РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2017Справа №910/8850/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ метал груп"

до Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Товариство з обмеженою відповідальністю "Метінвест- СМЦ"

про стягнення 70 301,00 грн.

суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача: Логвиненко Л.Г. - представник за довіреністю б/н від 04.01.17

від відповідача: Андрощук Є.К. - представник за довіреністю б/н від 25.10.2016

від третьої особи: не з'явились

У судовому засіданні 22.02.2017 в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АВ метал груп" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 70 301,00 грн. збитків, пов'язаних із нестачею вантажу при перевезенні залізницею.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.07.2016, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.10.2016, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.12.2016 скасовано постанову Київського апеляційного Господарського суду від 04.10.2016 та рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2016, а матеріали справи № 910/8850/16 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Зокрема, у постанові від 07.12.2016 Вищий господарський суду України зазначив, що: "судами попередніх інстанцій не надано правової оцінки договору комісії № 20/2015/152к від 23.02.2015, укладеного між ВАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (комітент) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ" (комісіонер), відповідно до якого в порядку та на умовах, встановлених даним договором, комісіонер зобов'язується за дорученням комітента, за плату, укласти від свого імені, але за рахунок комітента договори поставки продукції.

Не досліджено доручення № 1398 від 03.11.2015 до договору комісії № 20/2015/152к від 23.02.2015, відповідно до якого постачанню підлягає продукція, перелічена в даному дорученні, з зазначенням кількості та ціни на загальну суму 5 591 500,98 грн. з ПДВ.

Судами не досліджено найменування продукції, кількість та ціну, передбачених у вищевказаному дорученні та специфікації № 158 до договору поставки.

Крім того, не досліджувались правовідносини між ВАТ "Запорізький металургійний комбінат" (комітент) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ" та не приймався до уваги акт прийому-передачі № 90593723 від 21.11.2015.

Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку, що суди попередніх інстанцій, допустили неповноту у дослідженні обставин справи та дійшли передчасних висновків щодо правового змісту тих правовідносин, які склалися між сторонами".

Відповідно до вимог ст. 2-1 ГПК України справу № 910/8850/16 передано для повторного розгляду судді Пукшин Л.Г.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2016 справу №910/8850/16 призначено до розгляду в судовому засіданні на 01.02.2017.

У судовому засіданні 01.02.2017 суд долучив до матеріалів справи письмовий відзив відповідача, у якому останній зазначає, що доручення № 1398 та специфікація № 158 до договору поставки, які за висновком Вищого господарського суду України не дослідженні в повній мірі, не мають жодного відношення до спірного перевезення та не містять даних щодо можливості визначення назви та вартості перевезеного вантажу. Крім того, у разі доведення вини, відповідач не погоджується із розрахунком позивача, який був здійснений із застосуванням маси брутто, що включає в себе засоби пакування вантажу, які не входять у вартість вантажу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2017 суд продовжити строк розгляду спору у справі на 15 днів та оголосив перерву в судовому засіданні до 22.07.2017.

20.02.2017 через загальний відділ діловодства господарського суду надійшли додаткові документи позивача для долучення до матеріалів справи та письмові пояснення на відзив, відповідно до яких позивач зазначає наступне.

Згідно п. 5 специфікації № 159 до договору поставки передбачено, що постачальник має право визнати асортимент оплаченого товару по даній специфікації на свій розсуд. Крім того, позивач звертає увагу, що специфікація є аналогом попереднього замовлення та до неї можливе внесення коригування, а тому посилання відповідача на те, що у зазначеній специфікації товар не відповідає поставлено, оскільки в графі «найменування» зазначено, що товар відноситься до 5 категорії, а в сертифікаті якості та комерційному акті зазначено, що відсутня пачка категорії 6, не може прийматися до уваги.

Також, позивач зазначає, що в підтвердження кількості та вартості вантажу ним були надані всі належні та достатні докази, на підставі яких не виникає жодних перешкод у визначеності вартості товару, який був втрачений при перевезенні залізницею.

Стосовно тверджень відповідача щодо застосування позивачем при розрахунку позовних вимог маси брутто, позивач зазначає, що при розгляді справи судами попередніх інстанцій ним надавались додаткові пояснення щодо помилкового застосування ваги брутто та вірності маси вантажу - 5770 кг.

У судове засідання, призначене на 22.02.2017, з'явились представники сторін.

