КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2017 р. Справа№ 927/1159/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Сітайло Л.Г.

Жук Г.А.

За участю представників сторін:

від позивача:Дзюба В.М. ( довір. від 25.08.15);

від відповідача : Шкарупа О.В. (довір. від 19.12.16);

розглянувши апеляційну скаргу Приватного багатопрофільного підприємства "Світлана"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.01.2017р.

у справі № 927/1159/16 (суддя Моцьор В.В.)

за позовом Виробничого комерційного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгсервіс"

до Приватного багатопрофільного підприємства "Світлана"

про стягнення 44419,32 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 25.01.2017р. у справі №927/1159/16 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Приватного багатопрофільного підприємства "Світлана" на користь Виробничо-комерційного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгсервіс" 8684,76 грн. вартості неповернутого майна, 22722,20грн. пені та 1378,00 грн. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що на день прийняття рішення, неповернутим залишилось майно, яке передано відповідачу в суборенду за договором суборенди майна, а саме: комплект меблів "Оболонь" (1 стіл + 4 стільці) кількістю 1 одиниця та комплект "Тайфун 90М" на 3с кількістю 1 одиниця, загальною вартістю 8684,76грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.01.2017р. та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що у зв'язку з відсутністю за змістом договору визначених договірних положень відносно місця виконання зобов'язання щодо повернення майна, виконання договору суборенди майна від 06.06.2013р. №18778№00028, в частині повернення майна позивачу, повинно відбуватись за місцем зберігання майна, яке було відоме позивачу на момент виникнення зобов'язання, а саме - за місцем місцезнаходження апелянта, де і знаходилось майно. Позивач, як зазначає скаржник, не навів жодного факту відмови апелянта, чи неправомірних дій останнього, які б свідчили про неможливість отримання позивачем визначеного договором майна в повному об'ємі.

Скаржник зазначає й про те, що 20.12.2016р. відповідач передав позивачу частину визначеного майна, за виключенням майна що було втрачено, а саме одного комплекту меблів - вартістю станом на момент його передачі 558,3 грн. та одного комплекту «Тайфун 90М» - вартістю на момент його передачі 6678,97 грн. Зазначена втрата майна відбулася в період з 06.03.2015р. по 09.03.2015р., шляхом його викрадення невідомими особами, про що було заявлено відповідачем до Носівського РВ УМВС України в Чернігівській області.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача судова колегія встановила.

06 червня 2013 року між Виробничо-комерційним підприємством - Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгсервіс", як орендарем, та Приватним багатопрофільним підприємством "Світлана", як суборендарем, укладено договір суборенди майна №18778№00028, відповідно до п.1.1 якого орендар передає суборендареві у строкове платне користування (оперативну суборенду), а суборендар приймає торгово-рекламне обладнання (надалі іменується майно), та зобов'язується сплачувати орендарю орендну плату.

Перелік майна вказано в п.1.2 договору та специфікації до договору, а саме: комплект меблів "Оболонь" (1 стіл + 4 стільці) кількістю 8 одиниць, Шатер 5х5 "Оболонь" кількістю 2 одиниці, холодильник FV 650 "Оболонь" з каркасом кількістю 1 одиниця, комплект "Тайфун 90М" на 3с кількістю 1 одиниця, місцезнаходження Майна - м. Носівка, вул. Вокзальна, 338, кафе "Світлана". Вартість майна, також, вказана в специфікації, загальна вартість становить 27153,58грн. (а.с. 10).

Згідно з п.2.2. договору факт передачі майна в суборенду підтверджується актом прийому-передачі, який підписується уповноваженими представниками сторін, погоджується уповноваженою особою власника та скріплюється печатками сторін і власника. Акт прийому-передачі майна в суборенду є невід'ємною частиною цього договору. Обов'язок підготовки акта прийому-передачі майна в суборенду лежить на орендарі.

Факт передачі визначеного у договорі майна в суборенду підтверджується актом прийому-передачі майна в суборенду від 28 червня 2013 року.

Відповідно до п.2.3. договору майно повинно бути повернуто суборендарем та прийняте орендарем/власником протягом 10 (десяти) робочих днів з дати закінчення дії договору (у тому числі дострокового). Суборендар несе ризик випадкової загибелі, пошкодження або втрати майна до моменту його фактичного повернення орендарю або власнику.

Згідно з п.2.4. договору факт повернення майна із суборенди підтверджується актом прийому-передачі, який підписується уповноваженими представниками сторін, погоджується уповноваженою особою власника та скріплюється печатками сторін і власника. Акт прийому-передачі майна із суборенди є невід'ємною частиною цього договору. Обов'язок підготовки акта прийому-передачі майна із суборенди лежить на суборендарі.

Відповідно до п.5.1.13. договору суборендар зобов'язується протягом 10 (десяти) робочих днів після закінчення дії договору (у т.ч. дострокового) повернути майно орендарю (а в разі отримання відповідної вимоги власнику) у діючому стані, технічно справне та комплектне, з урахуванням його нормального зносу.

