ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2017р. Справа№ 914/360/17

За позовною заявою: Державного підприємства «Енергоринок», м. Київ, до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю науково виробниче підприємство «Енергія Новояворівськ», м. Новояворівськ, про: стягнення заборгованості в розмірі 3 614 509,16 грн Суддя М.М. Синчук При секретарі Карась Х.
За участю представників:
позивача:ОСОБА_1 довіреність №01/44-948Д від 21.12.2016 р.
відповідача:Не зявився.
Представнику позивача розяснено права та обовязки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Державного підприємства «Енергоринок» до Товариства з обмеженою відповідальністю науково виробниче підприємство «Енергія Новояворівськ» про стягнення заборгованості в розмірі 3 614 509, 16 грн, а саме: 3 212 163,99 грн основної заборгованості, 249 400,20 грн пені, 3 212,16 грн штрафу, 122 248,37 грн інфляційних втрат, 27 484,44 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач у порушення умов договору №4841/01 від 18.07.2008 р. не здійснив оплати за поставлену електроенергію своєчасно та в повному обсязі. Наведене стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою стягнути з відповідача на користь позивача 3 212 163,99 грн основної заборгованості. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 249 400,20 грн пені, 3 212,16 грн штрафу, 122 248,37 грн інфляційних втрат, 27 484,44 грн 3% річних.

Ухвалою від 24.02.2017 р. провадження у справі порушено, позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено на 06.03.2017 р.

В судове засідання 06.03.2017 р. представник позивача зявився, вимоги ухвали суду від 24.02.2017 р. виконав у повному обсязі. Позовні вимоги підтримав. Подав клопотання про долучення до матеріалів справи копію акту звірки розрахунків між сторонами від 01.03.2017 р.

В судове засідання 06.02.2017р. представник відповідача не зявився, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судом, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення від 02.03.2017 р. № 10989398, вимоги ухвали суду від 24.02.2017 р. не виконав.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч.3 ст.22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до п.3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача, оскільки про місце, час та дату розгляду справи останній повідомлений належно, проте не скористався правами передбаченими діючим господарським процесуальним законодавством, а також в матеріалах справи достатньо необхідних господарському суду документів для прийняття обґрунтованого та правомірного рішення.

Згідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вислухавши представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.

18 липня 2008 року між сторонами був укладений договір № 4841/01 (надалі - Договір). (а.с. 14-20)

Згідно п. 2.1. Договору позивач у справі зобовязався передати, а відповідач у справі зобов'язався купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до умов цього Договору, за період з 01.04.2016 р. по 30.04.2016 р. та з 01.06.2016 р. по 31.10.2016 р., відповідачем придбано електроенергію в обсязі 26 702,119 тис. кВт.г., на загальну суму 32 343 109,20 грн, що підтверджується актами купівлі-продажу електроенергії. (а.с. 21-26)

Відповідно до п. 7.2. Договору відповідач зобовязався купувати у позивача електроенергію відповідно до умов розділу 4 цього Договору та здійснювати за неї своєчасні розрахунки відповідно до умов розділу 6 цього Договору, а також виконувати інші умови цього Договору.

Згідно п. 6.4. Договору остаточний розрахунок за куплену відповідачем в позивача електроенергію в розрахунковому місяці здійснюється відповідачем до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, з поточних або інших (крім поточного рахунку із спеціальним режимом використання) рахунків відповідача. У цьому випадку відповідач зобовязаний обовязково вказати призначення платежу.

Всупереч умовам Договору відповідач не виконав взятих на себе зобовязань по сплаті купленої електроенергії, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 3 212 163,99 грн, що підтверджується довідкою позивача про стан взаємних розрахунків між сторонами згідно Договору в період з 01.04.2016 р. по 30.04.20016 р. та з 01.06.2016 р. по 30.10.2016 р., станом на 31.12.2016 р. (а.с. 27) та підписаним сторонами актом звірки розрахунків між сторонами станом на 01.01.2017 р. (а.с. 28)

01.03.2017 р. між сторонами у справі підписано Акт звірки розрахунків, згідно якого відповідач визнав заборгованість перед позивачем станом на 31.01.2017 р. в сумі 3 357 027,19 грн. (а.с. 40)

