РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2017Справа №910/23757/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю будівельно-інжинірингової компанії «Прима Терм»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Акважитлосервіс»
простягнення 15199 грн. 87 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Власенко О.С. - представник за довіреністю № 01-20 від 17.02.2017;

від відповідача: Пономаренко М.А. - представник за довіреністю б/н від 23.12.2016.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

23.12.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-інжинірингової компанії «Прима Терм» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Акважитлосервіс» про стягнення 15199 грн. 87 коп., з яких 7888 грн. 80 коп. основного боргу, 704 грн. 79 коп. 3% річних та 6606 грн. 28 коп. інфляційних втрат.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що відповідач в порушення норм законодавства України та укладеного між сторонами Договору підряду № 02-12ТО від 02.12.2013 не у повному обсязі оплатив виконані позивачем у період з січня по березень 2016 року роботи, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 7888 грн. 80 коп. Крім того, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 704 грн. 79 коп. за період з 08.02.2014 по 16.12.2016 та інфляційні втрати у розмірі 6606 грн. 28 коп. за період з лютого 2014 року по листопад 2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2016 (суддя Головатюк Л.Д.) порушено провадження у справі № 910/23757/16, розгляд справи призначено на 19.01.2017.

Судове засідання, призначене на 19.01.2017, не відбулось.

Внаслідок проведеного повторного автоматизованого розподілу судових справ, справу № 910/23757/16 передано на розгляд судді Отрош І.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2017 справу № 910/23757/16 прийнято до провадження суддею Отрош І.М., розгляд справи призначено на 03.03.2017.

27.02.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позову з огляду на те, що оскільки березень 2014 року є останнім місцем за звітний квартал (січень - березень 2014), то, враховуючи передбачені у Додатку № 3 до Договору підряду № 02-12ТО від 02.12.2013 роботи, які виконуються щоквартально (п.п. 4, 6, 7, 8, 9, 10 Додатку № 3), та відсутність таких робіт в акті приймання виконаних підрядних робіт за березень 2014 року, відповідач стверджує, що позивач не у повному обсязі виконав роботи, передбачені Додатком № 3 до Договору підряду № 02-12ТО від 02.12.2013 (зокрема, ті роботи, що позивач повинен виконувати щоквартально). Крім того, відповідач зазначив, що з квітня 2014 року позивач припинив виконувати будь-які роботи за Договором підряду № 02-12ТО від 02.12.2013. Також, відповідач вказав на те, що від позивача не надходило відповідачу жодних листів чи претензій з приводу сплати заборгованості, нарахованих інфляційних втрат та 3% річних.

У судовому засіданні 03.03.2017 представник позивача надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 03.03.2017 надав усні пояснення по справі, проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 03.03.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

02.12.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Акважитлосервіс» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю будівельно-інжиніринговою компанією «Прима Терм» (виконавець) укладено Договір підряду № 02-12ТО на проведення технічного обслуговування, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець бере на себе виконання щомісячних робіт по технічному обслуговуванню обладнання прибудованої котельні, на роботи по технічному обслуговуванню двох водогрійних котлоагрегатів Vitomax 200 V241 - 5300 кВт кожний, з пальниками G70/2-A-ZM, та одного Vitoplex 100 SX1-1925 кВт, з пальником G40/1-В, систем газоходів, автоматики, паливо-природній газ.

Згідно з п. 1.2 Договору підряду № 02-12ТО від 02.12.2013 адреса виконання робіт - м. Київ, вул. Шумського, 1.

Згідно з п. 1.3 Договору підряду № 02-12ТО від 02.12.2013 обсяг робіт, терміни проведення робіт, що зобов'язується виконати виконавець за даним договором, вказано у Додатку № 3 «План-Графік», що є невід'ємною частиною договору.

