номер провадження справи 17/130/15-18/133/16а
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2017 справа № 908/4857/15

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (69104, АДРЕСА_1)

до відповідача-1: сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Ватутіна (71600, Запорізька область, м. Василівка, вул. Леніна, буд. 67)

до відповідача-2: Василівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (71600, Запорізька область, місто Василівка, вул. Театральна, буд. 14)

про визнання права власності та виключення майна з актів опису та арешту майна

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №3271 від 18.07.2014 р.; ОСОБА_3, довіреність №3271 від 18.07.2014 р.;

від відповідача 1: Чалаплюк С.В., ліквідатор, постанова №908/4063/15 від 31.08.2016 р.;

від відповідача 2: не з'явився;

Постановою Вищого господарського суду України від 25.10.2016 р. скасовано рішення господарського суду Запорізької області від 11.04.2016 р. та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 04.07.2016 р. у справі № 908/4857/15, справу передано на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.

На підставі ст.2-1 ГПК України, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 08.12.2016 р., справу передано на розгляд судді Носівець В.В.

Ухвалою суду від 08.12.2016 р. справу №908/4857/15 прийнято до провадження, присвоєно справі номер провадження 17/130/15-18/133/16, судове засідання призначено на 19 січня 2017 р. Ухвалою від 19.01.2017 р. строк вирішення спору за клопотанням сторін продовжений на п'ятнадцять днів, розгляд справи відкладено на 15.02.2017 р.

Справу розглянуто 15.02.2017 р., оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримав позовні вимоги, з урахуванням уточненої позовної заяви від 18.03.2016 р. (том 14 арк. 21-25), які мотивовано наступним. Державним виконавцем ВДВС Василівського РУЮ в межах виконавчого провадження про стягнення заборгованості з СВК ім. Ватутіна 17.07.2015 р., 20.07.2015 р., 24.07.2015 р. та 25.07.2015 р. складено акти опису та арешту майна, а саме: сільськогосподарських культур соняшника та озимої пшениці, що засіяні на декількох земельних ділянках. До складу зазначеного майна, в тому числі, увійшло те, що не належало боржнику, а є власністю позивача. Так, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснював користування земельними ділянками на підставі договорів. Позивач має власну техніку для оброблення землі та посіву сільгоспкультур, ним придбано паливно-мастильні матеріали для здійснення відповідних робіт, укладено трудові договори з працівниками, які виконують обов'язки трактористів. Таким чином, державний виконавець без належного з'ясування обставин включив до актів опису й арешту майна врожай, що вирощений ФОП ОСОБА_1 в ході господарської діяльності та належить йому на праві власності. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 391, 392 ЦК України, ч.ч. 1, 5 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" позивач просить позов задовольнити, визнати за ФОП ОСОБА_1 право власності на культури соняшника та озимої пшениці, що були засіяні на земельних ділянках: НОМЕР_2 площею 4,36 га, НОМЕР_3 площею 4,36 га, НОМЕР_4 площею 3,2204 га, НОМЕР_5 площею 4,62 га, НОМЕР_6 площею 4,35 га, НОМЕР_7 площею 3,22 га, НОМЕР_8 площею 4,08 га, НОМЕР_9 площею 6,49 га, зобов'язати ВДВС Василівського РУЮ виключити зазначене майно з актів опису та арешту майна та зняти з нього арешт. Позивач 15.02.2017 р. надав заяву згідно з якою просить покласти на нього судові витрати та не стягувати їх з відповідачів.

Відповідач-1 у відзиві на позов зазначив, що постановою господарського суду Запорізької області від 31.08.2016 р. у справі № 908/4063/15, СВК імені Ватутіна визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. Позов не визнав, просить у задоволенні позову відмовити, оскільки позивач не надав належних доказів, які б підтверджували його право власності на спірне майно. Крім того зазначив, що вважає, що з урахуванням позиції постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» ВДВС Василівського РУЮ не є належним відповідачем.

