ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2017 року Справа № 904/6079/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Пархоменко Н.В., Чередка А.Є.

при секретарі судового засідання: Саланжій Т.Ю.

за участю представників сторін:

від прокурора: прокурор відділу прокуратури Дніпропетровської області Шустова В.А., посвідчення № 034470 від 20.07.2015 року

від відповідача-1: юрист відділу Ігнатіаді С.І., довіреність №7 від 17.02.2017 року

від відповідача-2: ОСОБА_3

від третьої особи: представник Кльосов М.М., довіреність №2-17-467/0/2-16 від 25.11.2016 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2016 року у справі № 904/6079/16

за позовом Керівника Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, м. Синельникове Дніпропетровської області

до

відповідача-1: Відділу освіти Синельниківської районної державної адміністрації, м. Синельникове Дніпропетровської області

відповідача-2: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, с. Варварівка Синельниківського району Дніпропетровської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Синельниківська районна рада Дніпропетровської області, м. Синельникове Дніпропетровської області

про визнання договору недійсним та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Керівник Синельниківської місцевої прокуратури звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача-1: Відділу освіти Синельниківської районної державної адміністрації та відповідача-2: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про:

визнання недійсним договору оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад Синельниківського району № 225 від 28.09.2015 року, укладеного між Відділом освіти Синельниківської районної державної адміністрації та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 про надання у строкове платне користування нерухомого майна загальною площею 43,2 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 17 080, 00 грн., що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ Синельниківського району;

зобов'язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 звільнити нежитлове приміщення загальною площею 43,2 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 17 080, 00 грн., що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ Синельниківського району.

За вказаною позовною заявою ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.07.2016 року порушено провадження у справі № 904/6079/16, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, залучено Синельниківську районну раду Дніпропетровської області.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2016 року у справі № 904/6079/16 (суддя Золотарьова Я.С.) в позові відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд зазначив, що позивачем у даній справі повинен бути орган, уповноважений здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах, відповідно, прокурор є неналежним позивачем. Належним позивачем (і у випадку звернення з позовом прокурора) є Синельниківська районна рада. Разом з тим, розглянувши заявлені позовні вимоги по суті спірних правовідносин, місцевий господарський суд також дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, пославшись на ті обставини, що під час укладення договору оренди № 225 від 28.09.2015 року сторони узгодили всі істотні умови договору та порядок приймання орендованого майна; Синельниківська районна рада надала дозвіл на укладення вказаного договору оренди нежитлового приміщення у будівлі колишнього шкільного інтернату. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження доводів прокурора, що спірне приміщення використовується як навчальний заклад. Зважаючи на відсутність можливості використання спірного приміщення в учбових цілях та/або відсутності порушення укладенням спірного договору учбового процесу, що не спростовано прокурором, суд вбачав підстави вважати, що договір оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад Синельниківського району № 225 від 28.09.2015 року відповідає вимогам Закону України "Про оренду державного та комунального майна", Закону України "Про освіту", у зв'язку з чим відсутні підстави для визнання такого договору недійсним. У задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача-2 звільнити нежитлове приміщення суд відмовив з тих підстав, що дані вимоги є похідними від вимоги про визнання недійсним договору оренди.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, перший заступник прокурора Дніпропетровської області подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення місцевим господарським судом при прийнятті рішення у справі норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, перший заступник прокурора Дніпропетровської області просить скасувати це рішення та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Прокурор не погоджується з висновками суду першої інстанції, наведеними у судовому рішенні. За доводами прокурора, в матеріалах справи відсутні будь-які докази належності об'єкта оренди до комунальної власності та, зокрема, до спільної власності територіальних громад Синельниківського району; навпаки, відповідно до матеріалів справи право власності на об'єкт оренди не зареєстровано за Синельниківською районною радою. Проте, як стверджує прокурор, навіть якщо вважати припущення суду щодо належності спірного об'єкта до спільної власності територіальних громад Синельниківського району встановленим, то Відділ освіти Синельниківської районної державної адміністрації не є органом, уповноваженим на укладення спірного договору оренди. Прокурор зазначає, що за положеннями Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" орендодавцями щодо комунального майна є органи місцевого самоврядування (ради) або їх уповноважені органи за наявності відповідного рішення ради. Однак, Синельниківська районна рада не надавала Синельниківській районній державній адміністрації та її відділам повноважень виступати орендодавцем комунального майна. Також, на думку прокурора, спірний договір оренди не містить усіх істотних умов, необхідних для такого договору, зокрема, договір не містить умови щодо обов'язку орендаря страхувати об'єкт оренди. Також, прокурор посилається на ті обставини, що враховуючи статус орендованого приміщення як об'єкту освіти, суд при вирішенні спору мав керуватися положеннями Закону України "Про оренду державного та комунального майна" з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про освіту". Так, частиною п'ятою статті 63 Закону України "Про освіту" встановлено пряме застереження щодо можливості передачі об'єктів освіти в оренду лише за умови використання їх за призначенням, а жодні діючі законодавчі акти (Закон України "Про оренду державного та комунального майна", постанова Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 року № 796 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами" тощо) не скасовують застережень, які містяться в частині п'ятій ст. 63 Закону України "Про освіту" щодо використання об'єктів освіти за призначенням та не містять протилежних положень, які б дозволяли використання таких об'єктів не в освітніх цілях. Прокурор зазначає, що за спірним договором приміщення, яке є об'єктом освіти, передане відповідачу-2 в оренду для цілей, не пов'язаних з освітньою діяльністю. В матеріалах справи відсутні документи, які б характеризували орендоване майно як частину цілісного майнового комплексу, не задіяного у процесі основного виробництва, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень абзацу 21 частини другої ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна". Отже, за доводами прокурора, оспорюваний договір оренди не відповідає вимогам частини п'ятої ст. 63 Закону України "Про освіту" та частини другої ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" в частині мети використання орендованого майна. Прокурор не погоджується і з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності у прокурора повноважень на звернення з вказаним позовом до суду; щодо наведеного зазначає, що позов подано прокурором у статусі позивача в порядку частини третьої ст. 2 ГПК України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" у зв'язку з відсутністю уповноваженого державного органу на захист інтересів держави у даних спірних правовідносинах. У даному випадку Синельниківська районна рада є органом місцевого самоврядування, який держава законодавчо наділила певними правами на управління об'єктами комунальної власності на відповідній території. Однак, даний спір виник не у зв'язку з порушенням прав Синельниківської районної ради, як суб'єкта управління об'єктами освіти, а у зв'язку з порушенням публічного (державного) інтересу, який полягає у необхідності дотримання правового режиму використання об'єктів освіти. Тобто, у даному випадку, як вважає прокурор, порушником інтересів держави є, перш за все, Синельниківська районна рада.