Згідно з п. 2.1 Договору підряду № 02-12ТО від 02.12.2013 загальна вартість робіт наведена у Додатку № 1, 2 «Договірна ціна» та «Кошторис», які є невід'ємними частинами цього договору, і складає 94665 грн. 60 коп., в тому числі ПДВ - 15777 грн. 60 коп. Вартість робіт за місяць складає 7888 грн. 80 коп., в тому числі ПДВ - 1314 грн. 80 коп.

Згідно з п. 3.1 Договору підряду № 02-12ТО від 02.12.2013 здача-приймання виконаних робіт оформлюється актом виконаних робіт (форма КБ-2).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Додатком № 1 до Договору підряду № 02-12ТО від 02.12.2013 (Договірна ціна) сторони погодили найменування витрат та загальну їх вартість - 94665 грн. 60 коп.

Додатком № 2 до Договору підряду № 02-12ТО від 02.12.2013 (Локальний кошторис) сторони визначили найменування робіт і витрат.

Додатком № 3 до Договору підряду № 02-12ТО від 02.12.2013 (План-графік) сторони погодили найменування робіт, які виконуються позивачем щомісячно, та робіт, які виконуються позивачем щоквартально та 1 раз на рік.

Судом встановлено, що у січні 2014 року позивач виконав роботи, передбачені Додатком № 3 до Договору підряду № 02-12ТО від 02.12.2013, на суму 7888 грн. 80 коп., що підтверджується актом приймання виконаних підрядних робіт за січень 2014 року від 31.01.2014 на суму 7888 грн. 80 коп. та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за січень 2014 року від 31.01.2014 на суму 7888 грн. 80 коп., які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб позивача і відповідача (копії долучено позивачем до позовної заяви).

Судом встановлено, що у лютому 2014 року позивач виконав роботи, передбачені Додатком № 3 до Договору підряду № 02-12ТО від 02.12.2013, на суму 7888 грн. 80 коп., що підтверджується актом приймання виконаних підрядних робіт за лютий 2014 року від 28.02.2014 на суму 7888 грн. 80 коп. та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за лютий 2014 року від 28.02.2014 на суму 7888 грн. 80 коп., які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб позивача і відповідача (копії долучено позивачем до позовної заяви).

Судом встановлено, що у березні 2014 року позивач виконав роботи, передбачені Додатком № 3 до Договору підряду № 02-12ТО від 02.12.2013, на суму 7888 грн. 80 коп., що підтверджується актом приймання виконаних підрядних робіт за березень 2014 року від 31.03.2014 на суму 7888 грн. 80 коп. та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за березень 2014 року від 31.03.2014 на суму 7888 грн. 80 коп., які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб позивача і відповідача (копії долучено позивачем до позовної заяви).

Таким чином, загальна вартість виконаних позивачем робіт за січень 2014 року - березень 2014 року становить 23666 грн. 40 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 2.2 Договору підряду № 02-12ТО від 02.12.2013 розрахунки за цим договором проводяться згідно з актом виконаних робіт за квартал (типова форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (типова форма КБ-3) протягом 5-ти банківських днів з дати підписання акту виконаних робіт і довідки.

Суд зазначає, що хоча умовами договору передбачено, що сторони складають акти виконаних робіт за квартал, однак, як вбачається з долучених позивачем до матеріалів справи копій актів виконаних робіт, фактично сторони складали акти виконаних робіт у кінці кожного звітного місяця (січень, лютий, березень 2014 року) та зазначали у них перелік робіт (щомісячних робіт), які погоджені сторонами у Додатку № 3 до Договору підряду № 02-12ТО від 02.12.2013 (План-графік проведення робіт), та загальну вартість місячного обсягу робіт, який погоджений сторонами у п. 2.1 Договору підряду № 02-12ТО від 02.12.2013.

