16 від 04.09.14. на суму 83 760,00 грн., № 17 від 30.09.14. на суму 79 119,60 грн., № 20 від 31.10.14. на суму 68 794,80 грн., № 22 від 30.11.14. на суму 57 601,20 грн., № 23 від 24.12.14. на суму 66 148,80 грн., на загальну суму 676 371,60 грн.

З них відповідачем було оплачено 88 959,16 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по рахунку позивача та не заперечується сторонами у справі.

Неоплаченими залишились грошові кошти на суму 587 412,44 грн.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Додатковою угодою № 2 від 31.12.14. до Договору сторони погодили, що оплата за надані за Договором послуги в сумі 587 412,44 грн. з ПДВ буде здійснена відповідачем до 31.12.15. в межах затверджених кошторисних призначень.

Спір у справі виник в зв'язку з невиконанням відповідачем умов Договору в частині повної оплати вартості наданих послуг на суму 587 412,44 грн.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Жодних заперечень з приводу якості та кількості наданих послуг відповідачем суду надано не було, акти здачі-прийняття наданих послуг підписані сторонами та скріплені їх печатками без зауважень.

Отже, суд при розгляді справи приймає до уваги відсутність у відповідача, як Замовника за Договором, будь-яких заперечень та претензій щодо належного виконання Учасником прийнятих за Договором зобов'язань з надання послуг.

При цьому, посилання відповідача на те, що за результатами проведеної Замовником перевірки встановлено, що на окремих об'єктах робота не виконувалась, а на окремих виконана неналежним чином, не приймаються судом з огляду на те, що послуги за Договором надавались з квітня по грудень 2014 року, а обстеження бюветних комплексів відповідачем здійснено у вересні 2015 року, тобто після сплину значного часу. Крім того, надавши оцінку доданим відповідачем до матеріалів справи актам обстеження, суд відзначає, що до них не додано жодних доказів на підтвердження викладеного в актах, та в силу приписів ст. 34 ГПК України суд не приймає означені акти.

З приводу твердження відповідача про те, що на балансі Замовника відсутні бюветні комплекси за адресами: вул. Ірпенська, 69 та вул. Шамрила-Ризька, суд відзначає, що вказане не впливає на факт надання позивачем послуг за Договором за вказаними адресами.

Згідно ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Частина 2 ст. 617 ЦК України та ч. 2 ст. 218 ГК України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов'язання.

Окрім того, статтею 1 ЦК України визначено, що однією із ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, в тому числі й органів державної влади, а тому самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з місцевого бюджету та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують замовника та не заперечують обов'язку такого органу, який виступає стороною зобов'язального правовідношення, від його виконання належним чином.

Таким чином, відсутність фінансування не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати наданих за Договором послуг, оскільки в разі відсутності коштів для оплати зазначених робіт, відповідач мав фактичну можливість призупинити виконання умов Договору з моменту виявлення відсутності коштів для оплати послуг (відсутності фінансування), а не чекати виконання підрядних робіт.

При цьому судом враховано, що відповідно до приписів статті 617 ЦК України та частини другої статті 218 ГК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів. Така правова позиція відповідає статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основних свобод та рішенням Європейського суду з прав людини зі справи "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 та зі справи "Бакалов проти України" від 30.11.04.

Аналогічної правової позиції Вищий господарський суд України висловлює у своєму інформаційному листі від 13.07.12. № 01-06/908/2012.

Крім того, судом враховано, що зі змісту ст. 631 Цивільного кодексу України вбачається, що сторони здійснюють свої права і виконують свої обов'язки відповідно до договору протягом строку його дії. Отже, обов'язки контрагентів повинні бути виконані саме в межах строку дії Договору, який відповідно до п. 11.1 Договору закінчився ще 31.12.15.

В силу приписів ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Таким чином, відповідач не сплатив позивачу грошові кошти за Договором в розмірі 31 520,49 грн. Строк оплати є таким, що настав.

З огляду на все викладене вище в сукупності суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором в розмірі 587 412,44 грн., внаслідок чого позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Спеціалізованого водогосподарського комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київводфонд» (02002, м. Київ, вул. Микільсько-Слобідська, б. 7; ідентифікаційний код 37292855) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Акваритет» (02139, м. Київ, вул. Братиславська, б. 52; ідентифікаційний код 36192192) 587 412 (п'ятсот вісімдесят сім тисяч чотириста дванадцять) грн. 44 коп. - основного боргу, 8 811 (вісім тисяч вісімсот одинадцять) грн. 19 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.03.17.

Суддя Т.М. Ващенко