10.01.2017 року до апеляційного господарського суду від прокурора надійшли письмові пояснення, якими прокурор додатково обґрунтовує наявність у прокурора у даному спорі представницьких повноважень на захист інтересів держави без зазначення уповноваженого органу держави.

Відповідач-1 проти задоволення апеляційної скарги заперечує. Відповідач-1 посилається на положення п.п. 2 п. 8 Переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2010 року № 796, відповідно до яких до інших послуг, які можуть надаватися такими закладами, відноситься надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі. За доводами відповідача-1, приміщення, яке передане в оренду за спірним договором та яке за технічною документацією значиться як приміщення інтернату, не використовується як заклад освіти з 1984 року. У 1983 році у селі Варварівка побудована нова середня школа, що знаходиться за адресою: с. Варварівка, вул. Ювілейна, 14. Вказана будівля знаходиться на відстані майже 300 метрів від будівлі, яка здана в оренду, тобто на організацію навчально-виховного процесу передача в оренду приміщення у цій будівлі не має впливу; теж саме стосується і дотримання санітарних норм. Будівля Варварівської СЗШ, що нині діє, розрахована на 550 місць, навчається у цій школі 96 учнів; для проведення гуртків, спортивних секцій, інших позашкільних заходів достатньо площі діючого навчального закладу. Відповідно до звіту незалежного експерта, складеного 12.03.2009 року, спірна будівля для організації в ній навчально-виховного процесу непридатна - тріщини в стінах та фундаменті, вікна, двері, комунікації відсутні. Відповідач-1 зазначає і про те, що фінансування з державного бюджету на утримання освітніх закладів незначне, його не вистачає. Спірне орендоване приміщення здається в оренду з 2009 року, усі обов'язки, зазначені у договорі оренди, орендар виконує добросовісно. 70% орендної плати від здачі в оренду спірного приміщення використовуються навчальним закладом, 30% орендної плати перераховується в районний бюджет.

