РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"15" лютого 2017 р. Справа № 918/60/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя Грязнов В.В.

суддя Мельник О.В. ,

суддя Філіпова Т.Л.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

за участю представників сторін:

позивача- Литвин І.О. (довіреність від 19.01.2017р.);

відповідача- Сібірьов А.А. (довіреність від 12.02.2016р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відповідача-Фізичної особи-під-приємця ОСОБА_1 на рішення господарського суду Рівненської області від 05.12.2016 року у справі № 918/60/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Селл-Фаст Україна» м.Київ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м.Рівне

про стягнення 643 263 грн. 99 коп. заборгованості по розрахунках, пені, інфляційних

втрат та річних,-

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст.22, 28 Господарсь-кого процесуального кодексу України. Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу заявлено не було. Заяви про відвід суддів не надходило.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 05.12.2016 року у справі №918/60/16 (суддя Політика Н.А.), з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог - частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Селл-Фаст Україна» (надалі в тексті - Товарис-тво) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі в тексті - Підприємець) про стягнення 643 263 грн. 99 коп. заборгованості по розрахунках та пені згідно укладеного дого-вору, а також інфляційних втрат та річних.(т.2, арк.справи 49-61).

Приймаючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що на виконання умов договору Позивач поставив товар, однак Відповідач не сплатив його вартості в повному обсязі та у встанов-лені строки, внаслідок чого перед Товариством утворилась заборгованість в сумі 584 945 грн. 74 коп., які є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, Позивач нарахував 45 834 грн. 11 коп. пені, обґрунтованими з яких є 45 834 грн. 09 коп.(т.2, арк.справи 58-60).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Відповідач подав скаргу до Рівненського апе-ляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Рівненсь-кої області від 05.12.2016р. у даній справі та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову. (т.2, арк.справи 71-74).

Скаржник вважає, що рішення прийняте місцевим господарським судом з невірним засто-суванням норм матеріального права та неповним з'ясуванням обставин справи, що призвело до невірних висновків, а тому є незаконним і необґрунтованим. На думку апелянта, суд не врахував, що ОСОБА_1 не підписував жодних видаткових накладних та не отримував ніяких матеріаль-них цінностей, а тому у нього відсутній обов'язок сплачувати борг та пеню. Крім того, вважає, що суд не врахував обставини, за якої під час провадження у суді першої інстанції ОСОБА_1 втратив статус фізичної особи-підприємця у зв'язку з державною реєстрацією припинен-ня підприємницької діяльності.(т.2, арк.справи 72-73).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 28.12.2016р. прийнято до про-вадження апеляційну скаргу, справу призначено до слухання.(т.2, арк.справи 69).

06.02.2017р. через канцелярію суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи пояснень осіб, які працювали у Відповідача, а також відзив Позивача на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. (т.2, арк.справи 86-88, 89-92).

В судовому засіданні 07.02.2017р. Відповідач подав клопотання про долучення до матеріа-лів справи повідомлення про проведення з 28.09.2016р. державної реєстрації припинення підприєм-ницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1(т.1, арк.справи 104-105).

З урахуванням клопотання Позивача, 07.02.2017р. розгляд справи відкладено на 15.02.2017 року.(т.2, арк.справи 108-109).

Представник Скаржника у судових засіданнях 07.02.2017р. та 15.02.2017р. підтримав дово-ди апеляційної скарги в повному обсязі та надав пояснення в обґрунтування своєї правової пози-ції. Представник Позивача заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги та надав свої по-яснення.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, ТзОВ «Селл-Фаст Україна»-продавець та ФОП ОСОБА_1-покупець уклали договір №72/КП/14 від 18.02.2014р. (надалі в тексті - Договір), відповідно до п.1.1 якого продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується при-йняти і оплатити на умовах цього Договору переданий товар: водостічну систему та софіт «Bryza» (надалі в тексті - товар) в кількості і номенклатурі відносно до накладних, оформлених продавцем при прийманні-передачі, які є невід'ємною частиною Договору.(т.1, арк.справи 11-12).

Відповідно до п.п.3.1 Договору, ціна на товар, що поставляється, визначається в гривнях відповідно до специфікації.