Представник позивача надав пояснення по суті спору, підтримав висновки викладені у постанові Вищого господарського суду України та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача надав пояснення по суті, відповідно до яких проти позову заперечував та просив відмовити в задоволенні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

11 грудня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВ метал груп" (надалі- покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ" (надалі-постачальник, третя особа) укладено договір поставки № МКТ-610/12/14, відповідно до якого постачальник зобов`язується передати у встановлений у даному договорі термін у власність покупця металопродукцію, а покупець зобов`язується оплатити вартість товару та прийняти його відповідно до умов договору.

Пунктом 2.2 договору сторони визначили, що поставка товару здійснюється залізничним транспортом на умовах FCA (склад постачальника або станція відправлення), якщо інше не вказано у рахунках-фактурах, специфікаціях та додатках до даного договору.

Згідно специфікації № 159, яка є невід'ємною частиною договору поставки № МКТ-610/12/14, поставка товару з встановленим переліком найменуванням у кількості 455,000 т. на загальну суму 5 591 500,98 грн. здійснюється залізничним транспортом на умовах СРТ станції Дарниця ППЗ, вантажовідправник - ПАТ "Запоріжсталь". Вантаж слідує по договору комісії між ТОВ "Метінвест-СМЦ"- ПАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" № 20/2015/152к від 23.02.2015; договір поставки ТОВ "Метінвест-СМЦ" - ТОВ "АВ метал груп" № МКТ-610/12/14 від 11.12.2014.

Постачальник має право визнати асортимент оплаченого товару по даній специфікації на свій розсуд. Для листа х/к БТ БШ БД ПН НО Категорія 5-6 ОТД ІІ-ІІІ Витяжка Н-Г Група прочності для х/к К260В (п. 5 специфікації).

21 листопада 2015 року згідно акту прийому - передачі № 90593723 ТОВ "Метінвест-СМЦ" передало, а ТОВ "АВ метал груп" прийняло на умовах договору № МКТ-610/12/14 від 11.12.2014 товар:

Лист х/к 1,5х1000х2000 08кп 5 категорія, (ГВ) у кількості 19,680 т. на суму 198 439,93 грн., сертифікат № 635479, номер транспортного засобу 53450607;

Лист х/к 1,2х1000х2000 08кп 5 категорія, (ГВ) у кількості 17,370 т. на суму 177 029,31 грн., сертифікат № 635479, номер транспортного засобу 53450607;

Лист х/к 2х1000х2000 08кп 5 категорія, (ГВ) у кількості 20,900 т. на суму 210 741,60 грн., сертифікат № 635479, номер транспортного засобу 53450607.

Тобто, загальна кількість товару за вказаним актом складає 57 950т на суму 703 453,01 грн. Майно передано повністю відповідно до умов договору без зауважень до якості та кількості. В додатку до акту прийому - передачі міститься, зокрема, посилання на залізничну квитанцію № 46688289.

Судами під час попереднього розгляду справи встановлено, що 21.11.2015 згідно залізничної накладної № 46688289 ПАТ "Запоріжсталь" (відправник) відвантажило на адресу ТОВ "АВ метал груп" (одержувач), станція та залізниця відправлення - "Запоріжжя-Ліве", вантаж 11 пачок - чорний метал, не поіменований в алфавіті. Маса вантажу зазначена - 58 610. В примітках вказано, що вантаж слідує по договору комісії ТОВ "Метінвест-СМЦ"- ПАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь"; договір поставки ТОВ "Метінвест-СМЦ" - ТОВ "АВ метал груп" № МКТ-610/12/14 від 11.12.2014.

Відправлення зазначеного вантажу за вказаною залізничною накладною на адресу покупця здійснювалось безпосередньо з заводу-виробника (ПАТ "Запоріжсталь") відповідно до договору комісії між ТОВ "Метінвест-СМЦ" (комісіонер) та ПАТ "Запоріжсталь" (комітент) № 20/2015/152к від 23.02.2015 (надалі - договір комісії) та доручення до договору комісії № 1398 від 03.11.2015.

Відповідно до п. 1.1. договору комісії сторони встановили, що в порядку та на умовах, встановлених даним договором, комісіонер зобов'язується за дорученням комітента та за плату, укласти від свого імені, але за рахунок комітента договір поставки продукції (укласти одну чи кілька угод).