Відповідач-2 письмовий відзив на апеляційну скаргу не надала, у судовому засіданні пояснила, що визначені спірним договором обов'язки вона виконує сумлінно, що приміщення, яке вона орендує, прийняте в оренду в занедбаному стані, для укладення договору оренди відповідачем-2 була замовлена незалежна оцінка орендованого приміщення, відповідач-2 здійснила ремонт цього приміщення, утримує в належному стані прилеглу територію, здійснюючи підприємницьку діяльність у орендованому приміщенні, відповідач-2 забезпечує потреби жителів села Варварівка в товарах промислової та господарчої групи, жителі села задоволені її діяльністю та тим, що в селі працює магазин, у якому можна придбати необхідні товари. Відповідач-2 просить залишити в силі прийняте місцевим господарським судом оскаржуване рішення у даній справі.

Третя особа проти задоволення апеляційної скарги заперечує та зазначає, що відповідно до рішення Синельниківської районної ради від 18.08.2006 року № 36-3/V "Про затвердження реєстру об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ Синельниківського району" комунальний заклад освіти Варварівська середня загальноосвітня школа (в тому числі і будинок шкільного інтернату) належить до об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ Синельниківського району. Синельниківська районна рада визначила Відділ освіти Синельниківської районної державної адміністрації балансоутримувачем майна комунальних закладів освіти та надала йому дозвіл бути орендодавцем вищезазначеного приміщення відповідно до рішень районної ради від 30.07.2008 року № 252-20/V, від 24.07.2009 року № 375-25/V, від 29.08.2012 року № 304-17/VІ. За доводами третьої особи, при укладенні спірного договору його сторонами погоджено усі істотні умови договору, необхідні для такого виду договорів, у тому числі і умову щодо обов'язку орендаря страхувати об'єкт оренди - п. 5.2.8. договору. Третя особа вважає, що при визначенні статусу комунального закладу освіти Варварівська середня загальноосвітня школа необхідно керуватися пунктом 3 статті 10 Закону України "Про загальну середню освіту", а саме: статус комунального має загальноосвітній навчальний заклад, заснований на комунальній формі власності. Відповідно, на думку третьої особи, посилання прокурора на порушення при укладенні спірного договору приписів частини другої ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" є помилковими. Також, третя особа заперечує проти доводів прокурора, що у спірних правовідносинах має місце порушення вимог частини п'ятої ст. 63 Закону України "Про освіту", якими встановлено, що об'єкти освіти і науки, які фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним і науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням. За твердженням третьої особи, у даній нормі мається на увазі об'єкт освіти - заклад або його підрозділ, а не частина приміщення, яка не може фінансуватися з бюджету окремо. До того ж, третя особа звертає увагу на ті обставини, що спірне приміщення протягом тривалого часу (більше 20 років) не використовується за призначенням, технологічно не пов'язане з будівлею школи і жодним чином не впливає на стан навчально-виховного процесу в закладі та на соціально-побутові умови осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі. Третя особа вважає, що у зв'язку з укладенням спірного договору оренди вищезазначеного приміщення порушення інтересів держави не сталося, тому що якість навчально-виховного процесу в закладі не погіршилась. Натомість, інтереси держави та місцевої громади полягають у тому, щоб ефективно використовувати комунальне майно, яке тимчасово не задіяне в освітній діяльності, отримувати від оренди додаткові надходження до місцевого бюджету, створювати нові робочі місця, сприяти розвитку малого бізнесу з метою покращення стану обслуговування населення у сільській місцевості.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.10.2016 року апеляційну скаргу у даній справі прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Коваль Л.А. (доповідач), судді - Пархоменко Н.В., Чередко А.Є., та призначено розгляд скарги у судове засідання на 28.11.2016 року.

У судовому засіданні апеляційного господарського суду 28.11.2016 року розгляд апеляційної скарги відкладено у судове засідання на 19.12.2016 року.

У судовому засіданні апеляційного господарського суду 19.12.2016 року оголошено перерву на 10.01.2017 року; ухвалою від цієї ж дати продовжено строк розгляду апеляційної скарги на 15 днів.

У судовому засіданні апеляційного господарського суду 10.01.2017 року оголошено перерву на 12.01.2017 року.

