КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2017 р. Справа№ 910/11614/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Гончарова С.А.

Михальської Ю.Б.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явились

від відповідача: не з'явились

від третьої особи-1: Куліш В.В., дов.№01/17 від 03.01.2017р.

від третьої особи-2: Гладишенко М.І., дов. б/н від 05.12.2016р.

розглянувши апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Фірма "Дайленко" на рішення Господарського суду м. Києва від 15.09.2016р.

у справі № 910/11614/16 (суддя: Маринченко Я.В.)

за позовом Дочірнього підприємства "Фірма "Дайленко"

до Публічного акціонерного товариства "Омега Банк"

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство "Перехідний банк "РВС Банк"

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Арбо Фінанс"

про визнання правовідносин припиненими

В судовому засіданні 01.03.2017р. відповідно до ст. ст. 85, 99 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

В червні 2016р. Дочірнє підприємство «Фірма «Дайленко» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» (відповідач), третя особа - Публічне акціонерне товариство «Перехідний банк «РВС Банк» про визнання припиненими правовідношення по Кредитному договору №638 від 22.07.2008р., укладеного між ДП «Фірма «Дайленко» та ПАТ «Омега Банк».

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 22.07.2008р. між Закритим акціонерним товариством «Сведбанк Інвест» (в подальшому перейменований у Публічне акціонерне товариство «Омега Банк») та Дочірнім підприємством «Фірма «Дайленко» було укладено Кредитний договір №638 і додаткові угоди до нього від 29.08.2008р., 01.10.2008р. та від 04.12.2008р.

Відповідно до умов зазначеного Кредитного договору та додаткових угод до нього, ЗАТ «Сведбанк Інвест» (Банк) відкрив ДП «Фірма «Дайленко» (Позичальник) мультивалютну кредитну лінію, що відновлюється, відповідно до якої надав позичальнику кредит у розмірі 15 000 000 дол. США та 5 000 000 грн. Строк дії кредитної лінії з 22.07.2008р. по 21.09.2015р.

В подальшому, 31.12.2014р. між ПАТ «Омега Банк» як продавцем і ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» як покупцем було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого продавець ПАТ «Омега Банк» погоджується продати (відступити) права вимоги за 76 кредитними договорами, зокрема, за Кредитним договором №638 від 22.07.2008р. та передати їх покупцю ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека Кредит», а покупець погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну.

Разом з тим, 02.03.2015р. постановою Правління НБУ №152 «Про віднесення ПАТ Омега Банк» до категорії неплатоспроможних», Публічне акціонерне товариство «Омега Банк» було віднесено до категорії неплатоспроможних та на підставі рішення №52 від 02.03.2015р. виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб запроваджено тимчасову адміністрацію.

21.05.2015р. уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Омега Банк» на підставі п.3 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було направлено ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» повідомлення №582 про нікчемність правочину договору купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014р., укладеного між ПАТ «Омега Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека Кредит».

Також 03.07.2015р. між ПАТ «Омега Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Лемеша М.В. та ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк» було укладено Акт №124/07/2015-К приймання-передачі Публічному акціонерному товариству «Перехідний банк «РВС Банк» в порядку правонаступництва прав на активи неплатоспроможного банку ПАТ «Омега Банк», відповідно до якого в порядку правонаступництва було здійснено заміну кредитора у зобов'язаннях по кредитному договору №638 від 22.07.2008р.

В подальшому постановою Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/12348/15 від 28.07.2015р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015р., було визнано протиправними дії і рішення уповноваженої особи фонду щодо визнання нікчемним договору купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014р., укладеного між ПАТ «Омега Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека Кредит».

На підставі викладеного, позивач вважає, що відповідачем було порушено права Дочірнього підприємства «Фірма «Дайленко» тим, що всі права кредитора за кредитним договором №638 від 22.07.2008р. були відступлені двічі, двом різним новим кредиторам, а саме 31.12.2014р. ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» і 30.07.2015р. ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк».

