ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року Справа № 916/3292/15

Вищий господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого суддіЄвсікова О.О.,
суддівКролевець О.А.,
Самусенко С.С.,
розглянувши касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь"
на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 (головуючий суддя Принцевська Н.М., Колоколов С.І., Лисенко В.А.)
на рішенняГосподарського суду Одеської області від 21.09.2016 (головуючий суддя Никифорчук М.І., судді Шаратов Ю.А., Бездоля Д.О.)
у справі№ 916/3292/15 Господарського суду Одеської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь"
доКомунального підприємства "Чорноморськводоканал" Чорноморської міської ради Одеської області,
за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача
Комунального підприємства "Чорноморськтеплоенерго" Чорноморської міської ради Одеської області,
простягнення 993.406,25 грн.,
за участю представників
позивачаОрел С.С.,
відповідачаПоведик Т.П.,
третьої особиСєдова В.Ю.,
В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.10.2015 у справі №916/3292/15, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.12.2015, відмовлено у позові про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання овердрафту за поточним рахунком № 2745-02-3 від 26.12.2014.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.04.2016 рішення Господарського суду Одеської області від 13.10.2015 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.12.2015 у справі № 916/3292/16 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

За результатами нового розгляду справи рішенням Господарського суду Одеської області від 21.09.2016 у справі № 916/3292/15, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 15.11.2016, у позові відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними рішенням та постановою, ПАТ "Банк "Київська Русь" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в яких просить рішення місцевого суду та постанову апеляційного суду скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Вимоги та доводи касаційної скарги мотивовані тим, що судами попередніх інстанцій було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права, зокрема ст.ст. 36, 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ст. 35 ГПК України.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 111-4 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційних скарг, заслухавши представників учасників судового процесу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 26.12.2014 між Публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь" (далі - банк) та Комунальним підприємством "Іллічівськводоканал" (правонаступником якого стало Комунальне підприємство "Чорноморськводоканал") укладено договір про надання овердрафту за поточним рахунком № 2745-02-3 (далі - договір), за умовами якого банк зобов'язався надати відповідачу овердрафт - короткостроковий кредит, що надається банком позичальнику шляхом оплати з його поточного рахунку розрахункових документів на суму, що перевищує залишок на такому рахунку, в межах заздалегідь обумовленого ліміту овердрафту. Згідно з п. 2.1 договору позичальник зобов'язався погашати заборгованість за овердрафтом, нарахованими процентами та іншими платежами згідно з договором. овердрафт надається шляхом сплати протягом операційного дня з поточного рахунку позичальника № 002 розрахункових документів на суму, що перевищує залишок рахунку в межах ліміту овердрафту на наступних умовах, зокрема: ліміт овердрафту - 2.000.000,00 грн.; максимальний строк безперервного користування овердрафтом - 356 календарних днів; кінцевий термін погашення заборгованості - 25.12.2015 включно з процентною ставкою 25% річних.

Згідно з п. 10.1 договору останній набуває чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками та діє до моменту повного виконання позичальником зобов'язань за договором.

На виконання умов договору банк надав позичальнику овердрафт (кредит) в межах ліміту в сумі 2.000.000,00 грн.

Відповідно до п. 3.2, 3.3 договору днем початку користування кредитними коштами є перший день утворення дебетового сальдо на рахунку, днем закінчення - день, в який заборгованість за овердрафтом сплачено в повному обсязі (день утворення нульового або кредитового сальдо на рахунок).

Усі надходження на рахунок позичальника спрямовуються на погашення заборгованості за договором.

Згідно з п. 3.5 договору сплата позичальником процентів за користування овердрафтом здійснюється щомісячно в день їх нарахування.

Пунктом 3.10 договору встановлено, що всі платежі позичальника, передбачені договором, вважаються здійсненими в установлений строк, якщо сума платежів в повному розмірі надійшла на рахунок банку до закінчення операційного дня, що є терміном сплати платежу, передбаченого договором.

Відповідно до п. 9.2 договору банк має право зупинити подальше надання овердрафту позичальнику та/або вимагати дострокового повернення кредитних коштів, сплати процентів, винагород банку, штрафних санкцій та інших платежів, що передбачені договором, а позичальник зобов'язаний протягом п'яти календарних днів з дати надіслання банком відповідної вимоги, повернути суму заборгованості по овердрафту, що залишилась, сплатити проценти, винагороду банку, інші платежі за договором та штрафні санкції, у разі, зокрема, порушення позичальником строків (термінів) платежів, встановлених договором, прийняття Національним банком України рішень, що впливають на стан кредитного ринку України або вводять мораторій, перешкоджають, забороняють, обмежують або іншим чином роблять неможливим виконання банком зобов'язань за цим договором.