Ухвалами Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.01.2017 року апеляційну скаргу у даній справі прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач), суддів - Білецької Л.М., Чередка А.Є. (протокол автоматичної зміни складу колегії суддів від 11.01.2017 року); розгляд апеляційної скарги відкладено у судове засідання на 21.02.2017 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.02.2017 року апеляційну скаргу у даній справі прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач), суддів - Пархоменко Н.В., Чередка А.Є. (протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 21.02.2017 року).

У судовому засіданні 21.02.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, представників сторін та третьої особи, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга першого заступника прокурора Дніпропетровської області на оскаржуване рішення суду у даній справі не підлягає задоволенню в силу наступного.

Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження (ч. 1 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (ч. 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Статтею 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендодавцями нерухомого майна, яке перебуває у комунальній власності, є, зокрема, органи, уповноважені органами місцевого самоврядування управляти майном.

Як вбачається з матеріалів справи, комунальний заклад освіти Варварівська середня загальноосвітня школа знаходиться у спільній власності територіальних громад Синельниківського району; засновником навчального закладу є Синельниківська районна рада; матеріально-технічна база навчального закладу включає будівлі, землю, комунікації, обладнання, вартість яких відображено у балансі навчального закладу (п.п. 1.1., 1.4., 5.1. статуту комунального закладу освіти Варварівська середня загальноосвітня школа, затвердженого рішенням Синельниківської районної ради від 07.10.2009 року № 393-26/V, державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 24.11.2009 року - а.с. 145-160, т. 1).

Відповідно до рішення Синельниківської районної ради від 18.08.2006 року № 36-3/V "Про затвердження реєстру об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ Синельниківського району" (а.с. 130, 134, т. 1) комунальний заклад освіти Варварівська середня загальноосвітня школа (в тому числі і будинок інтернату) за адресою: с. Варварівка, вул. Ювілейна, 14, належить до об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ Синельниківського району.

Право власності на вказаний об'єкт в реєстрі прав власності на нерухоме майно не зареєстровано.

Рішенням Синельниківської районної ради від 30.07.2008 року № 252-20/V "Про визначення балансоутримувачів майна комунальних закладів освіти та надання дозволу відділу освіти Синельниківської райдержадміністрації бути орендодавцем нерухомого майна" (а.с. 131, т. 1) Відділ освіти Синельниківської районної державної адміністрації визначено балансоутримувачем майна комунальних закладів освіти Синельниківського району (за винятком Раївської загальноосвітньої середньої школи-інтернату); надано дозвіл Відділу освіти Синельниківської райдержадміністрації бути орендодавцем нерухомого майна, зокрема, приміщення площею 45 кв.м, що знаходиться в будівлі колишнього шкільного інтернату Варварівської середньої загальноосвітньої школи, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, переданого в оренду Васильківському центру поштового зв'язку № 3 для надання поштових послуг населенню.

Також, відповідно до наявної в матеріалах справи інвентаризаційної справи на будівлю шкільного інтернату за адресою: АДРЕСА_1, дана будівля обліковується за Синельниківським районним відділом освіти (а.с. 22-31, т. 1).

Рішенням Синельниківської районної ради від 24.07.2009 року № 375-25/V "Про передачу в оренду нерухомого майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ Синельниківського району" (а.с. 132, т. 1) вирішено передати в оренду терміном на 3 роки приміщення площею 43,2 кв.м, що знаходиться в будівлі шкільного інтернату комунального закладу освіти Варварівської середньої загальноосвітньої школи за адресою: АДРЕСА_1, приватному підприємцю ОСОБА_3 для розміщення торговельного об'єкту з продажу непродовольчих товарів; балансоутримувачу цього майна (Відділу освіти Синельниківської районної державної адміністрації) доручено укласти договір оренди вищезазначеного нерухомого майна.

Також, рішенням Синельниківської районної ради від 29.08.2012 року № 304-17/VІ "Про передачу в оренду нерухомого майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ Синельниківського району" (а.с. 133, т. 1) вирішено передати в оренду нерухоме майно, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ Синельниківського району, зокрема, Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3, частину приміщення Варварівської середньої загальноосвітньої школи, площею 43,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, терміном на 3 роки.

Листом "Про надання дозволу на укладання договору оренди приміщень" Синельниківська районна рада повідомила керівника Відділу освіти Синельниківської райдержадміністрації, що відповідно до Положення про порядок передачі в оренду нерухомого майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ Синельниківського району, затвердженого рішенням районної ради від 07.09.2011 року № 152-8/VI, районна рада надає дозвіл щодо укладання Відділом освіти Синельниківської районної державної адміністрації договору оренди нежитлових приміщень площею 43,2 кв.м, що знаходяться в будівлі колишнього інтернату комунального закладу освіти Варварівської середньої загальноосвітньої школи, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, з метою використання приміщень для розміщення магазину промислових та господарських товарів (а.с. 32, т .1).