Відповідно до п. 7.3.2. Договору в редакції згідно з Додатковою угодою від 18.07.2008 р. №4842/01 до Договору, в разі несплати відповідачем за куплену в позивача електроенергію у терміни, встановлені п. 6.4. цього Договору, з 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, позивач має право нараховувати пеню відповідачу у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення) за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягнути штраф у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу. Сплата відповідачем пені та штрафу здійснюється з поточного рахунку відповідача на поточний рахунок позивача і не звільняє відповідача від обовязку відшкодовувати збитки, спричинені несплатою або несвоєчасною оплатою отриманої енергії.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтями 526 ЦК України та 193 Господарського кодексу України передбачено, що зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судом, 18 липня 2008 року між сторонами був укладений договір № 4841/01 (надалі - Договір). (а.с. 14-20)

Згідно п. 2.1. Договору позивач у справі зобовязався передати, а відповідач у справі зобов'язався купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до умов цього Договору, за період з 01.04.2016 р. по 30.04.2016 р. та з 01.06.2016 р. по 31.10.2016 р., відповідачем придбано електроенергію в обсязі 26 702,119 тис. кВт.г., на загальну суму 32 343 109,20 грн, що підтверджується актами купівлі-продажу електроенергії. (а.с. 21-26)

Приписами ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до п. 7.2. Договору відповідач зобовязався купувати у позивача електроенергію відповідно до умов розділу 4 цього Договору та здійснювати за неї своєчасні розрахунки відповідно до умов розділу 6 цього Договору, а також виконувати інші умови цього Договору.

Згідно п. 6.4. Договору остаточний розрахунок за куплену відповідачем в позивача електроенергію в розрахунковому місяці здійснюється відповідачем до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, з поточних або інших (крім поточного рахунку із спеціальним режимом використання) рахунків відповідача. У цьому випадку відповідач зобовязаний обовязково вказати призначення платежу.

В порушення умов договору відповідач свої зобовязання щодо оплати за відпущену позивачем електроенергію в повному розмірі не виконав, в результаті чого у нього, на час звернення позивача з позовом до суду, виникла заборгованість в розмірі 3 212 163,99 грн.

Приписами ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

01.03.2017 р. між сторонами у справі підписано Акт звірки розрахунків, згідно якого відповідач визнав заборгованість перед позивачем станом на 31.01.2017 р. в сумі 3 357 027,19 грн.

Оскільки представником відповідача в судових засіданнях доказів повного погашення заборгованості не представлено, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 3 212 163,99 грн є обґрунтованими наявними в матеріалах справи доказами та підлягають до задоволення.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 122 248,37 грн та 3% річних в розмірі 27 484,44 грн, суд вважає, що вони розраховані відповідно до приписів ст. 625 ЦК України, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Відповідно до п. 7.3.2. Договору в редакції згідно з Додатковою угодою від 18.07.2008 р. №4842/01 до Договору, в разу несплати відповідачем за куплену в позивача електроенергію у терміни, встановлені п. 6.4. цього Договору, з 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, позивач має право нараховувати пеня відповідач у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення) за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягнути штраф у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу. Сплата відповідачем пені та штрафу здійснюється з поточного рахунку відповідача на поточний рахунок позивача і не звільняє відповідача від обовязку відшкодовувати збитки, спричинені несплатою або несвоєчасною оплатою отриманої енергії.

Позивачем було нараховано відповідачу 249 400,20 грн пені та 3 212,16 грн. штрафу, розрахунок яких, на думку суду, здійснено вірно.

У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 33, 34, 43, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю науково виробниче підприємство «Енергія Новояворівськ» (адреса: 81053, вул. Богдана Пасічника, 1, м. Новояворівськ; ідентифікаційний код 32789941) на користь Державного підприємства «Енергоринок» (адреса: 01032, вул. Симона Петлюри, б. 27, м. Київ; ідентифікаційний код 21515381) 3 212 163,99 грн основної заборгованості, 249 400,20 грн пені, 3 212,16 грн штрафу, 122 248,37 грн інфляційних втрат, 27 484,44 грн 3% річних, 54 217,64 грн. судового збору.

3. Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення суду виготовлено та підписано 07.03.2017 р.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91- 93 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Синчук М.М.