ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2017 р. Справа № 917/1453/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В., суддя Фоміна В. О.,

при секретарі Міракові Г.А.,

за участю представників сторін:

позивача не зявився,

відповідача ОСОБА_1 на підставі довіреності від 14.02.2017р.,

третьої особи не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава-Бетон СМ", м. Полтава, (вх.№23П/2) на рішення господарського суду Полтавської області від 06.12.2016р. у справі №917/1453/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава-Бетон СМ", м. Полтава

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобуд Еліт", м. Полтава,

за участю третьої особи - Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Полтавської міської ради, м. Полтава,

про витребування майна з чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИЛА:

Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава-Бетон СМ" ОСОБА_2 звернувся до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобуд Еліт", в якій просить суд: 1) припинити право власності ТОВ "Енергобуд Еліт" на 19/50 часток об'єкту нерухомості (завод по виробництву бетону): будівля літ. А-1 площею 16,6 кв.м., в буд. літ. Б-3: 1 приміщення для підготовки матеріалів площею 115,6 кв.м., 2 приміщення для підготовки матеріалів площею 46,4 кв.м., 6 склад хімічних домішок площею 9,8 кв.м., 3 щитова площею 5,1 кв.м., загальною площею 176,9 кв.м., склади для зберігання інертних матеріалів №1, силос для зберігання цементу №2, силос для зберігання цементу №3, нежитлові будівлі і споруди, розташовані за адресою: Полтавська обл., м. Полтава, вул. Ковпака, буд. 37б; 2) витребувати (вилучити) вищезазначене майно у ТОВ "Енергобуд Еліт" та передати (повернути) його ТОВ "Полтава-Бетон СМ"; 3) скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію та скасувати державну реєстрацію права власності ТОВ "Енергобуд Еліт" на зазначене майно; 4) визнати право власності ТОВ "Полтава-Бетон СМ" на спірне майно.

На думку позивача, спірне майно вибуло із володіння ТОВ "Полтава-Бетон СМ" на підставі договору купівлі-продажу від 03.02.2009р., укладеного між ТОВ "Полтава-Бетон СМ" та ТОВ "Полтавський завод залізобетонних конструкцій"; рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23.09.2008р. у справі №2-4121/2208 визнано за ТОВ "Полтава-Бетон СМ" право власності на будівлю заводу по виробництву бетону та споруди; отже, відповідач набув право власності на зазначене вище майно без достатньої правової підстави та зобовязаний повернути його позивачеві для включення майна до ліквідаційної маси у справі №18/30 про банкрутство ТОВ "Полтава-Бетон СМ" з метою задоволення вимог кредиторів.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 06.12.2016р. у справі №917/1453/16 (суддя Паламарчук В.В.) відмовлено в задоволенні позову про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Як зазначено у рішенні місцевого господарського суду, підписавши договір купівлі-продажу від 03.02.2009р. та акт прийому-передачі ТОВ "Полтава-Бетон СМ" підтвердило свою волю на відчуження даного майна; крім того, ТОВ "Енергобуд Еліт" придбало майно за відплатним договором від 10.12.2013р. у ТОВ "Бетон Полтавщини", який на момент вчинення правочину був власником майна.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтава-Бетон СМ" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 06.12.2016р. у справі №917/1453/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що спірне майно вибуло поза волею ТОВ "Полтава-Бетон СМ", оскільки відчуження позивачем майна на користь ТОВ "Полтавський завод залізобетонних конструкцій" було здійснено на підставі договору купівлі-продажу від 03.02.2009р., укладеного у письмовій формі без нотаріального посвідчення. Вважає, що в силу положення пункту 3 частини 1 статті 388 Цивільного кодексу України позивач має право витребувати своє майно навіть у добросовісного набувача.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 05.01.2017р. апеляційну скаргу прийнято до провадження.

06.02.2017р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду заяву про відмову від апеляційної скарги вих. №01/1-6/2/17 (вх.№1404 від 08.02.2017р.).

07.02.2017р. апелянтом направлено на електронну адресу апеляційного господарського суду клопотання (вих._07/02/ю-17), в якому зазначає, що 06.02.2017р. ним було подано до апеляційного господарського суду заяву про відмову від апеляційної скарги у даній справі, однак, вказана відмова може вплинути на права та законні інтереси третіх осіб - кредиторів у справі № 18/30 про банкрутство ТОВ "Полтава-Бетон СМ". Як вказує апелянт, ним було подано до господарського суду Полтавської області заяву про звільнення від виконання обов'язків ліквідатора ТОВ "Полтава-Бетон СМ" у справі про банкрутство № 18/30 та у звязку з цим, просить суд не розглядати заяву про відмову від апеляційної скарги та відкласти розгляд справи до вирішення питання про призначення нового арбітражного керуючого ліквідатора у справі №18/30 про банкрутство ТОВ "Полтава-Бетон СМ" (вх.№1388).