28.09.2015 року Відділом освіти Синельниківської районної державної адміністрації (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад Синельниківського району № 225 (а.с. 14-16, т. 1).

Відповідно до предмету договору (п. 1.1.) з метою ефективного використання комунального майна орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нерухоме майно, далі-об'єкт оренди, для відкриття магазину для торгівлі товарами промислової та господарчої групи.

Об'єктом оренди є нерухоме майно (цілісний майновий комплекс, будівля, споруда, приміщення) загальною площею 43,2 кв.м, розташоване за адресою: Синельниківський район, с. Варварівка, вул. Учительська, 1 "в" (п. 2.1. розділу 1 договору).

Пунктом 2.2. розділу 1 договору передбачено, що вартість об'єкта оренди, згідно зі звітом про експертну оцінку нерухомого майна станом на 20 липня 2015 року, становить 17 080, 00 грн.

Відповідно до п. 2.3. розділу 1 договору опис технічного стану об'єкта оренди на дату передачі його орендареві, його склад зазначається в акті приймання-передачі об'єкта оренди, що є невід'ємною частиною цього договору.

Об'єкт оренди належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ Синельниківського району (п. 2.4. розділу 1 договору).

Відповідно до п. 2.1. розділу 2 договору "Орендна плата" за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється згідно з чинним законодавством.

Орендна плата перераховується орендарем на рахунок орендодавця щомісяця, не пізніше 25 числа місяця, за який здійснюється платіж (п. 2.7. розділу 2 договору).

Пунктом 5.2.1. розділу 5 договору "Обов'язки сторін" встановлено, що орендар зобов'язаний використовувати об'єкт оренди відповідно до його цільового призначення та умов цього договору.

Пунктом 5.2.8. розділу 5 договору на орендаря покладено обов'язок протягом місяця, починаючи з дати укладення договору, застрахувати об'єкт на користь Синельниківської районної ради на весь термін дії договору від наведених у цьому пункті договору випадків.

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 01.08.2018 року (п. 11.1. договору).

28.09.2015 року за актом приймання-передачі майна (а.с. 17, т. 1) Відділ освіти Синельниківської районної державної адміністрації передав, а Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 прийняла визначене договором оренди приміщення для відкриття магазину для торгівлі товарами промислової та господарчої групи. У акті зазначено, що приміщення об'єкту оренди знаходяться у приміщенні шкільного інтернату, яке давно не експлуатується. Від приміщення відключені інженерні комунікації, відділка приміщень має значний знос та потребує проведення відновлювальних робіт.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Стаття 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з частиною третьою ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною першою статті 207 Господарського кодексу України також визначено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Державну політику у сфері оренди здійснюють, зокрема, органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про освіту" система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.

Навчальні заклади, що засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу (ч. 2 ст. 18 Закону України "Про освіту").

Матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством (ч. 1 ст. 63 Закону України "Про освіту").

Частиною першою статті 61 Закону України "Про освіту" передбачено, що фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування.

Відповідно до частини п'ятої ст. 63 Закону України "Про освіту" об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

За положеннями частин другої та третьої ст. 10 Закону України "Про загальну середню освіту" статус державного має загальноосвітній навчальний заклад, заснований на державній формі власності. Статус комунального має загальноосвітній навчальний заклад, заснований на комунальній формі власності.

Фінансово-господарська діяльність загальноосвітніх навчальних закладів здійснюється відповідно до цього Закону, законів України "Про освіту", "Про місцеве самоврядування в Україні", Бюджетного кодексу України та інших нормативно-правових актів (ч. 1 ст. 43 Закону України "Про загальну середню освіту").

Пунктом 4 частини четвертої ст. 61 Закону України "Про освіту" передбачено, що додатковими джерелами фінансування є доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, підприємств, цехів і господарств, від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2010 року № 796 затверджено Перелік платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності.

