ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2017 р. Справа № 914/2412/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Галушко Н.А.

ОСОБА_1

при секретарі Кобзар О.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 господарства Перлина нова, с. Стоянів Радехівського р-ну Львівської обл, вх. №01-05/536/17 від 07.02.2017 року

на рішення господарського суду Львівської області від 11.01.2017 року

у справі № 914/2412/16

за позовом: Керівника ОСОБА_3 місцевої прокуратури Львівської області, (м. Буськ Львівської обл.) в інтересах держави, в особі

позивача: ОСОБА_3 районної державної адміністрації Львівської області, м. Радехів Львівської обл.

до відповідача: ОСОБА_2 господарства Перлина нова, с. Стоянів Радехівського р-ну Львівської обл.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Львівській області, м. Львів

про: внесення змін до договору оренди землі

За участю представників сторін:

від прокуратури: ОСОБА_5 прокурор, посвідчення №011137 від 24.12.2012 року;

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився;

від третьої особи: не зявився;

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови

В С Т А Н О В И В :

рішенням господарського суду Львівської області від 11.01.2017 року у справі №914/2412/16 (суддя Король М.Р.) позовні вимоги Керівника ОСОБА_3 місцевої прокуратури Львівської області, в інтересах держави, в особі позивача ОСОБА_3 районної державної адміністрації Львівської області, до відповідача ОСОБА_2 господарства Перлина нова, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Львівській області, про внесення змін до договору оренди землі задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Львівської області від 11.01.2017 року у справі №914/2412/16, відповідач Фермерське господарство Перлина нова подав апеляційну скаргу.

Зокрема, скаржник у поданій апеляційній скарзі зазначає про те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що чинним господарським процесуальним законодавством України не передбачено такої процесуальної дії як заміна статусу сторони. Закон дає право суду лише виключити відповідача в процесі розгляду справи по суті спору. Суд першої інстанції має право замінити відповідача, як особу, якій пред'явлено позовну вимогу. Однак, виключення особи з числа позивачів за своєю суттю є визнання судом тієї обставини, що права або охоронюваний законом інтерес особи, що подала позов або в інтересах якої подано позов, не порушуються та не оспорюються відповідачем. А дане питання суд може вирішувати лише в нарадчій кімнаті і лише під час проголошення рішення суду по суті спору. Тому питання чи права або охоронюваний законом інтерес ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Львівській області дійсно порушуються чи оспорюються відповідачем, суд першої інстанції залишив не вирішеним. Апелянт також зазначає про безпідставне застосування рішення органу місцевого самоврядування.

На підставі викладеного апелянт просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 11.01.2017 р. у справі №914/2412/16 та відмовити у позові.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2017 року, справу №914/2412/16 розподілили головуючому судді Костів Т.С. та іншим суддям, а саме: суддям Желіку М.Б. та Галушко Н.А..

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 08.02.2016 р., подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 21.02.2017 року.

Ухвалою суду від 21.02.2017 року розгляд справи відкладався на 28.02.2017 року з мотивів, наведених у ній.

Представнику сторони розяснено його права та обовязки згідно ст.22 ГПК України.

В судове засідання 28.02.2017 року зявився прокурор, проти поданої апеляційної скарги заперечив, рішення прийняте господарським судом Львівської області від 11.01.2017 року вважає законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін апеляційну скаргу без задоволення.

Представники позивача, відповідача та третьої особи в судове засідання не зявились, причин неявки суду не довели, хоч були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду спору, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Згідно із п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Окрім того, враховуючи, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обовязковою, а також достатність матеріалів справи для розгляду апеляційної скарги по суті, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

як правильно встановив суд першої інстанції, 21.03.2007 року між ОСОБА_3 районною державною адміністрацією (орендодавець) та СФГ Перлина (орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до п.1. котрого, Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення (господарський двір), яка знаходиться в с.Стоянів по вул.І.Франка,72.

Згідно з п. 8. Договору, такий укладено строком на 10 років. Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п.36. Договору). Вищевказаний договір зареєстровано у ОСОБА_3 відділі Львівської регіональної філії центру державного земельного кадастру про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 02.07.2007 року за №82.

Відповідно до п.2 Договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 1,500га. 22.03.2007 року, на виконання умов Договору, Орендодавець передав, а Орендар прийняв у користування земельну ділянку, що підтверджується актом прийому-передачі. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 376101,00грн. та (25,07грн. без ПДВ за 1 кв.м) (п.5. Договору).

Згідно з п.9. Договору, орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі у розмірі 1,5 відсотка нормативної грошової оцінки землі, що складає 5641,52грн. в рік та 470,12грн. в місяць. Плата за землю зараховується на спеціальний бюджетний рахунок Стоянівської сільської ради.

Орендодавець звернувся до Орендаря з листом №02-32/780-1від 05.05.2014 року, в якому було зазначено про необхідність приведення встановленого Договором розміру орендної плати до вимог чинного законодавства. Проте відповіді на цей лист Орендодавцем так і не отримано.