Відповідач-2 під час нового розгляду справи свого уповноваженого представника не направив, письмовий відзив не надав, про причини свої неявки суд не повідомив. Заяв, клопотань, повідомлень від відповідача-2 не надійшло. Про час та місце розгляду справи відповідач-2 повідомлений належним чином.

В матеріалах справи знаходяться письмові заперечення відповідача-2, в яких, зокрема, зазначено, що під час складання державним виконавцем 17.07.2015 р. та 20.07.2015 р. актів опису та арешту майна був присутній представник СВК ім. Ватутіна, який відмовився давати будь-які документи в підтвердження належності боржнику земельних ділянок чи інших основних оборотних засобів. З метою збереження врожаю озимої пшениці, яка почала осипатися, державним виконавцем були проведені дії по збору озимої пшениці шляхом складення актів опису та арешту зібраного врожаю, зберігачем, в тому числі був призначений ОСОБА_1, будь-яких доказів підтвердження належності цього майна ФОП ОСОБА_1 до відділу ДВС надано не було.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та відповідача-1, суд встановив:

Актами приймання - передачі від 08.06.2010 року сільськогосподарський виробничий кооператив ім. Ватутіна (відповідач-1) передав земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_10 площею 4,36 га та НОМЕР_3 площею 4,36 га їх власникам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Актами повернення від 15.09.2014 року земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_4 площею 3,2204 га, НОМЕР_5 площею 4,62 га, НОМЕР_6 площею 4,35 га, НОМЕР_7 площею 3,2206 га передані СВК ім. Ватутіна їх власникам ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (позивач) прийняв у користування сім земельних ділянок на підставі договорів тимчасового безоплатного користування майном, укладених з їх власниками - фізичними особами, а саме: договір № 1 від 03.09.2013 р. з ОСОБА_5 кадастровий номер НОМЕР_10 площею 4,3599 га; договір № 2 від 03.09.2013 року з ОСОБА_6, кадастровий номер НОМЕР_3 площею 4,3599 га (договір діє до 01.09.2016р.); договір №3 від 17.09.2014 року з ОСОБА_8, кадастровий номер НОМЕР_6 площею 4,3500 га; договір № 4 від 17.09.2014 року з ОСОБА_7, кадастровий номер НОМЕР_5 площею 4,6200 га; договір №1 від 17.09.2014 року з ОСОБА_9 кадастровий номер НОМЕР_7 площею 3,2206 га; договір № 2 від 17.09.2014 року з ОСОБА_10 кадастровий номер НОМЕР_4 площею 3,2204 га; договір № 7 від 17.10.2014 року з ОСОБА_11 кадастровий номер НОМЕР_8 площею 4,0799 га (договір діє до 17.10.2015 р.).

В подальшому до п'яти із зазначених договорів внесено зміни щодо строку їх дії, шляхом підписання сторонами додаткових угод, згідно з якими договір з ОСОБА_5 припинився з 12.05.2015 р., з ОСОБА_8 - з 17.06.2015 р., з ОСОБА_7 - з 24.06.2015 р., з ОСОБА_9 - з 12.03.2015 р., з ОСОБА_10 - з 12.03.2015р.

Наступного дня з дати припинення цих договорів, позивач уклав з кожним із зазначених осіб договір оренди земельної ділянки, а саме:

- 13.03.2015 р. укладено договір оренди земельної ділянки з ОСОБА_9 про передачу в оренду земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_7 площею 3,2206 га, строком на 10 років. Запис про право оренди земельної ділянки за договором внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (том 12 арк. 74);

- 13.05.2015 р. укладено договір оренди земельної ділянки з ОСОБА_5 про передачу в оренду земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_10 площею 4,3599 га, строком на 10 років. Запис про право оренди земельної ділянки за договором внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (том 12 арк. 71);

- 13.05.2015 р. укладено договір оренди земельної ділянки з ОСОБА_10 про передачу в оренду земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_4 площею 3,2204 га, строком на 10 років. Запис про право оренди земельної ділянки за договором внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (том 12 арк. 70);

- 18.06.2015 р. укладено договір оренди земельної ділянки з ОСОБА_8 про передачу в оренду земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_6 площею 4,3500 га, строком на 10 років. Запис про право оренди земельної ділянки за договором внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (том 12 арк. 73);

- 25.06.2015 р. укладено договір оренди земельної ділянки від 25.06.2015 року, укладений з ОСОБА_7 про передачу в оренду земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_5 площею 4,6200 га, строком на 10 років. Запис про право оренди земельної ділянки за договором внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (том 12 арк. 72).