09.02.2017р. керівником відділу правового забезпечення Філії "Полтавське ГРУ" ПАТ КБ "ПриватБанк" подано до апеляційного господарського суду клопотання (вх.№1467), в якому просить не приймати відмову ліквідатора ТОВ "Полтава-Бетон СМ" арбітражного керуючого ОСОБА_2 від апеляційної скарги на рішення господарського суду Полтавської області від 06.12.2016р. у справі №917/1453/16 та зупинити провадження у справі №917/1453/16 до вирішення питання про заміну ліквідатора боржника у справі №18/30 або відкласти розгляд справи.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 15.02.2017р. відкладено розгляд справи на 01.03.2017р., визнано обовязковою явку апелянта арбітражного керуючого ОСОБА_2

До початку судового засідання 01.03.2017р. від виконавчого комітету Полтавської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№2287), вважає рішення суду першої інстанції законним, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права; також просить суд розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Відповідачем подано клопотання (вх..№2305 від 01.03.2017р.) про долучення до матеріалів справи копії рішення апеляційного суду Полтавської області від 30.01.2017р. у справі №552/4104/16-ц.

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 01.03.2017р. відповідач заперечив проти вимог апеляційної скарги та просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Арбітражний керуючий ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши заяву арбітражного керуючого про відмову від апеляційної скарги та подане ним клопотання, в якому заявник просить не розглядати його заяву про відмову від апеляційної скарги, посилаючись, що вказана відмова може вплинути на права та законні інтереси кредиторів у справі №18/30 про банкрутство ТОВ "Полтава-Бетон СМ", колегія суддів апеляційного господарського суду, з метою недопущення порушення прав та законних інтересів сторін у справі, третіх осіб, на права та законні інтереси яких може вплинути дане рішення, не приймає відмову арбітражного керуючого ОСОБА_2 від апеляційної скарги.

Судова колегія також зазначає, що в силу статей 21, 22 Господарського процесуального кодексу України відсутні правові підстави для розгляду клопотання керівника відділу правового забезпечення Філії "Полтавське ГРУ" ПАТ КБ "ПриватБанк" про зупинення провадження у справі №917/1453/16 до вирішення питання про заміну ліквідатора боржника у справі №18/30, оскільки заявник не є стороною або третьою особою у справі.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, зважаючи, що сторони про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, зважаючи на строки розгляду апеляційної скарги на рішення суду, передбачені статтею 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою господарського суду Полтавської області від 26.07.2011р. у справі №18/30 Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтава-Бетон CM" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_2 (а.с.22-23).

Як вказує ліквідатор, ним на виконання приписів Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (в редакції, що діяла до 19.01.2013р.) (надалі Закон про банкрутство), згідно яких ліквідатор з дня свого призначення здійснює повноваження, зокрема, вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб (стаття 25), в ході ліквідаційної процедури було виявлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23.09.2008р. у справі №2-4121/2008 за позовом ТОВ Полтава-Бетон CM та ОСОБА_3 до ТОВ КУА та АПФ АРУНА-КАШТАЛ, ТОВ Полтавський завод ЗБК та ОСОБА_4, третя особа - КП Полтавське БТІ Інвентаризатор, про визнання права власності на самовільно перебудовані приміщення, - позов задоволено повністю, визнано за ТОВ Полтава-Бетон CM право власності на будівлю заводу по виробництву бетону та споруди, розташовані за адресою: м. Полтава, вул. Ковпака, 37-б, а саме: операторська А-1 площею 76,1кв.м., РБВ площею 193,9кв.м., склади для зберігання інертних матеріалів №1, площею 761,3кв.м., силос для зберігання цементу № 2 - металева ємкість об'ємом 100тн, силос для зберігання цементу № З - металева ємкість об'ємом 100тн., визнано будівлю заводу по виробництву бетону закінченим будівництвом та прийнятим в експлуатацію (а.с.14-15).