Підпунктом 2 пункту 8 вказаного Переліку передбачено можливість надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Переглядаючи оскаржуване рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, колегія суддів приймає до уваги доводи відповідача-1 та третьої особи щодо перебування спірного орендованого приміщення у непридатному стані для організації в ньому навчально-виховного процесу; доводи про те, що будівля спірного інтернату, відповідно, і спірне приміщення, не використовується як заклад освіти з 1984 року, оскільки у с. Варварівка побудована нова середня школа, у якій навчається набагато менша кількість учнів, в порівнянні з тією, на яку розрахований навчальний заклад; розташування спірної будівлі інтернату на значній відстані від нової будівлі школи, отже, відсутність впливу на організацію навчально-виховного процесу та порушення санітарних норм.

Так, з матеріалів інвентаризаційної справи будівлі шкільного інтернату (а.с. 22-31, т. 1), зокрема, оціночного акту №1 (а.с. 25, т. 1) вбачається, що у приміщенні, яке є об'єктом оренди, відсутні комунікації, які необхідні для експлуатації даного приміщення у навчально-виховних цілях та його опалення у осінньо - зимовий період, зокрема, відсутні теплопостачання, водопровід, каналізація, гаряче водопостачання, газопостачання, вентиляція та котельня.

Відповідно до довідки від 23.08.2016 року № 197, наданої Варварівською сільською радою (а.с. 60, т. 1), будівля колишнього шкільного інтернату Варварівської середньої загальноосвітньої школи, яка розташована за адресою: вул. Вчительська, 1в, село Варварівка, знаходиться на відстані близько 200 м від основної будівлі школи, розташованої за адресою: вул. Ювілейна, 14, село Варварівка, та не використовується за призначенням з 1984 року; приміщення шкільного інтернату технологічно не пов'язане з основною будівлею школи і не впливає на стан навчально-виховного процесу.

За даними висновку про незалежну оцінку ринкової вартості вбудованих нежилих приміщень загальною площею 43,2 кв.м будівлі шкільного інтернату, літ. А-1, за адресою: Синельниківський район, с. Варварівка, вул. Учительська, 1 в, від 12.03.2009 року, фізичний знос об'єкта оренди складає 41% (а.с. 61-63, т. 1).

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що спірна будівля чи спірне приміщення використовуються як навчальний заклад.

Наведені обставини доводять, що спірне приміщення не використовується у освітній (навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій) діяльності, тобто в якості закладу освіти, і орендарем використовується без погіршення соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Суду не доведено, що орендована частина будівлі - спірне приміщення необхідна для використання у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничній, науковій діяльності школи, а використання цього приміщення орендарем погіршує соціально-побутові умови осіб, які навчаються та працюють у відповідному навчальному закладі, а також, що перебування в оренді спірного приміщення ускладнює чи робить неможливим надання освітніх послуг.

Зважаючи на відсутність можливості використання спірного приміщення в учбових цілях та/або зважаючи на обставини відсутності порушення укладенням спірного договору учбового процесу, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду, що підстави для визнання недійсним спірного договору оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад Синельниківського району № 225 від 28.09.2015 року відсутні.

З огляду на наведені положення законодавства, апеляційний господарський суд вбачає підстави дійти висновку, що чинне законодавство дозволяє передачу в оренду окремого індивідуально визначеного майна, що входить до складу об'єкта освіти, як цілісного майнового комплексу, а саме: приміщень, споруд та обладнання навчальних закладів, що тимчасово не використовуються у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничній, науковій діяльності за умови, якщо це не погіршує соціально-побутових умов колективу відповідного навчального закладу.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про відповідність спірного договору вимогам чинного законодавства та про безпідставність доводів прокурора щодо використання об'єкта освіти не за призначенням, оскільки правило пункту 5 статті 63 Закону України "Про освіту" не містить обмежень щодо використання частини приміщень відповідного об'єкта.

Також, апеляційним господарським судом не встановлено факту порушень укладеним договором чиїхось прав чи охоронюваних законом інтересів; надання в оренду тимчасово вільних та не задіяних у роботі навчального закладу площ у приміщеннях, які не використовуються (непридатні для використання) школою, є ефективним використанням нежитлових приміщень комунальної власності населеного пункту та лише покращує надання послуг населенню, а тому спірний договір оренди не може вважатися таким, що суперечить закону.

З огляду на відсутність підстав для задоволення позову про визнання недійсним спірного договору оренди, судом першої інстанції правомірно відмовлено і у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання відповідача-2 звільнити спірне приміщення (як похідної вимоги від вимоги визнати недійсним спірний договір оренди).