На виконання вказаних договорів, в день їх укладення позивачем та власниками земельних ділянок підписано відповідні акти приймання-передачі земельних ділянок. Відповідно до п.1 вказаних договорів оренди орендар приймає в користування земельну ділянку, яка знаходиться на території Василівської міської ради Василівського району Запорізької області, для ведення сільськогосподарського виробництва.

Позивачем та СВК ім. Ватутіна 01.08.2014 року укладено договір тимчасової міни земельних ділянок.

Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Василівського районного управління юстиції Запорізької області при здійсненні виконавчих дій в межах зведеного виконавчого провадження №45693223 щодо стягнення заборгованості з СВК ім. Ватутіна на користь фізичних осіб, юридичних осіб та держави у розмірі 5162537,55 грн. складено акт опису та арешту майна від 17.07.2015 р.

Згідно з цим актом проведено опис та арешт майна, що належить боржнику СВК ім. Ватутіна, до якого в тому числі увійшло наступне: культура соняшник, що засіяна на земельній ділянці НОМЕР_10, площа 4,36 га; культура соняшник, що засіяна на земельній ділянці НОМЕР_3, площа 4,36 га; культура озима пшениця, що засіяна на земельній ділянці НОМЕР_4; культура озима пшениця, що засіяна на земельній ділянці НОМЕР_5 площа 4,62 га.

Державним виконавцем 20.07.2015 р. в межах ЗВП №45693223 складено акт опису та арешту майна, до якого в тому числі увійшло наступне: культура озима пшениця, що засіяна на земельній ділянці НОМЕР_6 площа 4,35 га; культура озима пшениця, що засіяна на земельній ділянці НОМЕР_7 площа 3,22 га.

Державним виконавцем 24.07.2015 р. складено акт опису та арешту майна, що належить боржнику - СВК ім. Ватутіна, до якого включено майно: культура озима пшениця, що засіяна на земельній ділянці НОМЕР_5 площа 4,62 га, приблизна кількість зібраної пшениці складає 11,760 т; культура озима пшениця, що засіяна на земельній ділянці НОМЕР_8 площею 4,08 га приблизна кількість зібраної пшениці складає 10,325 т.

Державним виконавцем 25.07.2015 р. складено акт опису та арешту майна боржника СВК ім. Ватутіна: культура озима пшениця, що засіяна на земельній ділянці НОМЕР_9 площа 6,49 га, приблизна кількість засіяної пшениці складає 12,345 т.

Згідно з актами опису та арешту майна від 24.07.2015р. та від 25.07.2015 р. майно, на яке накладено арешт, прийнято на відповідальне зберігання ФОП ОСОБА_1 Останній у зазначених актах виклав свої зауваження та зазначив, що перелічене майно належить йому, оскільки саме він користується вищевказаними земельними ділянками на підставі договорів оренди, безоплатного тимчасового користування та договору міни та здійснював посів цих сільськогосподарських культур.

Не погоджуючись з цими актами, вважаючи, що вказане майно належить йому на праві власності, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду та просить визнати за ним право власності на вищезазначене майно, яке включено до актів опису та арешту майна від 17.07.2015, 20.07.2015, 24.07.2015, 25.07.2015 у ЗВП №45693223, зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Василівського РУЮ виключити майно з актів опису та арешту майна та зняти арешт.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.10.2016 р. скасовано рішення господарського суду Запорізької області від 11.04.2016 р. та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 04.07.2016 р. у даній справі, справу № 908/4857/16 передано на новий розгляд. В постанові ВГСУ зазначено, що судами не з'ясовано хто є власником та користувачем вказаних земельних ділянок, відображення цієї діяльності в бухгалтерській та податковій звітності, наявність первинних документів, якими оформляються господарські операції під час проведення посівної та збиральної компанії.