До матеріалів справи надано договір купівлі-продажу майна 03.02.2009р. (а.с.12-13), укладений між ТОВ Полтавський завод залізобетонних конструкцій (покупець) та ТОВ Полтава-Бетон CM (продавець), відповідно до умов якого продавець зобовязався передати нерухоме майно виробничі будівлі за адресою: м. Полтава, вул. Ковпака, 37-Б: літера за планом Б-3: 1 приміщення для підготовки матеріалів площею 115,6кв.м., 2 приміщення для підготовки матеріалів площею 46,4кв.м., 6 склад хімічних домішок площею 9,8кв.м., 3 щитова площею 5,1кв.м.; літера за планом А-1: 1 операторська площею 16,6кв.м., № 1 склади для зберігання інертних матеріалів; № 2 силос для зберігання цементу; № 3 силос для зберігання цементу, а покупець прийняти майно і сплатити його вартість у розмірі, в порядку та на умовах, зазначених у договорі.

Проте, як зазначає апелянт, договір купівлі-продажу від 03.02.2009р. був укладений у письмовій формі без нотаріального посвідчення.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 04.08.2009р. №2-3742/2009 за позовом ОСОБА_5, ТОВ Полтавський завод ЗБК до ТОВ Полтава-Бетон CM, третя особа КП Полтавське БТІ Інвентаризатор, про визнання права власності на 19/25 частин об'єкту нерухомості, - позов задоволено повністю, визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 03.02.2009 року, укладений між ТОВ Полтавський завод залізобетонних конструкцій та ТОВ Полтава-Бетон CM, визнано за ТОВ Полтавський завод залізобетонних конструкцій право власності на 19/25 частин нерухомого майна виробничі будівлі за адресою: м. Полтава, вул. Ковпака, 37-Б, а саме: літера за планом Б-3: 1 приміщення для підготовки матеріалів площею 115,6кв.м., 2 приміщення для підготовки матеріалів площею 46,4кв.м., 6 склад хімічних домішок площею 9,8кв.м., 3 щитова площею 5,1кв.м.; літера за планом А-1: 1 операторська площею 16,6кв.м., № 1 склади для зберігання інертних матеріалів; № 2 силос для зберігання цементу; № 3 силос для зберігання цементу; зобов'язано КП Полтавське БТІ Інвентаризатор зареєструвати за ТОВ Полтавський завод залізобетонних конструкцій право власності на 19/25 частин нерухомого майна виробничі будівлі за адресою: м. Полтава, вул. Ковпака, 37-Б, а саме: літера за планом Б-3: 1 приміщення для підготовки матеріалів площею 115,6кв.м., 2 приміщення для підготовки матеріалів площею 46,4кв.м., 6 склад хімічних домішок площею 9,8кв.м., 3 щитова площею 5,1кв.м.; літера за планом А-1: 1 операторська площею 16,6кв.м., № 1 склади для зберігання інертних матеріалів; № 2 силос для зберігання цементу; № 3 силос для зберігання цементу (а.с.16-17).

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 12.08.2014р. у справі №2-3742/2009 (провадження №22-ц/786/2515/14) задоволена апеляційна скарга ПАТ КБ ПРИВАТБАНК, рішення Київського районного суду м. Полтави від 04.08.2009р. скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5, ТОВ Полтавський завод залізобетонних конструкцій до ТОВ Полтава-бетон CM, третя особа: КП Полтавське БТІ Інвентаризатор, про визнання права власності на 19/25 частин об'єкту нерухомості відмовлено (а.с.18-21).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.11.2014 р. по справі № 6-35372св14 (№2-3742/2009) відхилено касаційну скаргу ОСОБА_5, рішення апеляційного суду Полтавської області від 12.08.2014р. у справі №2-3742/2009 (провадження №22-ц/786/2515/14) залишено без змін.

На думку позивача, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна від 03.02.2009р., укладений між ТОВ Полтавський завод залізобетонних конструкцій та ТОВ Полтава-Бетон CM, є недійсним, право власності на 19/25 частин нерухомого майна виробничі будівлі за адресою: м. Полтава, вул. Ковпака, 37-Б. належить позивачу ТОВ Полтава-Бетон СМ; дане майно відповідно до статті 26 Закону про банкрутство має бути включене до ліквідаційної маси банкрута у справі №18/30 та реалізованим з метою задоволення вимог кредиторів.

Згідно зі статтею 26 Закону про банкрутство усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Однак, згідно наявної у матеріалах справи Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с.29-33), право власності на 19/25 частин нерухомого майна виробничі будівлі за адресою: м. Полтава, вул. Ковпака, 37-Б, - зареєстроване за трьома особами:

- 11/50 часток за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу серія та номер: 4143, від 08.12.2014p.,

- 8/50 часток за ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 4140, від 08.12.2014p.,

- 19/25 часток за ТОВ "Енергобуд Еліт" на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 3527, від 10.12.2013р.