З наведених вище підстав позивач просить суд визнати припиненими правовідношення по кредитному договору №638 від 22.07.2008р., укладеному між ДП «Фірма «Дайленко» та ПАТ «Омега Банк» з 31.12.2014р.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.09.2016р. у справі №910/11614/16 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу позивача 04.10.2016р. передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Коршун Н.М., суддів Ткаченко Б.О., Зеленіна В.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.10.2016р. апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі суддів та призначено до розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2016р. залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Арбо Фінанс", розгляд справи відкладено на 12.12.2016р.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду № 09-52/6459/16 від 12.12.2016р., у зв'язку із звільненням у відставку судді Коршун Н.М., відповідно до підпункту 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/11614/16.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу позивача 12.12.2016р. передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Гончаров С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2016р. колегією суддів у визначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 08.02.2017р.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції згідно ст. 69 ГПК України строк розгляду спору продовжувався, розгляд справи у відповідності до ст. 77 ГПК України відкладався за клопотаннями представника позивача, останній раз на 01.03.2017р.

Представники третіх осіб-1 та 2 в судовому засіданні апеляційної інстанції 01.03.2017р. заперечували проти доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі, просили залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

У своїх відзивах на апеляційну скаргу представник відповідача та третьої особи-2 заперечували проти доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі, просили її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Представники позивача, відповідача в судове засідання апеляційної інстанції 01.03.2017р., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не з'явилися, причини їх неявки суду не відомі. Оскільки їх явка в судове засідання обов'язковою не визнавалась, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 1 статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно статті 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 22.07.2008р. між Закритим акціонерним товариством «Сведбанк Інвест» (в подальшому перейменований у Публічне акціонерне товариство «Омега Банк») та Дочірнім підприємством «Фірма «Дайленко» було укладено Кредитний договір №638, відповідно до п.1.1 якого Банк відкриває позичальнику мультивалютну кредитну лінію, що відновлюється, відповідно до якої надає позичальнику кредит у доларах США та гривні на умовах, передбачених Договором, а Позичальник зобов'язується одержувати кошти кредиту, а також повернути кошти кредиту у строки, визначені у графіку встановлення та зменшення ліміту заборгованості за кредитною лінією (Додаток №1 до договору), сплатити проценти за користування ними та виконати інші зобов'язання, передбачені договором.

У відповідності до п.1.2. Договору, позичальнику встановлюються наступні ліміти заборгованості за кредитною лінією: по заборгованості в доларах США загальний ліміт встановлюється в розмірі 15 000 000, 00 доларів США, що зменшується згідно з Додатком №1 до договору. Позичальник має право на отримання траншів по кредитній лінії відкритою в доларах США в сумі до 13 000 000 дол. США після виконання умов по оформленню забезпечення передбаченого п.5.1.1, 5.1.2., 5.1.4., 5.1.5. Договору. Позичальник має право на отримання кредитних коштів по кредитній лінії відкритою в доларах США в сумі понад 13 000 000 дол. США до 15 000 000 дол. США за умови виконання п.5.1.3. Договору. По заборгованості в гривні загальний ліміт встановлюється в розмірі 5 000 000, 00 грн.

Відповідно до п.1.4. Договору, процентна ставка за користування кредитом по заборгованості в доларах США складає 13% річних, по заборгованості в гривні - 19% річних.

Пунктом 1.3. Договору визначено строк дії кредитної лінії з 22.07.2008р. по 21.07.2015р. включно.

В подальшому, 31.12.2014р. між ПАТ «Омега Банк» (продавець) та ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» (покупець) було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим номером №1898 і додатковий договір до нього від 09.01.2015р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. за реєстровим номером №4, відповідно до умов якого Продавець погоджується продати (відступити) права вимоги та передати їх Покупцю, а Покупець цим погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну (п.2.1. Договору).

Згідно п.2.3. Договору, права вимоги переходять від Продавця до Покупця, та обов'язки Продавця передати права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі прав вимоги.