08.07.2015 банк звернувся до позичальника з листом № 886/01-7786 від 08.07.2015, в якому зазначив про наявність у відповідача станом на 07.07.2015 заборгованості за кредитним договором у розмірі 993.406,25 грн. Крім того банк в листі, посилаючись на пункт 9.2. договору, на постанову правління НБУ № 190 від 19.03.2015 "Про віднесення ПАТ "Банк "Київська Русь" до категорії неплатоспроможних" та на рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 61 від 19.03.2015 про запровадження в ПАТ "Банк "Київська Русь" з 20.03.2015 тимчасової адміністрації, вимагав достроково протягом п'яти календарних днів від дати надіслання банком вимоги повернути кредитні кошти, сплатити проценти та пеню за несвоєчасне погашення процентів.

Однак позичальник вимогу банку не задовольнив, заборгованість за кредитним договором про надання овердрафту за поточним рахунком № 2745-02-3 від 26.12.2014 не погасив, що і стало підставою для звернення позивача з позовом у даній справі.

Відповідно до ч.1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За загальним правилом, передбаченим ч. 1 ст. 1072 ЦК України та ч. 22.9 ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні", банк повинен виконати розпорядження клієнта виключно в межах залишку грошей на рахунку платника.

Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Таким чином норми чинного законодавства надають сторонам договору банківського рахунка можливість передбачити в ньому положення про надання банком клієнту овердрафту - короткострокового кредиту, який надається понад залишок грошових коштів на поточному рахунку клієнта в цьому банку в межах заздалегідь обумовленої суми шляхом дебетування його рахунка, що має місце у спірних правовідносинах, які склались між сторонами у справі з приводу виконання укладеного між ними договору про надання овердрафту за поточним рахунком № 2745-02-3 від 26.12.2014, котрий за своєю правовою природою є кредитним договором на умовах овердрафту.

Відповідно до ч. 2 ст. 1069 ЦК України права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку встановлені договором.

Як встановлено судами та не заперечується банком, відповідач свої зобов'язання щодо оплати суми кредиту у сумі 800.000,00 грн. виконав у повному обсязі. Решта заборгованості в сумі 1.200.000,00 грн. була сплачена відповідачем на підставі укладеного між ним та КП "Іллічівськтеплоенерго" договору про надання поворотної фінансової допомоги № 99 від 20.03.2015, шляхом списання 20.03.2015 банком грошових коштів з рахунку КП "Іллічівськтеплоенерго" в ПАТ "Банк "Київська Русь" на рахунок відповідача.

Встановивши наведені обставини, суди попередніх інстанцій дійшли до висновку про відсутність заборгованості відповідача перед позивачем за договором про надання овердрафту № 2745-02-3 від 26.12.2014.

Колегія суддів вважає зазначені висновки судів передчасними та такими, що зроблені за неповного з'ясування обставини, які мають значення для справи, а також за невірного застосування норм процесуального та матеріального права, з огляду на таке.

В п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" зазначено, що рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Вищий господарський суд України, скасовуючи рішення Господарського суду Одеської області від 13.10.2015 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.12.2015 у справі № 916/3292/16 і направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, зокрема вказав таке.

Вимоги КП "Іллічівськтеплоенерго" до ПАТ "Банк "Київська Русь" щодо списання з його поточного рахунку на рахунок відповідача - КП "Іллічівськводоканал" грошових коштів в якості фінансової допомоги, заявлені 20.03.2015 - після запровадження в ПАТ "Банк Київська Русь" тимчасової адміністрації, не могли бути задоволені банком в силу обмежень, встановлених п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно з ч. 3 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними.

Беручи до уваги наведене, касаційний суд також вказав, що дії ПАТ "Банк "Київська Русь" з перерахування грошових коштів в сумі 1.200.00,00 грн. з рахунку КП "Іллічівськтеплоенерго" в ПАТ "Банк "Київська Русь" на рахунок відповідача, вчинені після введення в банку тимчасової адміністрації, є нікчемними та, як встановлено судами, були визнані такими уповноваженою особою Фонду, про що останній повідомив відповідача в листі № 886/01-7786 від 08.07.2015. Враховуючи те, що списання грошових коштів з поточного рахунку КП Іллічівськводоканал" на рахунок відповідача - КП "Іллічівськводоканал" відбулось в порушення вимог Закону після запровадження в банку тимчасової адміністрації, то позивач вірно визнав вчинене банком перерахування коштів нікчемним, у зв'язку з чим правильно та обґрунтовано заявив позовні вимоги у даній справі про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання овердрафту за поточним рахунком № 2745-02-3 від 26.12.2014.

Разом з тим касаційний суд відзначив, що передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановити обставини щодо правильності проведеного позивачем розрахунку позовних вимог та визначити періоди нарахування процентів за користування кредитними коштами, пені, відсотків річних та інфляційних втрат, що стало підставою для скасування рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Однак суди при новому розгляді справи в порушення ч. 1 ст. 111-12 ГПК України вказаних вище вказівок касаційної інстанції (зокрема, щодо нікчемності договору про надання поворотної фінансової допомоги) не врахували та не виконали.