Виробник, вантажовідправник, вантажоодержувач, асортимент, кількість та якість продукції, а також строки і умови поставки, встановлена комітентом ціна та інші істотні умови поставки і характеристики продукції, запропонованої на комісію, встановлюється сторонами в дорученнях, які з моменту підписання є невід'ємною частиною даного договору (п. 1.3. договору комісії).

Згідно доручення № 1398 від 03.11.2015 до договору комісії сторони встановили перелік продукції в кількості 455,00 на загальну суму 5 591 500,98 грн., відвантаження якої здійснюється на адресу ТОВ «АВ метал груп» за умовами поставки: СРТ станція Дарниця, Південно-західна залізнична дорога. В дорученні також зазначено, що вантаж слідує згідно договору комісії № 20/2015/152к від 23.02.2015 та договору поставки № МКТ-610/12/14 від 11.12.2014.

Відповідно до п. 2.2. договору комісії комітент зобов'язаний передати комісіонеру призначену для продажу продукцію на умовах, зазначених в Дорученні до даного договору. Передача продукції здійснюється за Актом приймання-передачі, який складається у відповідній формі, затвердженій в додатку № 1 до даного договору.

21 листопада 2015 представниками комітента та комісіонера було підписано акт приймання-передачі № 669680, відповідно до якого було відвантажено холоднокатальний лист ДСТУ 2834-94 (ГОСТ 16523-97) 08 ГП 1 с 2.00 х 1000х2000 К260В Б ТБД ПН НО 6 Г 3 ТРАВЛ ХК згідно сертифікату якості заводу-виробника № 635479 масою 5,770; договірна ціна 10 083,33 грн.; вагон № 53450607; транспортна накладна № 46688289. Вантажоодержувачем за даним актом є ТОВ "АВ метал груп".

27 листопада 2015 року по прибутті вагону №53450607, яким відправлялася партія товару згідно накладної №46688289 на станцію "Знам'янка" Одеської залізниці було здійснено перевірку та комісійну видачу вантажу, за наслідками якого було встановлено недостачу вантажу, а саме: 1 пачку прокату чорних металів, що підтверджується складеним комерційним актом АА№ 002288/3 (Форма ГУ-22). В даному акті зазначається, що на станції "Знам'янка" проводилась комісійна видача вантажу - прокат чорних металів з вагону № 53450607 по відправці № 46688289 Запоряжжя-Ліве - Дарниця. По накладній значиться вантаж прокат чорних металів 11 пачок масою 58 610 кг, маса визначалась відправником по трафарету. Фактично при комісійній видачі вантажу з вагона виявилось: вантаж прокат чорних металів в кількості 10 пачок за справними стрічковими ув'язками, що менше проти накладної на одну пачку і згідно комерційного акту № 032562/458 від 25.11.2015 станції Знам'янка вірно. Маса вантажу у вагоні не перевірялась. Пачки по зовнішньому виду нестандартні. На кожній пачці маються паперові ярлики з інформацією про вантаж: плавка, номер партії, група міцності, розміри, маса брутто, маса нетто. При звірянні інформації вказаної на ярликах з інформацією в сертифікаті якості № 635479 від 21.11.2015 встановлено: відсутня пачка: номер плавки 225664, номер партії 33042-1, марка 08КП, категорії 6, група міцності К260В, розміри 2,00х1000х2000мм, маса брутто 5810, маса нетто 5770 кг. Вантаж вивантажено з вагону окремо від інших відправлень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач, як перевізник, належним чином не виконав своїх зобов'язань щодо збереження вантажу під час перевезення, у зв'язку з чим зобов'язаний відшкодувати позивачу збитки у розмірі 70 301,00 грн., заподіяних внаслідок незбереження прийнятого до перевезення вантажу згідно залізничної накладної № 46688289 від 21.11.2015.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що за своїм змістом та правовою природою відповідні правовідносини в сфері перевезення регулюються нормами глави 64 Цивільного кодексу України та глави 32 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно частини 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За змістом ст. 307 Господарського кодексу України, ст. 909 Цивільного кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

У разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (Статутами) (ст. 920 Цивільного кодексу України).

Загальні умови перевезення вантажів залізничним транспортом регулюються Закону України "Про транспорт", Закону України "Про залізничний транспорт", Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 за №457, та інших актів законодавства України, зокрема, Правил оформлення перевізних документів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, Правил складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 за №334, Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, Правил видачі вантажів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083.