Як вбачається з умов Договору купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014р. та додатків до нього, продавцем було передано покупцеві, зокрема, право вимоги за Кредитним договором №638 від 22.07.2008р.

В подальшому, Постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015р. №152 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» до категорії неплатоспроможних» Банк було віднесено до категорії неплатоспроможних.

На підставі постанови Правління Національного банку України, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 02.03.2015р. №52 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Омега Банк». Даним рішенням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації з 03.03.2015р. по 02.06.2015р. включно. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було призначено Лемеша М.О.

В ході перевірки уповноваженою особою правочинів, вчинених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», 07.04.2015р. за результатами перевірки було складено акт, згідно з яким було виявлено, що Договір купівлі-продажу права вимоги від 31.12.2014р., укладений між ПАТ «Омега Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» є нікчемним.

21.05.2015р. уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Омега Банк» на підставі п.3 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було направлено на адресу ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» повідомлення №582 про нікчемність Договору купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014р., укладеного між ПАТ «Омега Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека Кредит».

Разом з тим, відповідно до протоколу засідання Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.06.2015р. №150/15 було затверджено план врегулювання неплатоспроможного банку ПАТ «Омега Банк» з ринку шляхом створення та продажу інвестору перехідного банку і подальшою ліквідацією неплатоспроможного банку та вирішено передати активи і зобов'язання неплатоспроможного банку ПАТ «Омега Банк» на користь перехідного банку ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк».

Так, 03.07.2015р. між ПАТ «Омега Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Лемеша М.В. і ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк» було укладено Акт №124/07/2015-К приймання-передачі перехідному банку в порядку правонаступництва прав на активи неплатоспроможного банку.

Відповідно до зазначеного Акту ПАТ «Омега Банк» в порядку правонаступництва здійснив заміну кредитора у зобов'язаннях по Кредитному договору №638 від 22.07.2008р. і передав ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк» всі права, зокрема, по кредитному договору №638 від 22.07.2008р.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.07.2015р. у справі №826/12348/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015р., за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Омега Банк» Лемеша М.В., третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій було визнано протиправними дії та рішення уповноваженої особи фонду щодо визнання нікчемним договору купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014р., укладеного між ПАТ «Омега Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека Кредит».

За твердженнями позивача, останній вважає, що відповідачем було порушено права Дочірнього підприємства «Фірма «Дайленко» тим, що всі права кредитора за кредитним договором №638 від 22.07.2008р. були відступлені двічі, двом різним новим кредиторам, а саме 31.12.2014р. Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Іпотека Кредит» і 30.07.2015р. Публічному акціонерному товариству «Перехідний банк «РВС Банк».

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з недоведеності позивачем факту порушення його прав чи охоронюваних законом інтересів зі сторони відповідача. Сам лише факт підписання між відповідачем та третьою особою-1 акта приймання-передачі прав вимог за спірним кредитним договором, без пред'явлення позивачу вимог щодо погашення заборгованості та доказів переходу прав вимоги, жодним чином не впливає на права та обов'язки позивача за вказаним кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду виходячи з наступного.

Згідно ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Статтею 20 ГК України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Виходячи зі змісту ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.20 ГК України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб'єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Разом з тим, у рішенні №18-рп/2004 від 01.12.2004р. Конституційного суду України (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Конституційний суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права» як правило не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.

Щодо порушеного права господарський суд зазначає, що таким слід розуміти такий стан суб'єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб'єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов'язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Отже, до обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги входять, зокрема, факти, з яких вбачається, що відповідач вчинив дії, спрямовані на порушення інтересу позивача, на захист якого подано позов, або утверджують за собою право, яке належить позивачу тощо, тобто ті, які свідчать про те, що право (інтерес) позивача порушене або оспорюється. Зазначені обставини входять до підстав позову і підлягають дослідженню, оскільки суд, приймаючи рішення, має встановити чи мають місце факти порушення чи оспорення суб'єктивного матеріального права чи інтересу, на захист якого подано позов.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.ст.4-2, 4-3 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Враховуючи зміст ст.129 Конституції України, ст.ст.4-3,33,34 ГПК України, при зверненні до суду з даним позовом позивачем повинно бути доведено: протиправність поведінки Публічного акціонерного товариства «Омега Банк»; наявність порушеного права; причинно-наслідковий зв'язок між ними.