Відповідно ст. 111-12 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції є обов'язковими для господарського суду під час нового розгляду справи.

Проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими з наступних підстав.

Приписами ст.13 Конституції України передбачено, що держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до ч. 1 ст.13, ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 775 Цивільного кодексу України наймачеві належить право власності на плоди, продукцію, доходи, одержані ним у результаті користування річчю, переданою у найм.

Згідно зі ст. 189 ЦК України продукцією, плодами та доходами є все те, що виробляється, добувається, одержується з речі або приноситься річчю. Продукція, плоди та доходи належать власникові речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 179, ч. 1 ст. 181 ЦК України річчю є предмет матеріального світу щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки; до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать, зокрема, земельні ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України та ст. 1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 1 ст. 95 Земельного кодексу України встановлено, що землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію.

Позивач правомірно користувався земельними ділянками, посіви яких включено до вказаних вище актів опису та арешту майна, що підтверджується наступними договорами:

- договором тимчасового безоплатного користування майном №1 від 03.09.2013 року та потім, у зв'язку з закінченням його дії, договором оренди земельної ділянки від 13.05.2015 року (кадастровий номер НОМЕР_10), площею 4,36 га, укладеним позивачем та ОСОБА_5, на якій вирощувалась культура соняшник;

- договором тимчасового безоплатного користування майном №2 від 03.09.2013 року укладеним позивачем та ОСОБА_6 на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_3), площею 4,36 га, на якій вирощувалась культура соняшник;

- договором тимчасового безоплатного користування майном №2 від 17.09.2014 року та потім, у зв'язку з закінченням його дії, договором від 13.03.2015 року оренди земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_4), площею 3,2204 га, укладеним позивачем та ОСОБА_10, на якій вирощувалась культура озима пшениця;

- договором тимчасового безоплатного користування майном №4 від 17.09.2014 року та потім, у зв'язку з закінченням його дії, договором від 25.06.2015 року оренди земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_5), площею 4,62 га, укладеним позивачем та ОСОБА_7, на якій вирощувалась культура озима пшениця;

- договором тимчасового безоплатного користування майном №3 від 17.09.2014 року та потім, у зв'язку з закінченням його дії, договором від 18.06.2015 року оренди земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_6), площею 4,35 га, укладеним позивачем та ОСОБА_8, на якій вирощувалась культура озима пшениця;

- договором тимчасового безоплатного користування майном №1 від 17.09.2014 року та потім, у зв'язку з закінченням його дії, договором від 13.03.2015 року оренди земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_7), площею 3,22 га, укладеним позивачем та ОСОБА_9, на якій вирощувалась культура озима пшениця;

- договором тимчасового безоплатного користування майном №7 від 17.10.2014 року укладеним позивачем та ОСОБА_11 на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_8), площею 4,08 га, на якій вирощувалась культура озима пшениця;

- договором тимчасової міни земельних ділянок від 01.08.2014 року, укладеним позивачем та СВК ім. Ватутіна на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_9) площею 6,49 га, на якій вирощувалась культура озима пшениця.

Позивачем вноситься плата за оренду зазначених земельних ділянок, що відображено у бухгалтерській та податковій звітності (документи додано до матеріалів справи).