Статут визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Відповідно до ст. 5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Пунктом 2.3. Правил оформлення перевізних документів визначено, що представник відправника у графі 55 накладної "Правильність внесених відомостей підтверджую" вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправника повинен мати довіреністю на оформлення перевезення.

Згідно частини 1 ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки невірності, неточності або неповноту відомостей, зазначених ним у накладній.

Частиною 2 ст. 24 Статуту залізниць України передбачено право залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених вантажовідправником у накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

У відповідності до норм ст. 37 Статуту залізниць України та пункту 5 Правил приймання вантажів до перевезення, маса вантажів визначається відправником.

Приписами ст. 37 Статуту визначено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса, вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Маса вантажів визначається відправником.

Як встановлено судом, 21.11.2015 ПАТ "Запоріжсталь" (вантажовідправник) на станції відправлення - "Запоріжжя-Ліве" відвантажило 11 пачок (прокат чорних металів), не поіменований в алфавіті, загальною масою 58 610, що підтверджується залізничною накладною № 46688289.

Правильність внесених відомостей до вказаної накладної підтверджена підписом представника відправника.

З матеріалів справи вбачається, що 27.11.2016 при прибутті відправленого вантажовідправником - ПАТ "Запоріжсталь" вагону з вантажем на станцію "Знам'янка", працівниками Одеської залізниці виявлено нестачу вантажу, а саме: 1 пачку прокату чорних металів, про що складено комерційний акт № 002288/3.

Статтею 52 Статуту встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів. Тарні і штучні вантажі видаються залізницею з перевіркою кількості і стану вантажу тільки у пошкоджених місцях. У разі виявлення пошкодження тари або інших обставин, що можуть привести до зміни стану вантажу, залізниця зобов'язана перевірити вантаж у пошкоджених місцях за фактурами і рахунками з розкриттям пошкоджених місць.

Відповідно до ч. 4 ст. 52 Статуту залізниць України маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто.

Відповідно до Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 р. № 334 (далі - Правила складання актів), комерційні акти складаються на місцях загального користування у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу; при вивантаженні на місцях не загального користування - у день здачі вантажу одержувачу; на вантаж, що перебуває у дорозі - у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом.

У разі неможливості скласти комерційні акти в указані терміни вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби.

Згідно п. 2 Правил складання актів комерційні акти складаються для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Підпунктом 8 п. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним з способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов'язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов'язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Стаття 623 Цивільного кодексу України зобов'язує сторону, яка порушила зобов'язання відшкодувати завдані у результаті цього збитки.

Згідно із статтею 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ст. 114 Статуту).

Згідно з ст. 115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

З матеріалів справи вбачається, що комерційний акт № 002288/3 від 27.11.2015, який засвідчує втрату вантажу, складений у відповідності до вимог пред'явлених до їх складання Правилами складання актів та є чинним.

При цьому, докази заперечень відповідача щодо форми, порядку складання, змісту вказаного комерційного акту та посадових осіб, які його підписали, а також факту опротестування його з боку сторін відсутні.

Судами попередніх інстанцій також зазначалось, що відповідач не заперечував своєї вини у нестачі товару під час перевезення вантажу, в той же час причиною відмови у виплаті збитків вантажоодержувачу було саме ненадання визначених нормами чинного законодавства України документів на підтвердження вартості відвантаженого товару.

Згідно п. 2.7. роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 р. № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею", згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Вартість вантажу, що перевозиться з оголошеною вартістю, визначається у такому ж порядку (пункт 4 Правил перевезення вантажів з оголошеною вартістю).

У разі коли договори купівлі-продажу або поставки укладаються між посередниками, а договір перевезення укладається між першим продавцем-вантажовідправником і залізницею на доставку вантажу кінцевому покупцеві - вантажоодержувачу, документи посередників про кількість та ціну, за якими вони продали продукцію, не можуть визнаватися належними доказами вартості і ціни відвантаженої продукції, оскільки відповідно до статей 114 та 115 Статуту залізниця несе обмежену матеріальну відповідальність, виходячи з вартості вантажу, визначеної на підставі документа вантажовідправника.

З огляду на наявні в матеріалах справи первинні документи на підтвердження договірних відносин між позивачем, третьою особою та відповідачем, вбачається, що договір поставки укладався між позивачем та третьою особою, але вантажовідправником зазначений первинний продавець - виробник товару ПАТ "Запоріжсталь".