Відповідно до умов п.7.1, 7.2 договору, договір діяв до 06 червня 2014 року, про що, також свідчить лист позивача №26-05/14-юр від 26 травня 2014 року (а.с.15). В цьому ж листі позивачем запропоновано відповідачу підготувати майно для повернення у строк до 07 червня 2014 року.

Відповідач, з урахуванням положень п.5.1.13 договору суборенди, майно в строк до 19.06.2014р. не повернув.

03 жовтня 2014 року позивач направив відповідачу вимогу №03-10/14-юр про повернення майна на загальну суму 27153,58грн. до 17 жовтня 2014 року (а.с. 16,17).

Відповідачем майно повернуто частково, а саме: 31 жовтня 2014 року повернуто Шатер 5х5 "Оболонь" кількістю 2 одиниці та 29 січня 2016 року - холодильник FV 650 "Оболонь" з каркасом кількістю 1 одиниця.

25 березня 2016 року позивач направив відповідачу вимогу №25-03/16-юр про повернення майна на загальну суму 16275,63грн. в семиденний термін від дня одержання цієї вимоги.

20 грудня 2016 року, після порушення місцевим господарським судом провадження у справі, відповідачем повернуто позивачу комплект меблів "Оболонь" (1 стіл + 4 стільці) кількістю 7 одиниць.

Отже, на день прийняття рішення, неповернутим залишилось майно: комплект меблів "Оболонь" (1 стіл + 4 стільці) кількістю 1 одиниця та комплект "Тайфун 90М" на 3с кількістю 1 одиниця, загальною вартістю 8684,76грн. /

У відповідності до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 772 Цивільного кодексу України наймач, який затримав повернення речі наймодавцеві, несе ризик її випадкового знищення або випадкового пошкодження.

Відповідно до умов частин 1 та 2 ст. 779 Цивільного кодексу України наймач зобов'язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Відповідно до п.6.2. договору у випадку втрати (повного знищення) суборендарем майна (окрім випадків, що мають підтвердження актами відповідних органів і які виникли внаслідок обставин непереборної сили) або неповернення майна у відповідності з п.2.3. даного договору, суборендар зобов'язаний відшкодувати орендарю (або за письмовою вимогою - безпосередньо власнику) вартість майна, вказану в п.1.2. даного договору (або в Специфікації), із врахуванням ПДВ, якщо інша сума відшкодування не буде додатково узгоджена між сторонами та власником.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 8684,76грн. вартості неповернутого майна за договором, з врахуванням податку на додану вартість підлягає задоволенню.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що у зв'язку з відсутністю за змістом договору визначених договірних положень відносно місця виконання зобов'язання щодо повернення майна, виконання договору суборенди майна від 06.06.2013р. №18778№00028, в частині повернення майна позивачу, повинно відбуватись за місцем зберігання майна, яке було відоме позивачу на момент виникнення зобов'язання, а саме - за місцем місцезнаходження апелянта, де знаходилось і майно, а позивач не навів жодного факту відмови апелянта, чи неправомірних дій останнього, які б свідчили про неможливість отримання позивачем визначеного договором майна в повному об'ємі, не можуть бути покладені в основу рішення з огляду на наступне.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 631 ЦК України визначено, зокрема, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Частиною 1 ст. 785 ЦК України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється (ч. 2 ст. 795 ЦК України).

Як вже зазначалось вище, умовами договору визначений обов'язок суборендаря повернути орендодавцю майно за відповідним актом приймання-передачі.

Таким чином, обов'язок орендодавця прийняти орендоване майно після закінчення строку договору кореспондується з зустрічним обов'язком суборендаря повернути це майно за актом приймання-передачі.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 22722,20грн. пені за період з 20 червня 2014 року по 19 грудня 2014 року.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем строку повернення майна.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до п.6.5. договору у випадку порушення суборендарем передбаченого даним договором строку повернення майна орендарю або власнику, суборендар сплачує відповідно орендарю або власнику пеню в розмірі 0,5% від вартості неповернутого своєчасно майна, що вказана в п.1.2. даного договору (або в Специфікації), за кожний день затримки повернення.

Перевіривши розрахунки позивача, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимога позивача про стягнення 22722,20грн. пені є правомірною та підлягає задоволенню.

Доводи відповідача стосовно втрати майна, яка відбулася в період з 06.03.2015р. по 09.03.2015р., шляхом його викрадення невідомими особами, про що було заявлено відповідачем до Носівського РВ УМВС України в Чернігівській області, до уваги судовою колегією не приймаються, оскільки звернення відповідача до правоохоронних органів щодо викрадення частини майна, відповідно до п.6.2 договору не звільняє відповідача від відповідальності за договором, оскільки в порушення умов п.5.1.3 договору не було забезпечено належне утримання та зберігання майна.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.01.2017р. не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного багатопрофільного підприємства "Світлана" залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.01.2017р. у справі №927/1159/16 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду Чернігівської області матеріали справи №927/1159/16.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді Л.Г. Сітайло

Г.А. Жук