Твердження прокурора про порушення укладенням спірного договору оренди положень частини другої ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", частини другої ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" апеляційний господарський суд відхиляє, оскільки цими нормами встановлено заборону передавати в оренду об'єкти освіти, які належать до державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації. Спірне приміщення належить до комунальної форми власності. Відтак, заборона на передачу в оренду, встановлена у частині другій ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", на спірне приміщення не розповсюджується. Наявність у навчального закладу статусу державного відповідно до частини другої ст. 18 Закону України "Про освіту" (навчальні заклади, що засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу) не змінює правову форму права власності майна закладу з комунальної на державну.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що прокурор є неналежним позивачем у даній справі.

Згідно зі ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, передбачених частиною третьою статті 25 Закону України "Про прокуратуру".

У поданій до суду позовній заяві прокурор зазначив, що місцеві ради наділені правом управління об'єктами освіти з метою виконання делегованих державою функцій щодо забезпечення розвитку всіх видів освіти, мережі освітніх закладів задля реалізації права громадян відповідної територіальної громади. Проте, Синельниківською районною радою, як органом місцевого самоврядування та суб'єктом комунальної власності, використовуються надані повноваження всупереч інтересам держави та територіальної громади. Спеціально уповноважений орган державної влади, який здійснює захист інтересів держави, в разі їх порушення органом місцевого самоврядування, відсутній. За вказаних обставин, за доводами прокурора, захист інтересів держави у даних спірних правовідносинах, відповідно до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", має здійснювати прокурор.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про освіту" державний нагляд (контроль) у сфері освіти здійснюється з метою реалізації єдиної державної політики в галузі освіти. Державний нагляд (контроль) здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти, та місцевими органами управління освітою.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08.04.1999 року визначено, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо. Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Враховуючи звернення керівника Синельниківської місцевої прокуратури до господарського суду з позовом з підстав порушення державних інтересів та інтересів територіальної громади саме органом місцевого самоврядування, уповноваженим на виконання функцій держави у спірних правовідносинах, відсутність спеціально уповноваженого органу державної влади, який здійснює захист інтересів держави, в разі їх порушення органом місцевого самоврядування, роль та значення об'єктів комунальної власності освітнього призначення, визначення державою освіти як пріоритетної сфери соціально-економічного, духовного та культурного розвитку суспільства, судова колегія вважає правомірне звернення прокурора в даному випадку до суду з позовом у статусі позивача.

Суд апеляційної інстанції зважає також на те, що зі змісту позовної заяви вбачається, що звернення прокурора до господарського суду з даним позовом мотивоване порушенням інтересів держави, яке виникло при розпорядженні майном закладу освіти, а саме використання приміщень для цілей, не пов'язаних з освітнім процесом.

Виходячи з норм ст. 29 ГПК України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", можливість втручання прокурора у випадку, коли захист інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, або коли такий орган відсутній, а так само, необхідність обґрунтування підстав для здійснення прокурором представництва підкреслюють позавідомчий та міжгалузевий характер діяльності прокурора, як інституту, що призначений для універсального та постійного ефективного захисту конституційно значимих цінностей та, відповідно, розповсюджується на ті сфери суспільних відносин, щодо яких діє спеціальний (відомчий) державний контроль.

З положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вбачається, що на органи місцевого самоврядування покладено обов'язки виключно захисту інтересів територіальної громади; повноважень щодо захисту інтересів держави у сфері освіти (функції державного контролю) ці органи не мають.

Отже, висновок суду першої інстанції про відсутність у прокурора повноважень мати статус позивача у даній справі є помилковим.

Однак, помилковий висновок місцевого господарського суду щодо відсутності у прокурора повноважень у даній справі виступати в якості позивача, не призвів до прийняття судом неправильного рішення по суті спірних правовідносин, резолютивна частина рішення є вірною.

З огляду на встановлені вище обставини справи та наведені вище положення законодавства, апеляційна скарга першого заступника прокурора Дніпропетровської області на оскаржуване рішення місцевого господарського суду у даній справі задоволенню не підлягає, рішення місцевого господарського суду у даній справі підлягає залишенню без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України відносяться на Прокуратуру Дніпропетровської області.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2016 року у справі № 904/6079/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2016 року у справі № 904/6079/16 залишити без змін.

Повна постанова складена 27.02.2017 року.

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя Н.В. Пархоменко

Суддя А.Є. Чередко