При вирішенні спору суд першої інстанції підставно зазначив, що ст. 13 Закону України Про оренду землі визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Як визначено ч.1 с.15 Закону України Про оренду землі, однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до ст.21 Закону України Про оренду землі, розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ЦК України). Статтею 206 ЗК України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Пунктом 14.1.136 ст.14 ПК України встановлено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності є обовязковим платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Відповідно до п.14.1.125 ст.14 ПК України, нормативна грошова оцінка земельних ділянок для цілей розділу XII, глави 1 розділу XIV цього Кодексу - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Приписами п.п.271.1., 271.1.1. ст.271 ПК України передбачено, що базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом. Пунктом 287.1. ст.287 ПК України визначено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Відповідно до пп.288.5.1. п.288.5. ст.288 ПК України, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Пунктом 5 Договору визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що передана відповідачу в користування, становить 376101 грн. та 25,07 грн. без ПДВ за 1 кв.м.

Згідно з п.9. Договору, орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі у розмірі 1,5 відсотка нормативної грошової оцінки землі, що складає 5641,52грн. в рік та 470,12грн. в місяць. Плата за землю зараховується на спеціальний бюджетний рахунок Стоянівської сільської ради.

Відповідно до ст.188 ГК України, сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до п.1 резолютивної частини Рішення КСУ від 09.07.2002 року №15-рп-2002 (справа №1-2/2002 про досудове врегулювання спорів), право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням субєктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Таким чином, надсилання відповідачу пропозицій про внесення змін до спірного Договору оренди землі є виключно правом, а не обовязком позивача, тому у випадку недотримання позивачем вимог ч.2 ст.188 ГК України щодо обовязку надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору оренди земельної ділянки, не позбавляє його права звернутися до суду з позовом до відповідача про зміну умов Договору за наявності спору, тобто відсутності згоди на зміну умов договору.

Положеннями п.30. Договору передбачено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору, спір розвязується у судовому порядку. Дане положення кореспондується з положеннями ст.30 Закону України Про оренду землі.

Відповідно до ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Крім цього, п. 2.19 постанови Пленуму ВГСУ №6 від 17.05.2011 року Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин визначено, що оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати може бути підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору. Договір оренди землі був укладений між сторонами в 2007 році, тобто ще до набрання чинності ПК України, відповідно розмір орендної плати становив менше 3% від нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки.

Враховуючи наведене, набрання 01.01.2011 року чинності ПК України (яким було встановлено мінімальний розмір орендної плати на рівні не меншому, ніж 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки) є правовою підставою для приведення умов договору у відповідність до вимог законодавства, у даному випадку до ПК України.

Відповідно до відомостей, котрі містяться у витязі №2486/0/26-16-АП від 18.10.2016 року з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, нормативна грошова оцінка земельної ділянки, наданої відповідачу в користування, з врахуванням коефіцієнту індексації (2,2447), становить 844050 грн.

З огляду на вищенаведене та беручи до уваги, що вартість спірної земельної ділянки площею 1,500га становить 844050 грн., орендна плата за неї повинна становити не менше 25321,50грн. в рік, що дорівнює 3% від її нормативно-грошової оцінки.

Відтак, розмір орендної плати в місяць повинен становити не менше 2110,13 грн. Натомість, у Договорі розмір орендної плати становить 5641,52грн. в рік, тобто 0,67 відсотка (5641,52/844050,00=0,3901428?0,0067) від її нормативно - грошової оцінки, з врахування коефіцієнту індексації, що суперечить наведеним вище нормам.

Посилання скаржника на неможливість зміни процесуального статусу осіб, які беруть участь у справі, не відповідає нормам ГПК України. Необхідність залучення певних осіб до участі у справі не підміняє обловязку сторін довести ті обставини, на які вони покликаються на підтвердження своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Однак, у встановленому законом порядку підстави, передбачені у ст. 104 ГПК України для скасування або зміни судового рішення не були доведені суду належними доказами.

Відтак, беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Львівської області від 11.01.2017 р. у справі № 914/2412/16 прийняте на підставі матеріалів справи, у відповідності до норм матеріального та процесуального права, посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, висновків господарського суду Львівської області не спростовують, а відтак, не визнаються такими, що можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 1, 21, 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_2 господарства Перлина нова, с.Стоянів Радехівського р-ну Львівської обл, вх. №01-05/536/17 від 07.02.2017 року - залишити без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 11.01.2017 р. у справі № 914/2412/16 без змін.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

3.Матеріали справи скеровуються до господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови суду оформлено і підписано відповідно до вимог статті 105 ГПК України 03.03.2017 року.

Головуючий-суддя Костів Т.С.

Суддя Галушко Н.А.

Суддя Желік М.Б.