ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" лютого 2017 р.Справа № 924/1300/16

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Муха М.Є., розглянувши матеріали справи

за позовом Державної екологічної інспекції в Хмельницькій області, м. Хмельницький

до Славутського управління водопровідно-каналізаційного господарства, м. Славута, Хмельницької області

про стягнення шкоди в розмірі 8877,00 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю від 03.01.17р.

від відповідача: не з'явився

Рішення приймається 27.02.2017 року, оскільки в судових засіданнях 23.01.2017 року та 07.02.2017 року проголошувались перерви

В судовому засіданні відповідно до ч.2 ст. 85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача 8877,00 грн. шкоди, заподіяної внаслідок наднормативного скиду забруднюючих речовин із зворотними водами за відсутності дозволу на спеціальне водокористування. Свої вимоги мотивує ст. 51 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст.ст. 44, 48, 70 Водного кодексу України та Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.1999 року №465 "Про затвердження Правил охорони поверхневих вод від забруднення зворотними водами".

Повноважний представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. У наданих 07.02.2017 року поясненнях від 06.02.2017 року №431/06 додатково наголошує на роз'ясненні Вищого Арбітражного Суду №02-5/215 від 01.04.1994 року "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди", згідно яких позивач не зобов'язаний доказувати наявність вини відповідача у заподіянні шкоди, оскільки цивільне законодавство передбачає презумпцію вини порушника.

Представник відповідача під час судових розглядів спору, у наданому 23.01.2017 року відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях №46-6 від 06.02.2017 року просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Свої заперечення мотивує тим, що Славутським УВКГ вжито усіх можливих заходів щодо отримання дозволу на спеціальне водокористування, відтак, у діях відповідача відсутня вина як обов'язковий елемент складу цивільного правопорушення в силу положень ст. 1166 ЦК України. Наголошує, що норми Водного кодексу України, Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів №389 від 20.07.2009 року, оперують поняттям "винної особи", що цілком узгоджується із відповідними положеннями Цивільного та Господарських кодексів України, які визначають поняття та порядок відшкодування збитків. Відтак, вважає, що позивачем не доведено вини підприємства у самовільному водокористуванні у період оформлення спеціального дозволу.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

Славутське УВКГ здійснює свою діяльність із забору, очищення та постачання води мешканців м. Славута. Діяльність за КВЕД: 36.00 Забір, очищення та постачання води, КВЕД 37.00 Каналізація, відведення й очищення стічних вод.

Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища у Хмельницькій області 18.10.2011 року видано Славутському управлінню водопровідно-каналізаційного господарства м. Славута дозвіл №002949 на спеціальне водокористування - скид зворотних вод після очистки в р. Горинь. Термін дії дозволу - з 18.10.2011 року по 18.10.2014 року.

30 вересня 2014 року між Славутським управлінням водопровідно-каналізаційного господарства (замовник) та приватним підприємством "Екоінформ-ЛД" (виконавець) укладено договір №096/14 на проведення розробки науково-технічних документів: розробка нормативів гранично-допустимих скидів (ГДС) зворотних вод у водний об'єкт, предметом якого є надання послуг виконавцем з розробки науково-технічних документів: розробка нормативів гранично допустимих скидів (ГДС) зворотних вод у водний об'єкт.

Як вбачається із листа Департаменту екології та природних ресурсів №25 від 03.02.2017 року, заява Славутського управління водопровідно-каналізаційного господарства із документами на отримання дозволу на спеціальне водокористування на розгляд до Департаменту екології та природних ресурсів облдержадміністрації надійшли 03.10.2014 року (вхідний номер 04/4476-05 від 03.10.2014 року).

Славутському управлінню водопровідно-каналізаційного господарства 31.10.2014 року Департаментом екології та природних ресурсів Хмельницької обласної державної адміністрації видано дозвіл №351 на спеціальне водокористування - скид стічних вод на очисні споруди повної біологічної очистки, після очищення в р. Горинь. Термін дії дозволу - з 31.10.2014 року по 31.10.2017 року.

Державною екологічною інспекцією у Хмельницькій області складено акт №12/02 від 31.08.2015 року перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства у галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами Славутським управлінням водопровідно-каналізаційного господарства (УВКГ).

В ході перевірки встановлено, що Славутське УВКГ в період з 18.10.2011 року по 18.10.2014 року здійснювало спеціальне водокористування та скид зворотних вод у р. Горинь на підставі дозволу на спеціальне водокористування та затвердженого нормативу ГДС за №002949. Разом з тим, на момент перевірки підприємством представлено дозвіл на спеціальне водокористування за №351 від 31.10.2014 року, який чинний до 31.10.2017 року. Виходячи з наведеного встановлено, що підприємством в період з 19.10.2014 року по 30.10.2014 року здійснювалось самовільне водокористування та самовільний скид зворотних вод у р. Горинь.