Таким чином, згідно статей 387, 388, 1212 Цивільного кодексу України позивач просить про припинення права власності ТОВ "Енергобуд Еліт" на 19/25 часток об'єкту нерухомості (завод по виробництву бетону): будівля літ. А-1 площею 16,6кв.м., в буд. літ. Б-3: 1 приміщення для підготовки матеріалів площею 115,6 кв. м., 2 приміщення для підготовки матеріалів площею 46,4кв.м., 6 склад хімічних домішок площею 9,8кв.м., 3 щитова площею 5,1кв.м., загальною площею 176,9кв.м., склади для зберігання інертних матеріалів №1, силос для зберігання цементу №2, силос для зберігання цементу №3, нежитлові будівлі і споруди за адресою: м. Полтава, вул. Ковпака, буд.37б; витребування (вилучення) вищезазначеного майна у ТОВ "Енергобуд Еліт" та передачу (повернення) його ТОВ "Полтава-Бетон СМ"; скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію та скасування державної реєстрації права власності ТОВ "Енергобуд Еліт" на вище зазначене майно; визнання права власності ТОВ "Полтава-Бетон СМ" на спірне майно.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, апеляційний господарський суд, з урахуванням положень статті 101 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.

Главою 29 Цивільного кодексу України врегульовані правові засади захисту права власності. Зокрема, статтею 387 Цивільного кодексу України передбачено право власника витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Крім того, статтею 388 Цивільного кодексу України визначено право власника на витребування майна і від добросовісного набувача, зокрема, пунктом 3 частини 1 статті 388 визначено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

На думку апелянта, спірне майно вибуло поза його волею, оскільки відчуження позивачем цього майна на користь ТОВ "Полтавський завод залізобетонних конструкцій" було здійснено на підставі не засвідченого нотаріально договору, отже, майно має бути повернуто ТОВ "Полтава-Бетон СМ".

При цьому, апелянт посилається на пункт 2.15 Постанови пленуму Вищого господарського суду від 29.05.2013р. №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", в якому зазначено, що наслідки недійсності правочину підлягають застосуванню лише стосовно сторін даного правочину, тому на особу, яка не брала участі в правочині, не може бути покладено обов'язок повернення майна за цим правочином. У зв'язку з цим не підлягають задоволенню позови власників (володільців) майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження майна, які були вчинені після правочину, визнаного недійсним. У відповідних випадках майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, позовів відповідно до статей 387 - 390 або глави 83 Цивільного кодексу України, зокрема, від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому, власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 Цивільного кодексу України.

Так, частиною першою статті 388 Цивільного кодексу України передбачено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Така правова позиція викладена у пункті 26 Розяснень Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. №5 Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав.

Згідно матеріалів справи, та як зазначено вище, 19/25 часток спірного майна на даний час належить ТОВ "Енергобуд Еліт" на підставі договору купівлі-продажу від 10.12.2013р., серія та номер 3527. Наведене сторонами у справі не спростовується.

Згідно наявної у матеріалах справи копії договору купівлі-продажу від 10.12.2013р. (а.с.59-60), між ТОВ Бетон Полтавщини (продавець) та ТОВ Енергобуд Еліт (покупець) був укладений договір купівлі-продажу 19/25 часток спірних нежитлових будівель і споруд, що знаходяться за адресою: м. Полтава, вул. Ковпака, 37 Б.

Пунктом 2 договору визначено, що нерухоме майно належить продавцю ТОВ Бетон Полтавщини на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_8 15.05.2013р. за реєстром №1173, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.05.2013р., номер запису про право власності: 936616, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1.

Відповідно до пункту 3 даного договору, продаж нерухомого майна за домовленістю сторін вчинено за 516 300грн., які представник продавця отримав повністю від покупця до підписання цього договору. Сторони своїм підписом під цим договором підтверджують факт повного розрахунку і відсутність будь-яких претензій фінансового характеру один до одного.

Договір купівлі-продажу від 10.12.2013р. посвідчений приватним нотаріусом полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за номером 3527.

Станом на дату укладання договору купівлі-продажу від 10.12.2013 року рішення Київського районного суду від 04.08.2009р. по цивільній справі № 2-3742/2009, яким було визнано права власності на спірний об'єкт нерухомого майна за ТОВ Полтавський завод залізобетонних конструкцій було чинне.