За таких обставин, враховуючи умови п. 2.1 Договору підряду № 02-12ТО від 02.12.2013 (оплата здійснюється протягом 5-ти банківських днів з дати підписання акту виконаних робіт і довідки) та дати підписання сторонами актів виконаних робіт та довідок про вартість виконаних робіт (акт виконаних робіт за січень 2014 року та довідка про вартість робіт за січень 2014 року підписані сторонами 31.01.2014, акт виконаних робіт за лютий 2014 року та довідка про вартість робіт за лютий 2014 року підписані сторонами 28.02.2014, акт виконаних робіт за березень 2014 року та довідка про вартість робіт за березень 2014 року підписані сторонами 31.03.2014), суд дійшов висновку, що роботи, виконані позивачем у січні 2014 року на суму 7888 грн. 80 коп., відповідач повинен був оплатити у строк до 07.02.2014 (включно), роботи, виконані позивачем у лютому 2014 року на суму 7888 грн. 80 коп., - у строк до 07.03.2014 (включно) та роботи, виконані позивачем у березні 2014 року, - у строк до 07.04.2014 (включно).

Судом встановлено, що відповідач 15.04.2014 сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 7888 грн. 80 коп., та 16.04.2014 - грошові кошти у розмірі 7888 грн. 80 коп., що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача, копії яких долучено позивачем до позовної заяви.

При цьому, як вбачається з банківських виписок, у призначенні платежу відповідачем було вказано - за проведення тепло-екологічних випробувань згідно з Договором № 16-10/БВ від 16.10.2013, тобто у призначенні платежу відповідачем вказано реквізити іншого договору, ніж спірний договір - Договір підряду № 02-12ТО від 02.12.2013.

Разом з тим, як вбачається з позовної заяви та розрахунку заборгованості, долученого позивачем до позовної заяви, сплачені відповідачем грошові кошти 15.04.2014 у розмірі 7888 грн. 80 коп. та 16.04.2014 у розмірі 7888 грн. 80 коп. були зараховані позивачем в рахунок погашення за Договором підряду № 02-12ТО від 02.12.2013.

Ухвалою від 13.02.2017 суд зобов'язував позивача надати письмові пояснення щодо врахування позивачем в рахунок погашення заборгованості за Договором підряду № 02-12ТО на проведення технічного обслуговування від 02.12.2013 здійснених оплат 15.04.2014 та 16.04.2014, з огляду на зазначене відповідачем у призначенні платежу при здійсненні вказаних часткових оплат - за проведення тепло-екологічних випробувань за Договором № 16-10/БВ від 16.10.2013.

Однак, позивач вимог ухвали суду не виконав, будь-яких письмових пояснень щодо здійсненого ним зарахування сплачених відповідачем грошових коштів суду не надав.

При цьому, відповідач у судових засіданнях та у відзиві на позовну заяву не заперечив щодо здійсненого позивачем зарахування сплачених відповідачем грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за Договором підряду № 02-12ТО від 02.12.2013.

Водночас, враховуючи предмет позовних вимог та розмір таких вимог, беручи до уваги неподання відповідачем доказів здійснення оплати за виконані роботи у сумі 7888 грн. 80 коп за Договором підряду № 02-12ТО від 02.12.2013, суд дійшов висновку, що у відповідача виникла заборгованість з оплати за виконані позивачем роботи за актом приймання виконаних підрядних робіт за березень 2014 року на суму 7888 грн. 80 коп.

При цьому, у відзиві на позовну заяву, поданому через канцелярію суду 27.02.2017, відповідач не заперечив щодо наявної у нього заборгованості у сумі 7888 грн. 80 коп., втім зазначив, що оскільки березень 2014 року є останнім місцем за звітний квартал (січень - березень 2014), то, враховуючи передбачені у Додатку № 3 до Договору підряду № 02-12ТО від 02.12.2013 роботи, які виконуються щоквартально (п.п. 4, 6, 7, 8, 9, 10 Додатку № 3), та відсутність таких робіт в акті приймання виконаних підрядних робіт за березень 2014 року, відповідач стверджує, що позивач не у повному обсязі виконав роботи, передбачені Додатком № 3 до Договору підряду № 02-12ТО від 02.12.2013 (зокрема, ті роботи, що позивач повинен щоквартально).