Покупець здійснює передплату у повному обсязі у розмірі від загальної вартості товару. Оплата здійснюється за безготівковим розрахунком шляхом перерахування грошових коштів з розрахункового рахунку покупця на розрахунковий рахунок продавця.(п.4.1, 4.3 Договору).

Відповідно до п.5.1 Договору, постачання товару здійснюється із складу продавця, який вказаний в накладній на відвантаження.

Пунктом 5.3 Договору визначено, що датою постачання вважається дата безпосередньої пе-редачі товару продавцем покупцеві на умовах цього Договору. Право власності на товар переходить від продавця покупцеві після оформлення належним чином всіх необхідних документів і відванта-ження товар покупцеві, з цієї миті покупець несе відповідальність випадкового пошкодження або знищення товару.

В разі недотримання термінів оплати товару покупець, відповідно до п.6.3 Договору спла-чує пеню в розмірі 0,5% суми неоплаченого в строк товару, за кожен день прострочення оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, за який нараховується пеня.

Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2014р.(п.10.1 Догово-ру).

Договір підписаний генеральним директором Товариства та Підприємцем, скріплений від-тисками печаток сторін.(т.1, арк.справи 12-зворот).

Матеріалами справи стверджено, що на виконання умов Договору, згідно видаткових нак-ладних №4474 від 19.09.2014р. на суму 123 277 грн. 98 коп., №4770 від 02.10.2014р. на суму 8 216 грн. 70 коп., №4769 від 02.10.2014р. на суму 118 083 грн. 72 коп., №5027 від 14.10.2014р. на суму 10 717 грн. 56 коп., №5005 від 14.10.2014р. на суму 115 854 грн. 36 коп., №5290 від 23.10.2014р. на суму 126 462 грн. 24 коп., №5797 від 12.11.2014р. на суму 113 865 грн. 30 коп. - Товариство пере-дало, а Підприємець прийняв товар на загальну суму 616 477 грн. 86 коп.(т.1, арк.справи 14, 16, 18-19, 21, 23, 25-26, 28-29).

В подальшому, частина товару Відповідачем була повернута, про що свідчить накладна на повернення від №1097 від 23.10.2014р. на суму 3 235 грн. 68 коп.(т.1, арк.справи 15).

Як вбачається з матеріалів справи, Підприємець товару не оплатив, а пропозицію Позивача сплатити 689 380 грн. 81 коп. заборгованості, яка вбачається з листа №372 від 30.10.2015р. - зали-шив без відповіді та без задоволення.(т.1, арк.справи 31-34).

Матеріали справи також містять:

- повідомлення Рівненського відділу національної поліції Головного управління національ-ної поліції в Рівненській області від 01.03.2016р. №3562/200/03-2016 щодо проведення необхідних слідчих дій за заявою ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення.(т.1, арк.спра-ви 61).

- податкові накладні, податкові декларації за вересень, жовтень та листопад 2014 року, у яких відображені господарські операції ТзОВ «Селл-Фаст Україна» та ФОП ОСОБА_1 за до-говором купівлі-продажу №72/КП/14 від 18.02.2014р.(т.1, арк.справи 68-124).

- двосторонній акт звірки взаєморозрахунків, з якого вбачається, що Підприємець погодив-ся з існуванням у нього боргу в сумі 601 845 грн. 86 коп. за договором №72/КП/14 станом на 31.12. 2014р.(т.1, арк.справи 125).

- висновок експерта №3632 криміналістичної експертизи з дослідження підписів за матеріа-лами господарської справи №918/60/16, проведеної Львівським науково-дослідним інститутом судо-вих експертиз Міністерства юстиції України на підставі ухвали господарського суду, згідно якого - підписи від імені ОСОБА_1, розташовані у графі: «Отримав (ла)» на видаткових накладних №4770 від 02.10.2014р. на суму 8 216 грн. 70 коп., №4769 від 02.10.2014р. на суму 118 083 грн. 72 коп., №5027 від 14.10.2014р. на суму 10 717 грн. 56 коп., №5005 від 14.10.2014р. на суму 115 854 грн. 36 коп., №5290 від 23.10.2014р. на суму 126 462 грн. 24 коп., №5797 від 12.11.2014р. на суму 113 865 грн. 30 коп. - виконані не ОСОБА_1, а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_1, розташований під словами: «Від фізична особа-підприємець ОСОБА_1» на акті звірки взаєморозрахунків станом за період 2014 року - виконаний самим ОСОБА_1.(т.2, арк.справи 2-4).