Колегія суддів відзначає, що судами також не було враховано такого.

Відповідно до положень статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» фінансове оздоровлення банку - відновлення платоспроможності банку та приведення фінансових показників його діяльності у відповідність із вимогами Національного банку України.

Під поняттям платоспроможності розуміється спроможність банку виконати законні вимоги кредиторів. При цьому платоспроможність банку характеризується рівнем забезпеченості фінансових зобов'язань банку власним капіталом (ліквідними активами). Неплатоспроможність банку визначається як його неспроможність протягом одного місяця в повному обсязі виконати законні вимоги кредиторів через відсутність коштів або зменшення розміру капіталу банку до суми, що становить менше третини суми, встановленої Національним банком як мінімально необхідної.

Пунктом 1.1 Глави 1 Розділу V Інструкції про порядок регулювання діяльності банків в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 28.08.2001 № 368, визначено, що ліквідність банку - це здатність банку забезпечити своєчасне виконання своїх грошових зобов'язань, яка визначається збалансованістю між строками і сумами погашення розміщених активів та строками і сумами виконання зобов'язань банку, а також строками та сумами інших джерел і напрямів використання коштів (надання кредитів, інші витрати).

Банківська діяльність піддається ризику ліквідності - ризику недостатності надходжень грошових коштів для покриття їх відпливу, тобто ризику того, що банк не зможе розрахуватися в строк за власними зобов'язаннями у зв'язку з неможливістю за певних умов швидкої конверсії фінансових активів у платіжні засоби без суттєвих втрат.

У зв'язку з цим банки повинні постійно управляти ліквідністю, підтримуючи її на достатньому рівні для своєчасного виконання всіх прийнятих на себе зобов'язань з урахуванням їх обсягів, строковості й валюти платежів, забезпечувати потрібне співвідношення між власними та залученими коштами, формувати оптимальну структуру активів із збільшенням частки високоякісних активів з прийнятним рівнем кредитного ризику для виконання правомірних вимог вкладників, кредиторів і всіх інших клієнтів.

Відповідно до положень статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (у відповідній редакції) підставою віднесення проблемного банку до категорії неплатоспроможних є: неприведення банком своєї діяльності у відповідність із вимогами законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, після віднесення його до категорії проблемних, але не пізніше ніж через 180 днів з дня визнання його проблемним; зменшення розміру регулятивного капіталу або нормативів капіталу банку до однієї третини від мінімального рівня, встановленого законом та/або нормативно-правовими актами Національного банку України; невиконання банком протягом десяти робочих днів поспіль 10 і більше відсотків своїх зобов'язань перед вкладниками та іншими кредиторами; одноразове грубе або систематичне порушення банком законодавства у сфері готівкового обігу, що створює загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку.

Колегія судів звертає увагу на те, що рішення в даній справі слід було приймати з урахуванням наведених вище норм законодавства і всіх фактичних обставин справи. Разом з тим деякі з таких обставин, хоч сторони на них і посилались, не були відображені в оскаржених судових актах. Проте виключно на підставі їх комплексного дослідження можна дійти обґрунтованого висновку про наявність чи відсутність підстав для задоволення позову в даній справі, в т.ч. з урахуванням обставин вчинення договору про надання поворотної фінансової після запровадження у банку тимчасової адміністрації, після чого третя особа стала кредитором банку з обмеженими правомочностями, визначеними ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Колегія суддів відзначає, що відповідно до ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 43 ГПК України судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин справи.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вимоги наведених норм ГПК України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми заявлених до стягнення нарахувань, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов'язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішеннях судів чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 111-7 ГПК України).

Встановлення зазначених вище обставин, зокрема щодо правильності проведеного позивачем розрахунку позовних вимог виходить за межі перегляду справи в порядку касації та є підставою для скасування рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції у зв'язку з неповним встановленням та з'ясуванням обставин справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, в т.ч. вказівки, викладені у постанові Вищого господарського суду України від 13.04.2016, всебічно і повно з'ясувати обставини справи, дійсні права та обов'язки сторін, перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, перевірити правильність проведеного позивачем розрахунку позовних вимог та визначення періодів нарахування процентів за користування кредитними коштами, пені, відсотків річних та інфляційних втрат, а також вжити заходів щодо всебічного, повного та об'єктивного розгляду справи та прийняття відповідного рішення у відповідності з нормами процесуального і матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись ст.ст. 85, 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Одеської області від 21.09.2016 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 у справі № 916/3292/15 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

Головуючий суддя О.О. Євсіков
суддіО.А. Кролевець
С.С. Самусенко