Судом встановлено, що відправлення вантажу здійснювалось на адресу ТОВ "АВ метал груп" безпосередньо з заводу виробника ПАТ "Запоріжсталь" відповідно до Договору комісії № 20/2015/152к від 23.02.2015, укладеного між ТОВ "Метінвест- СМЦ" та ПАТ "Запоріжсталь" та Доручення до договору комісії № 1398 від 03.11.2015. Відповідно до умов Доручення № 1398 від 03.11.2015 до договору комісії, сторони встановили перелік продукції в кількості 455,00 на загальну суму 5 591 500,98 грн., відвантаження якої здійснюється на адресу ТОВ «АВ метал груп» за умовами поставки: СРТ станція Дарниця, Південно-західна залізнична дорога. В дорученні також зазначено, що вантаж слідує згідно договору комісії № 20/2015/152к від 23.02.2015 та договору поставки № МКТ-610/12/14 від 11.12.2014.

Крім того, в матеріалах справи міститься підписаний з боку ПАТ "Запоріжсталь" та ТОВ "Метінвест- СМЦ" Акт прийому -передачі до договору комісії № 20/2015/152к за номером № 669680 від 21.11.2015, відповідно до якого згідно сертифікату якості заводу-виробника № 635479 було відвантажено холоднокатальний лист ДСТУ 2834-94 (ГОСТ 16523-97) 08 ГП 1 с 2.00 х 1000х2000 К260В Б ТБД ПН НО 6 Г 3 ТРАВЛ ХК масою 5,770; договірна ціна 10 083,33 грн.; вагон № 53450607; транспортна накладна № 46688289. Вантажоодержувачем за даним актом є ТОВ "АВ метал груп".

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем, в якості доказу вартості нестачі вантажу були надані наступні документи: Комерційний акт АА № 002288/3 від 27.11.2015; Довідка вартості нестачі від 30.11.2015 за вих. № 30/11; залізнична накладна № 46688289, в графі 15 якої зазначено, що вантаж слідує за Договором комісії № 20/2015/152 від 23.02.2015, укладеного між ТОВ "Метінвест- СМЦ" та ПАТ "Запоріжсталь" та Договором поставки № МКТ-610/12/14 від 11.12.2014, укладеного між ТОВ "АВ метал груп" та ТОВ "Метінвест- СМЦ"; Договір поставки № МКТ-610/12/14 від 11.12.2014; Акт прийому-передачі (рахунок-фактура) № 90593723 на суму 703453,01 грн., Специфікація № 159 від 27.10.2015, Договір комісії № 20/2015/152к від 23.02.2015 та Доручення до договору комісії № 1398 від 03.11.2015.

З огляду на зазначене вище, суд вважає, що позивачем надані належні та достатні докази, що підтверджують кількість та вартість відправленого вантажу у вагоні № 53450607 згідно залізничної накладної № 46688289, та на підставі яких можливо визначити вартість товару, на який утворилась недостача.

Судом встановлено, що розрахунок збитків, спричинених внаслідок недостачі вантажу, був здійснений позивачем невірно, оскільки останнім при розрахунку позовних вимог застосовувалась маса брутто, що включає в себе засоби пакування вантажу, які не входять у вартість вантажу. Таким чином, з урахуванням маси нетто, яка складає 5770 кг., вартість відсутньої пачки за розрахунком суду становить 69 793,92 грн. (з ПДВ).

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обов'язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення", рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Враховуюче вищенаведене та беручи до уваги, що залізницею не збережено вантаж, прийнятий до перевезення за залізничною накладної №46688289 від 21.11.2015, а вартість втраченого вантажу підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ метал груп" щодо відшкодування збитків, спричинених внаслідок нестачі вантажу, підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 69 793,92 грн.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (01601, м. Київ, вул. Лисенка, буд. 6; ідентифікаційний код 40081221) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ метал груп" (49000, м. Дніпро, Дніпропетровської обл., вул. Шолом-Алейхема, буд. 5; ідентифікаційний код 36441934) 69 793 (шістдесят дев'ять тисяч сімсот дев'яносто три) грн 92 коп. - збитків від втраченого вантажу та 1 368 (одна тисяча триста шістдесят вісім) грн. 06 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27.02.2017

Суддя Пукшин Л.Г.