Суд зазначає, що згідно з п. 3.2 Договору підряду № 02-12ТО від 02.12.2013 замовник протягом 3-х календарних днів від дня одержання акту зобов'язаний відправити виконавцю підписаний акт виконаних робіт або мотивовану відмову від прийому робіт.

Тобто, умовами договору передбачено право відповідача відмовитись від підписання акту виконаних робіт, надавши мотивовану відмову від прийому робіт.

Однак, суд зазначає, що акт приймання виконаних підрядних робіт за березень 2014 року на суму 7888 грн. 80 коп. підписаний уповноваженим представником відповідача (директором) та скріплений печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю «Акважитлосервіс», тобто, роботи та їх вартість що наведені у вказаному акті, є прийнятими відповідачем, з огляду на що відповідач зобов'язаний їх оплатити.

При цьому, суд зазначає, що акту приймання виконаних підрядних робіт від 31.03.2014 на суму 7888 грн. 80 коп., складений щодо одного конкретного місяця - березня 2014 року (тобто є місячним актом, а не квартальним), та вартість робіт - 7888 грн. 80 коп. є вартістю робіт за місяць (відповідно до п. 2.1 договору).

Що стосується тверджень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, що з квітня 2014 року позивач припинив виконувати будь-які роботи за Договором підряду № 02-12ТО від 02.12.2013, суд зазначає, що вказані обставини не є предметом дослідження судом при розгляді даної справи (стягнення заборгованості за фактично виконані роботи у період до квітня 2014 року на підставі підписаних відповідачем актів виконаних робіт).

Також, у відзиві на позовну заяву відповідач вказав на те, що від позивача не надходило відповідачу жодних листів чи претензій з приводу сплати заборгованості, нарахованих інфляційних втрат та 3% річних.

Однак, суд зазначає, що Конституційний Суд України у Рішенні від 09.07.2002 у справі № 1-2/2002 зазначив, що положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Таким чином, позивач не зобов'язаний був надсилати позивачу претензію/вимогу про сплату заборгованості за Договором підряду № 02-12ТО від 02.12.2013, а може реалізувати своє право на захист безпосередньо шляхом звернення до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Акважитлосервіс» у розмірі 7888 грн. 80 коп. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв'язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-інжинірингової компанії «Прима Терм» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Акважитлосервіс» суми основного боргу у розмірі 7888 грн. 80 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 704 грн. 79 коп. за період з 08.02.2014 по 16.12.2016 та інфляційні втрати у розмірі 6606 грн. 28 коп. за період з лютого 2014 року по листопад 2016 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив щодо розміру нарахованих позивачем 3% річних та інфляційних втрат, водночас будь-якого контррозрахунку не надав.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку в його обґрунтованості в межах періоду та розміру 3% річних та інфляційних втрат, заявлених до стягненню з відповідача, у зв'язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-інжинірингової компанії «Прима Терм» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Акважитлосервіс» 3% річних у розмірі 704 грн. 79 коп. та інфляційних втрат у розмірі 6606 грн. 28 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 83, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Акважитлосервіс» (02098, м. Київ, вул. Шумського Юрія, буд. 1, офіс 117; ідентифікаційний код: 32912668) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-інжинірингової компанії «Прима Терм» (03124, м. Київ, вул. Миколи Василенка, буд. 7-А; ідентифікаційний код: 32977678) суму основного боргу у розмірі 7888 (сім тисяч вісімсот вісімдесят вісім) грн. 80 коп., 3% річних у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 79 коп., інфляційні втрати у розмірі 6606 (шість тисяч шістсот шість) грн. 28 коп. та судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 09.03.2017

Суддя І.М. Отрош