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серія НОМЕР_15 та свідоцтва платника єдиного податку серія НОМЕР_14 позивач є зареєстрованим суб'єктом господарювання, а саме: фізичною особою-підприємцем, який провадить господарську діяльність з вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур та займається оптовою торгівлею зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

Позивач надав документи, які підтверджують, що він на праві власності володіє сільськогосподарською технікою, а саме: колісний трактор марки Т-150К на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_11, колісний трактор марки ЮМЗ-6КЛ на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_13, колісний трактор марки БЕЛАРУС-920 на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_12. Також надано фіскальні чеки № 207824 від 02.10.2014р., № 199078 від 19.11.2014р. на придбання паливно-мастильних матеріалів; докази на підтвердження трудових відносин з працівниками, які виконують обов'язки трактористів, згідно з укладеними трудовими безстроковими договорами від 15.04.2010 р., від 31.05.2011р.; договір поставки на умовах розстрочення платежу від 11.02.2015 р. № ЗП-19-110215/н-ЯР з додатковими угодами (специфікаціями) згідно з якими ФОП ОСОБА_1 придбано гібриди насіння соняшнику, видаткові накладні та квитанції до прибуткових касових ордерів за період вересень 2014 року - березень 2015 року щодо розрахунків за насіння соняшнику та пшениці озимої; товарно-транспорті та видаткові накладні на придбання та перевезення добривних речовин (селітра аміачна, нітроамофоск) від 10.02.2014 р.; договори від 01.07.2015 р. на надання послуг збирання зернозбиральним комбайном врожаю соняшника на площі 65 га та озимої пшениці на площі 60 га, акти здачі-прийняття виконаних робіт по збиранню врожаю.

Дослідивши надані позивачем докази, суд прийшов до висновку, що позивач належним чином довів здійснення ним на земельних ділянках, які знаходилися у його користуванні на законних підставах, господарської діяльності щодо вирощування таких сільськогосподарських культур як соняшник та озима пшениця. Надані документальні докази, що свідчать про те, що на час складення державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Василівського районного управління юстиції Запорізької області в період з 17.07.2015 р. по 25.07.2015 р. актів опису та арешту майна, в тому числі на земельних ділянках якими користувався позивач, знаходилися посіви, що належать останньому на праві власності.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. №606-ХІV, чинного на час виникнення спору, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Будь-які докази, які б підтверджували, що оспорюване майно, яке включено до актів опису та арешту майна боржника - СВК ім.Ватутіна, належить останньому, відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. №606-ХІV, який був чинний на момент звернення до суду, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Аналогічні приписи містить частина 1 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року №1404-VIII, чинного на час вирішення справи.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем документально підтверджено право власності на вище перелічене майно, вимоги позивача про визнання права власності на вказане майно та про звільнення його з-під арешту суд вважає доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за рахунок відповідача-1 (СВК ім. Ватутіна).

Разом з тим, згідно з пунктом 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" відповідно до статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту. Відповідачами у справах за цими позовами є стягувач і боржник, а справи підлягають розглядові за правилами господарського судочинства, якщо вони виникають у цивільних чи господарських правовідносинах і суб'єктний склад сторін у них відповідає вимогам статті 1 ГПК України. Орган Державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися господарським судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог.

Як встановлено, позивачем у даній справі, відділ ДВС визначено як відповідача-2 та заявлено позовні вимоги до останнього щодо зобов'язання ВДВС Василівського РУЮ виключити із актів опису та арешту майна, складених державним виконавцем ВДВС Василівського РУЮ, майно згідно переліку. Вказані позовні вимоги не обґрунтовані позивачем жодною нормою чинного законодавства.

Як зазначалось вище, згідно з положеннями статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Проте, чинним законодавством не передбачений заявлений позивачем спосіб захисту свого порушеного права, шляхом зобов'язання органу виконання по здійсненню дій щодо виключення майна із акті опису та арешту.

Наведене підтверджується також частиною 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р., положеннями якої врегульовано порядок дій державного виконавця, у разі зняття арешту з майна в порядку статті 60 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Таким чином, державний виконавець уповноважений на вчинення відповідних дій в силу вимог закону.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов в частині зобов'язання ВДВС Василівського РУЮ на вчинення певних дій є необґрунтованим, а відтак, в цій частині позову слід відмовити.