- висновок експерта №3633 криміналістичної експертизи з дослідження друкарських форм за матеріалами господарської справи №918/60/16, проведеної Львівським науково-дослідним інс-титутом судових експертиз Міністерства юстиції України на підставі ухвали господарського суду, згідно якого - відтиски печатки від імені фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у видаткових накладних №4770 від 02.10.2014р. на суму 8 216 грн. 70 коп., №4769 від 02.10.2014р. на суму 118 083 грн. 72 коп., №5027 від 14.10.2014р. на суму 10 717 грн. 56 коп., №5005 від 14.10. 014р. на суму 115 854 грн. 36 коп., №5290 від 23.10.2014р. на суму 126 462 грн. 24 коп., №5797 від 12.11.2014р. на суму 113 865 грн. 30 коп. нанесені рельєфною еластичною (гумовою, фотополімер-ною) друкарською формою - круглою печаткою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, вільні та експериментальні зразки якої надані для порівняльного дослідження. Відтиск пе-чатки від імені фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в Акті звірки взаємороз-рахунків станом за період 2014р. між ТзОВ «Селл-Фаст Україна» і ФОП ОСОБА_1 за договором №72/КП/14 від 18.02.2014р. нанесені рельєфною еластичною (гумовою, фо-тополімерною) друкарською формою - круглою печаткою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, вільні та експериментальні зразки якої надані для порівняльного дослідження. (т.2, арк.справи 16-19).

Перевіривши дотримання місцевим судом вимог чинного законодавства при ухваленні ос-каржуваного рішення, апеляційний суд вважає, що скарга безпідставна, однак рішення належить змінити з огляду на наступне:

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України (надалі в тексті - ГК України) - госпо-дарський договір є однією з підстав виникнення господарських зобов'язань і є обов'язковим для ви-конання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення господарського зобов'язання у ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України (надалі в тексті - ЦК України).

Господарські зобов'язання, відповідно до ст.174 ГК України, можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Предметом даного спору є стягнення заборгованості та пені за договором поставки.

Матеріалами справи стверджено, що 18.02.2014р. з моменту укладення Договору - між сторо-нами виникли відносини поставки, оскільки взаємовідносини сторін підпадають під визначення, яке містять статті 265 ГК України та 712 ЦК України: коли продавець (постачальник), який здійс-нює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зо-бов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Матеріалами справи стверджується, що згідно п.п.4.1, 4.3 Договору - покупець здійснює пе-редплату у повному обсязі в розмірі від загальної вартості товару. Оплата здійснюється за безго-тівковим розрахунком шляхом перерахування грошових коштів з розрахункового рахунку покупця на розрахунковий рахунок продавця.

При цьому, Відповідач заперечує як підписання видаткових накладних на отримання товару, так і сам факт прийняття товару. Вказує, що відсутність підпису на видаткових накладних позбав-ляє його обов'язку сплачувати вартість товару. Крім того, зазначає, що ще під час провадження в суді першої інстанції припинився його статус фізичної особи-підприємця, що не було досліджено судом першої інстанції.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що визначальним у даному випадку є скріплення това-ророзпорядчих документів відтисками печатки ФОП ОСОБА_1 Апеляційний суд звертає ува-гу, що автентичність відбитків печатки Підприємця підтверджується висновком експерта. Таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що печатка Відповідача перебувала у невідомих осіб, за відсутності відповідних повноважень. Крім того, відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України та ч.1 ст.181 ГК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, упов-новаженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивіль-ного законодавства і скріплюється печаткою. Відтак, норми Цивільного та Господарського кодек-сів України встановлюють, що скріплюється печаткою не підпис, а сам документ. Такої ж думки дотримується Вищий господарський суд України, що знайшло відображення у постановах №912/ 1668/13 від 21.06.2014р. та №5011-18/15906-2012 від 22.01.2014р.