Як вбачається із розрахунку розміру збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів Славутським управлінням водопровідно-каналізаційного господарства, розмір збитків за наднормативний скид забруднюючих речовин із зворотними водами без дозволу на спеціальне водокористування за період з 19.10.2014 року по 30.10.2014 року становить 8877 грн.

Державна екологічна інспекція у Хмельницькій області надіслала Славутському УВКГ листа №3149/06 від 29.07.2016 року із проханням відшкодувати 8877грн. шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок наднормативного скиду забруднюючих речовин із зворотними водами за відсутності дозволу на спеціальне водокористування у річку Горинь в період з 19.10.2014 року по 30.10.2014 року.

Проте, оскільки відповідачем не виконано вимоги позивача в добровільному порядку, останній звернувся з даним позовом до суду.

Аналізуючи докази, оцінюючи їх в сукупності, судом приймається до уваги наступне.

В силу ст. 34 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами.

У статті 20 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено, що до компетенції спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів і його органів на місцях належать державний контроль за використанням і охороною земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони республіки, а також за додержанням норм екологічної безпеки.

Державна екологічна інспекція України відповідно до п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року, входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Пунктом 4.2 Положення про Державну екологічну інспекцію у Хмельницькій області, затвердженого Наказом Державної екологічної інспекції України №136 від 12.12.2011р. (далі - Положення), визначено, що Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами, зокрема, вимог законодавства про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів щодо наявності та дотримання умов виданих дозволів, установлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин, лімітів забору і використання води та скидання забруднюючих речовин; якості та кількості скинутих у водні об'єкти зворотних вод і забруднюючих речовин.

Держекоінспекція для виконання покладених на неї завдань має право проводити перевірки з питань, що належать до її компетенції, видавати за їх результатами обов'язкові для виконання приписи, розпорядження (п.6.4), складає протоколи про адміністративні правопорушення, накладає адміністративні стягнення у випадках передбачених законом (п. 4.3 Положення).

Як вбачається з матеріалів справи, Державною екологічною інспекцією у Хмельницькій області проведено перевірку Славутського управління водопровідно-каналізаційного господарства щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, про що складено акт №12/02 від 31.08.2015 року. Перевіркою встановлено, що Славутським УВКГ в період з 19.10.2014 року по 30.10.2014 року здійснювався самовільний, без дозволу на спеціальне водокористування, скид зворотних вод у р. Горинь.

Згідно з п.1.4 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого Наказом №464 від 10.09.2008р. Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, під актом перевірки слід розуміти документ, який фіксує факт проведення планових, позапланових перевірок суб'єктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання.

Використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах (ст.38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища").

За змістом абзацу другого ст.48 Водного кодексу України спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Відповідно до положень ст.49 Водного кодексу України спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу. В дозволі на спеціальне водокористування встановлюються ліміт забору води, ліміт використання води та ліміт скидання забруднюючих речовин. Спеціальне водокористування є платним.

Статтею 48 Водного кодексу України визначено, що спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Порядком погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 року № 321, передбачено, що дозвіл на спеціальне водокористування видається державними управліннями екології та природних ресурсів в областях протягом тридцяти календарних днів з дня подання в установленому порядку заявки.

Отже, дозвіл на спеціальне водокористування є нормативним документом, в якому фіксуються зобов'язання водокористувача щодо: кількості забору води з поверхневих джерел та підземних вод (ліміт забору води), які будуть використані на власні потреби, в тім числі на господарські потреби, потреби населення, об'єми води, що будуть передані іншим підприємствам; ліміт скидання забруднюючих речовин, способу очистки зворотних вод з врахуванням проектної потужності очисних споруд, та інше, який визначає розмір збору (платежів) за використання води на основі нормативів збору, фактичних обсягів використаної води (на власні потреби) та встановлених лімітів використання води.

Наданими доказами стверджується, що Славутським УВКГ отримано дозвіл №002949 на спеціальне водокористування з терміном дії до 18.10.2014 року, та дозвіл №351 на спеціальне водокористування з дією з 31.10.2014 року по 31.10.2017 року. Відтак, у період з 19.10.2014 року по 30.10.2014 року відповідач здійснював самовільний скид зворотних вод у р. Горинь без спеціального дозволу. Вказане також не заперечується відповідачем.

Частиною 4 ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачений обов'язок підприємств, установ, організацій та громадян відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

В силу ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Загальні підстави цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди передбачені ст. 1166 Цивільного кодексу України.

За змістом ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст. 1166 Цивільного кодексу України).

Зазначені підстави та порядок відшкодування шкоди застосовуються і при вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Отже, з урахуванням положень ст. 1166 Цивільного кодексу України, обов'язок господарюючого суб'єкта щодо відшкодування шкоди, завданої державі виникає за наявності одночасно таких елементів складу цивільного правопорушення як протиправність дій (бездіяльності), заподіювана шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, вина особи, яка заподіяла шкоду, та розмір заподіяної шкоди.