Разом з тим, з врахуванням положень статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" та враховуючи ті обставини, що позивачем заявлено позов про зняття арешту з майна, також беручи до уваги те, що позивач довів належність йому на праві власності спірного майна, суд дійшов висновку, що позов, в частині зняття арешту з майна згідно переліку, підлягає задоволенню.

Станом на дату прийняття рішення у даній справі відповідач-2 має назву Василівський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Судові витрати покладаються на позивача за його заявою.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги до сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Ватутіна задовольнити.

2. Визнати за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (69104, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на наступні культури:

- культуру соняшник, що засіяна на земельній ділянці НОМЕР_10, площею 4,36 га, культуру соняшник, що засіяна на земельній ділянці НОМЕР_3, площею 4,36 га, культуру озима пшениця, що засіяна на земельній ділянці НОМЕР_4, площею 3,2204 га, культуру озима пшениця, що засіяна на земельній ділянці НОМЕР_5, площею 4,62 га, які включені відділом державної виконавчої служби Василівського районного управління юстиції Запорізької області до акту опису та арешту майна від 17 липня 2015 року у ЗВП № 45693223;

- культуру озима пшениця, що засіяна на земельній ділянці НОМЕР_6, площею 4,35 га, культуру озима пшениця, що засіяна на земельній ділянці НОМЕР_7, площею 3,22 га, які включені відділом державної виконавчої служби Василівського районного управління юстиції Запорізької області до акту опису та арешту майна від 20 липня 2015 року у ЗВП № 45693223;

- культуру озима пшениця, що засіяна на земельній ділянці НОМЕР_5, площею 4,62 га, приблизна кількість зібраної пшениці складає 11,760 т, культуру озима пшениця, що засіяна на земельній ділянці НОМЕР_8, площею 4,08 га приблизна кількість зібраної пшениці складає 10,325 т, які включені відділом державної виконавчої служби Василівського районного управління юстиції Запорізької області до акту опису та арешту майна від 24 липня 2015 року у ЗВП № 45693223;

- культуру озима пшениця, що засіяна на земельній ділянці НОМЕР_9 площа 6,49 га приблизна кількість засіяної пшениці складає 12,345 т., яка включена відділом державної виконавчої служби Василівського районного управління юстиції Запорізької області до акту опису та арешту майна від 25 липня 2015 року у ЗВП № 45693223.

3. Зняти арешт з наступного майна, виключивши його з актів опису та арешту:

- культура соняшник, що засіяна на земельній ділянці НОМЕР_10, площею 4,36 га, культура соняшник, що засіяна на земельній ділянці НОМЕР_3, площею 4,36 га, культура озима пшениця, що засіяна на земельній ділянці НОМЕР_4, площею 3,2204 га, культура озима пшениця, що засіяна на земельній ділянці НОМЕР_5, площею 4,62 га з акту опису та арешту майна від 17.07.2015 р. у ЗВП № 45693223;

- культура озима пшениця, що засіяна на земельній ділянці НОМЕР_6, площею 4,35 га та культура озима пшениця, що засіяна на земельній ділянці НОМЕР_7, площею 3,22 га з акту опису та арешту майна від 20.07.2015 р. у ЗВП № 45693223;

- культура озима пшениця, що засіяна на земельній ділянці НОМЕР_5, площею 4,62 га, приблизна кількість зібраної пшениці складає 11,760 т., культура озима пшениця, що засіяна на земельній ділянці НОМЕР_8, площею 4,08 га приблизна кількість зібраної пшениці складає 10,325 т з акту опису та арешту майна від 24.07.2015 р. у ЗВП № 45693223;

- культура озима пшениця, що засіяна на земельній ділянці НОМЕР_9 площа 6,49 га приблизна кількість засіяної пшениці складає 12,345 т з акту опису та арешту майна від 25.07.2015 р. у ЗВП № 45693223.

4. В задоволенні позову до Василівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зобов'язання виключити майно з актів опису та арешту та зняття арешту відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 27 лютого 2017 року.

Суддя В.В. Носівець