В силу ч.2 ст.614 ЦК України, тягар доказування відсутності вини покладається на особу, яка порушила зобов'язання. Відповідач не надав судам першої та апеляційної інстанції доказів, які б доводили відсутність його вини. Згідно ч.7 ст.193 ГК України, не допускається одностороння від-мова від виконання зобов'язання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за ін-шим договором не було виконано належним чином.

Вирішуючи даний спір, колегія суддів приймає до уваги, що відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України - одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допус-кається, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, в силу вимог ч.1 ст.692 ЦК України, Відповідач, як покупець зобов'язаний був оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, оскільки актом цивільного законодавства та-кий строк оплати товару встановлено, то накладні, згідно яких отримано товар - є підставою ви-никнення обов'язку у Відповідача здійснити розрахунок за отриманий товар.

Як правомірно встановлено місцевим господарським судом і стверджується матеріалами справи (Договором, видатковими накладними, актом звірки розрахунків, податковими накладними) - Відповідач не оплатив вартість отриманого протягом вересня-листопада 2014 року товару. на загальну суму 584 945 грн. 74 коп.

Тому є вірним висновок місцевого господарського суду, що внаслідок неналежного вико-нання умов Договору утворилась заборгованість Відповідача перед Позивачем в сумі 584 945 грн. 74 коп., яка обґрунтована і підлягає стягненню з Відповідача.

Крім стягнення основного боргу Позивач заявив додаткові майнові вимоги.

Як зазначалось вище, суд першої інстанції прийняв до розгляду і задоволив заяву від 24.03. 2016р., якою Позивач зменшив суму заявлених до стягнення інфляційних втрат.(т.1, арк.справи 138-139, т.2, арк.справи 50-51).

Відповідно до ч.1 ст.546, ч.1 ст.549 ЦК України та ст.230 ГК України, виконання зобов'язан-ня може забезпечуватися неустойкою, якою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Як зазначалось вище, пунктом п.6.3 Договору в разі недотримання покупцем термінів оп-лати товару, покупець сплачує пеню в розмірі 0,5% суми неоплаченого в строк товару, за кожен день прострочення оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, за який нараховується пеня.

Перевіряючи рішення в частині стягнення нарахованої пені, з урахуванням заяви про змен-шення позовних вимог, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що обґ-рунтованою та такою, що підлягає стягненню з Відповідача на користь позивача є 45 831 грн. 09 коп. пені.

Крім того, перевіривши з підстав ст.625 ЦК України розрахунок Позивача, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку щодо підставності нарахування 3 125 грн. 01 коп. -3% річних за користування чужими коштами та 9 359 грн. 13 коп. інфляційних втрат за загальний період з 21.11.2015р. по 24.01.2016р. (з урахуванням заяви про зменшення по-зовних вимог), які з підстав ст.33 ГПК України підлягають стягненню з Відповідача.

Разом з тим, переглядаючи рішення у даній справі, колегія суддів відхиляє як необґрунтова-ні твердження Скаржника про незаконність рішення і необхідність припинення провадження у справі з підстав п.6 ч.1 ст.80 ГПК України, що зумовлено припиненням його підприємницької дія-льності під час перебування справи в суді, оскільки у відповідності до ст.51 ЦК України до підпри-ємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підп-риємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Статтею 52 ЦК України встановлено цивільно-правову відповідальність фізичної особи-під-приємця, згідно з якою фізична особа відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємниць-кою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обста-вин, з якими закон пов'язує неможливість розгляду справи.

Відповідно до приписів п.6 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено діяльність суб'єкта господарювання, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не до-пускають правонаступництва.

З огляду на обставини, встановлені апеляційним судом, а саме - наявність відомостей про припинення діяльності суб'єкта господарювання, який є стороною у справі колегія суддів приймає до уваги наступне:

Відповідно до частини сьомої статті 59 Господарського кодексу України, суб'єкт господарю-вання вважається ліквідованим з дня внесення до державного реєстру запису про припинення його діяльності. Тому, при вирішенні питання щодо припинення провадження у справі на підставі пун-кту 6 частини першої статті 80 ГПК - апеляційний суд встановив, що 28.09.2016р. до Єдиного дер-жавного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про проведення дер-жавної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 №5014349, що стверджується повідомленням від 28.09.2016р.(т.2, арк.справи 75-80, 105).