Суд встановив, що відповідачем до закінчення дії дозволу №002949 на спеціальне водокористування було вчинено дії, спрямовані на отримання нового дозволу, зокрема, укладено договір №096/14 на проведення розробки науково-технічних документів: розробка нормативів гранично допустимих скидів (ГДС) зворотних вод у водний об'єкт (30.09.2014 року), а всі необхідні документи для отримання дозволу були подані Славутським УВКГ до спеціально уповноваженого органу 03.10.2014 року, тобто, завчасно до закінчення дії попереднього дозволу.

Відтак, зібрані у справі докази свідчать про те, що відповідач своєчасно вчиняв дії щодо отримання дозволу на спеціальне водокористування, та вказує на те, що у відповідача був відсутній умисел на заподіяння шкоди.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що Славутським УВКГ було вжито своєчасно усі залежні від нього заходи, направлені на отримання спеціального дозволу, однак з об'єктивних причин (тривалості строку розгляду документів) до закінчення дії попереднього дозволу на спеціальне водокористування новий дозвіл не було видано. Відтак, суд не вбачає вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу внаслідок самовільного водокористування, що в свою чергу виключає можливість притягнення відповідача до відповідальності у відповідності до ст. 1166 ЦК України та стягнення з нього збитків у розмірі 8877,00 грн.

Щодо наднормативного скиду забруднюючих речовин, визначених у розрахунку розміру збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів Славутським управлінням водопровідно-каналізаційного господарства, суд зауважує, що в згідно п. 3 ст. 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов'язані дотримуватись встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території.

Скидання стічних вод у водні об'єкти допускається лише за умови наявності нормативів гранично допустимих концентрацій та встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин згідно із статтею 70 Водного кодексу України.

В силу ст. 33 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" екологічні нормативи встановлюють гранично допустимі розміри викидів та скидів у навколишнє природне середовище забруднюючих хімічних речовин, рівні допустимого шкідливого впливу на нього фізичних та біологічних факторів.

Статтею 1 Водного кодексу передбачено, що гранично допустимий скид (гдс) речовини - маса речовини у зворотній воді, що є максимально допустимою для відведення за встановленим режимом даного пункту водного об'єкта за одиницю часу.

Порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, у разі скиду забруднюючих речовин із зворотними водами з порушенням умов водокористування, встановлених у дозволі на спеціальне водокористування, встановлює Методика розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затверджена наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20 липня 2009 року № 389, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 серпня 2009 р. (надалі - Методика).

Пунктом 2.1 Методики встановлено, що наднормативними скидами забруднюючих речовин у водний об'єкт з перевищенням ГДС вважаються, зокрема, скиди зі зворотними водами забруднюючих речовин з перевищенням встановлених нормативів ГДС, що підлягають нормуванню згідно із законодавством, або таких, що не підлягають нормуванню згідно із законодавством.

Факт наднормативного скиду забруднюючих речовин у водний об'єкт зі зворотними водами встановлюється державними інспекторами за результатами інструментально-лабораторних методів контролю, документальної перевірки суб'єктів господарювання та розрахунковим методом (п.2.2 Методики ).

За змістом пп.2.3.1 Методики вимірювання, відбір та аналіз проб вод здійснюються відповідно до нормативних документів.

В силу п.4.6 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10 вересня 2008 року №464, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 15 січня 2009 р. за №18/16034 (надалі - Порядок) при здійсненні перевірок на об'єктах, діяльність чи експлуатація яких пов'язана із впливом на довкілля шляхом скидів у водні об'єкти, у разі необхідності, здійснюється відбір проб та інструментально-лабораторні вимірювання за дотриманням суб'єктами господарювання встановлених нормативів.

Відповідно до п.4.15 Порядку в акті перевірки зазначається інформація, пов'язана з проведенням інструментально-лабораторного контролю (відбір проб та вимірювання безпосередньо на об'єкті перевірки) з посиланням на акти відбору проб та протоколи вимірювань.

Таким чином, належним доказом наднормативного скиду забруднюючих речовин може бути відповідний акт перевірки, складений з врахуванням вищенаведених вимог. В той же час, в акті №12/02 від 31.08.2015 року не зазначено про наднормативний скид забруднюючих речовин у річку Горинь, як це передбачено вимогами законодавства. Будь-яких інших належних доказів здійснення відповідачем наднормативного скиду забруднюючих речовин у р. Горинь в період з 19.10.2014 року по 30.10.2014 року матеріали справи не містять та учасниками судового розгляду не надано.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, відсутність вини відповідача в заподіянні шкоди, стягнення якої є предметом позову, суд вважає, що позовні вимоги Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, тому в позові слід відмовити.

Згідно ст. 49 ГПК України витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 12, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 02.03.2017 року.

Суддя М.Є. Муха

Віддруковано 2 примірники: 1 - до справи, 2 - відповідачу (30000, м. Славута, вул. Ярослава Мудрого, 52)