Враховуючи вищенаведене та з урахуванням положень чинного законодавства України, колегія суддів вважає, що ТОВ Енергобуд Еліт є добросовісним набувачем у розумінні цивільного законодавства. Згідно пункту 2.15 Постанови пленуму Вищого господарського суду від 29.05.2013р. №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" добросовісність набувача майна в силу частини п'ятої статті 12 Цивільного кодексу України презюмується. Доказів іншого матеріли справи не містять.

Разом з тим, судова колегія вважає, що позивачем не доведений факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачаться із наявної у матеріалах справи копії договору купівлі-продажу від 03.02.2009р., укладеного між ТОВ Полтавський завод залізобетонних конструкцій та ТОВ Полтава-Бетон CM, договір підписаний представниками сторін та скріплений печатками; позивач не спростовує факт підписання ним даного договору купівлі-продажу. Крім того, в матеріалах справи міститься також копія акту прийому-передачі нерухомого майна до договору купівлі-продажу від 03.02.2009р. (а.с.80), який також підписаний та скріплений печатками обох сторін.

Отже, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що підписавши договір купівлі-продажу від 03.02.2009р. та акт прийому-передачі продавець - ТОВ Полтава-Бетон СМ в особі директора підтвердило свою волю на відчуження даного майна. Інших доводів щодо вибуття майна з його володіння не з його волі та належних доказів в їх обґрунтування позивачем не надано.

Таким чином, позивачем не доведено факту, як того вимагає чинне законодавство України, вибуття майна з його володіння не з його волі. А отже, і положення статті 388 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин не можуть бути застосовані.

Колегія суддів також зазначає, що згідно матеріалів справи, рішенням Київського районного суду м. Полтави від 03.11.2016р. у справі №552/4104/16-ц (а.с.102-104) відмовлено у задоволенні позову ТОВ Полтава-Бетон СМ до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про витребування з чужого незаконного володіння 19/50 часток об'єкту нерухомості (завод по виробництву бетону), що розташований за адресою: вул. Ковпака, 37б, м. Полтава, зокрема, з тих підстав, що позивачем не доведено недобросовісність набувачів спірного майна; спірне майно вибуло з володіння ТОВ Полтава-Бетон СМ з волі підприємства до порушення справи про банкрутство даного підприємства.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 30.01.2017р. у справі №552/4104/16-ц (номер провадження 22-ц/786/128/17) (а.с.188-190) апеляційну скаргу ТОВ Полтава-Бетон СМ в особі ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_9 відхилено, рішення Київського районного суду м. Полтави від 03.11.2016р. залишено без змін.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги про витребування (вилучення) у відповідача спірного майна та передачі (поверненню) його ТОВ Полтава-Бетон СМ задоволенню не підлягають.

Судова колегія зазначає, що в позовній заяві позивач також просить припинити право власності ТОВ Енергобуд Еліт на спірне майно, скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію та скасувати державну реєстрацію права власності ТОВ Енергобуд Еліт на спірне майно та визнати право власності ТОВ Полтава-Бетон СМ на спірне майно. Враховуючи, що дані позовні вимоги витікають із вимоги про витребування (вилучення) у відповідача спірного майна та передачі (поверненню) позивачу, а підстави для задоволення вимоги про витребування (вилучення) у відповідача спірного майна та передачі (поверненню) його ТОВ Полтава-Бетон СМ відсутні, дані позовні вимоги також задоволенню не підлягають.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що місцевий господарський суд, проаналізувавши матеріали справи та оцінивши надані докази дійшов правомірного висновку, що в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава-Бетон СМ" в особі ліквідатора ОСОБА_2, слід відмовити в повному обсязі за їх безпідставності, про що зазначив у мотивувальній частині оскаржуваного рішення. Разом з тим, помилково зазначив у резолютивній частині рішення про відмову в задоволенні позову ТОВ "Полтава-Бетон СМ" лише про витребування майна з чужого незаконного володіння, не зазначивши щодо результату розгляду інших позовних вимог.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає зміні шляхом викладення резолютивної частини рішення господарського суду Полтавської області від 06.12.2016р. у наступній редакції: "У задоволенні позову відмовити повністю".

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, п. 4 ч. 1 ст. 103, п.4 ч. 1 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава-Бетон СМ" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 06.12.2016р. у справі № 917/1453/16 змінити, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції: "У задоволенні позову відмовити повністю".

Повний текст постанови складено 06.03.17

Головуючий суддя Здоровко Л.М.

Суддя Лакіза В.В.

Суддя Фоміна В.О.