З урахуванням зазначеної обставини, колегія суддів звертає увагу, що громадянин, який мав статус суб'єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратив такий ста-тус - не може бути стороною в судовому процесі у господарському суді, якщо немає визначених законом підстав для його участі в такому процесі. Однак, у разі коли відповідна зміна статусу від-булася пі-сля порушення провадження у справі, вона не тягне за собою наслідків у вигляді зміни підвідом-чості такої справи і, відповідно, - припинення провадження у ній, оскільки на час порушення гос-подарським судом такого провадження її розгляд належав до юрисдикції цього суду.

У разі задоволення позову до фізичної особи, яка в процесі розгляду справи втратила статус суб'єкта підприємницької діяльності, резолютивна частина відповідного судового рішення, крім ві-домостей, передбачених частинами другою-сьомою статті 84 ГПК України, повинна містити дані, визначені в пункті 2 частини другої статті 54 цього Кодексу для фізичної особи (без зазначення її колишнього статусу суб'єкта підприємницької діяльності).

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного суду України від 07.11. 2006р. у справі №16-9/225-04-7490, де зазначено про необхідність вирішення господарським судом спору по суті й після втрати відповідачем - суб'єктом підприємницької діяльності відповідного статусу. Такої ж думки дотримується Вищий господарський суд України, що знайшло відображен-ня в постанові від 07.10.2015р. у справі №922/4349/14 та у постанові від 21.02.2013р. у справі №3/ 64/2011/5003.

Таким чином, у зв'язку із припиненням суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної осо-би (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними до-говорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати і не втрачає своєї дієздатності, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову та стягнення з Відповідача на користь Позивача 584945 грн. 74 коп. основного боргу, 45 831 грн. 09 коп. пені, 9 359 грн. 13 коп. інфляційних втрат та 3125 грн. 01 коп. -3% річних, які підлягають стягненню з фізичної особи ОСОБА_1.

З мотивів, зазначених вище, матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника про не-правомірність висновків суду першої інстанції щодо характеру правовідносин сторін, змісту і об-сягу зобов'язань Відповідача, рівно як і твердження про невмотивованість висновку щодо частко-вої обґрунтованості заявленого позову.

Разом з тим, не зваживши на тривалість провадження, пов'язану з призначенням у справі су-дової експертизи, суд першої інстанції ні після поновлення провадження, ні на момент ухвалення рішення - не з'ясував чи перебувають сторони в ЄДР, що призвело до присудження стягнення за-боргованості з особи, яка змінила свій статус фізичної особи-підприємця, що зумовлює зміну рі-шення шляхом виключення з його резолютивної частини слів «фізичної особи-підприєм-ця».

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім пе-реконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням обставин, встановлених Рівненським апеляційним господарським судом - доводи Скаржника зазначені в апеляційній скарзі, не визнаються апеляційним судом такими, що можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, однак рішення підлягає зміні з підстав п.п.1, 2 ч.1 ст.104 ГПК України, оскільки приймаючи рішення, місцевий господарський суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи і визнав встановленими недоведені обставини.

Керуючись, ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення господарського суду Рівненської області від 05.12.2016 року у справі № 918/60/16 залишити без задоволення.

2. Рішення суду першої інстанції змінити, виклавши абзац 2 резолютивної частини рішен-ня в наступній редакції:

«Стягнути з ОСОБА_1 (код платника податків НОМЕР_1), який про-живає по АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою від-повідальністю «Селл-Фаст Україна» (код ЄДР 34288558), яке знаходиться за адресою: м.Київ, Червонозоряний проспект, 115 (індекс 03118) 584 945 грн. 74 коп. заборгованості по розрахунках, 45 834 грн. 09 коп. пені, 9 359 грн. 13 коп. інфляційних втрат, 3 125 грн. 01 коп. -3% річних та 9648 грн. 96 коп. витрат зі сплати судового збору.»

3. В решті рішення господарського суду Рівненської області від 05.12.2016 року у справі №918/60/16 залишити без змін.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

5. Справу №918/60/16 повернути до господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Філіпова Т.Л.