Судом встановлено, а матеріалами справи підтверджується, що 31.12.2014р. між ПАТ «Омега Банк», як продавцем, і ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» як покупцем було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Омега Банк» відступив ТОВ «Іпотека Кредит» усі права вимоги за кредитним договором №638 від 22.07.2008р., укладеним між Банком та позивачем. Вказаний договір купівлі-продажу прав вимоги є чинним, недійсним у судовому порядку не визнавався та виконується сторонами.

Разом з тим, в силу положень ст.ст. 512, 514, 516 ЦК України, укладення вказаного договору є лише заміною кредитора у зобов'язанні, не потребує згоди боржника, проте не є підставою для припинення зобов'язання для боржника за кредитним договором. Правовідносини за кредитним договором не припиняються, у вказаних правовідносинах лише змінюється особа кредитора.

Також, ст.517 ЦК України передбачено право боржника не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржнику доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Матеріали справи не містять доказів звернення третьої особи-1 ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк» до позивача з вимогою про погашення кредитної заборгованості.

Враховуючи викладене, за наявності чинного договору купівлі-продажу права вимоги від 31.12.2014р., відсутності звернення третьої особи-1 до позивача з вимогами щодо виконання спірного кредитного договору, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про недоведення позивачем факту порушення його прав чи охоронюваних законом інтересів зі сторони відповідача.

Доводи третьої особи-1 щодо передачі прав вимоги за кредитним договором на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014р. не у повному обсязі, вірно відхилені місцевим господарським судом з огляду на положення п.1.1 вказаного договору, згідно якого «Права вимоги» означає усі права вимоги (як існуючі, так і майбутні, як наявні, так і умовні) продавця у якості кредитора до позичальників за кредитними договорами та усіма договорами забезпечення.

Сам лише факт підписання між відповідачем та третьою особою-1 акта приймання-передачі прав вимог за спірним кредитним договором, без пред'явлення позивачу вимог щодо погашення заборгованості та доказів переходу прав вимог, жодним чином не впливає на права та обов'язки позивача за вказаним кредитним договором.

З огляду на викладене, помилковим є твердження позивача (апелянта) про збільшення його грошових зобов'язань за кредитним договором в два рази, та обов'язку сплати заборгованості на користь кожного з кредиторів.

Посилання апелянта на здійснення третьою особою-1 18.09.2015р. дій по зверненню в позасудовому порядку стягнення на предмет іпотеки за спірним кредитним договором, не свідчить про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання припиненими з 31.12.2014р. правовідношення по кредитному договору №638 від 22.07.2008р., укладеного між ДП «Фірма «Дайленко» та ПАТ «Омега Банк».

При цьому, укладення 30.09.2016р. між ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Арбо Фінанс" договору про відступлення права вимоги за кредитним договором №638 від 22.07.2008р., тобто після прийняття судом рішення у даній справі, що оскаржується, не впливає на правильність висновків суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у викладеній позивачем редакції.

Однак це не позбавляє позивача права доводити в інших судових процесах свою позицію щодо відсутності зобов'язань перед ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк» та нікчемності усіх інших правочинів, укладених після 31.12.2014р.

Таким чином, враховуючи те, що судом першої інстанції, крім іншого, правильно зазначено встановлені обставини справи та законодавство, яким вірно керувався суд при прийнятті оскаржуваного рішення, доводи апелянта щодо скасування рішення є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ст. ст. 32-34 ГПК України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Фірма "Дайленко" на рішення Господарського суду м. Києва від 15.09.2016р. у справі № 910/11614/16 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2016р. у справі №910/11614/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/11614/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді С.А. Гончаров

Ю.Б. Михальська