ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2017 р.Справа № 922/161/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суярко Т.Д.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА страхування", м.Київ
до Товариство з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача: не з'явився;

відповідача: ОСОБА_1, довіреність №3 (вих.№2085) від 29.12.2016 р.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Приватне акціонерне товариство Страхова компанія АХА Страхування - звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Міжнародна страхова компанія - про стягнення страхового відшкодування в сумі 36942,85 грн.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що позивачем було застраховано автомобіль ТОВ РЕММЕРС , який було пошкоджено внаслідок ДТП автомобілем ОСОБА_2 Автомобіль останнього було застраховано відповідачем. У звязку з викладеними обставинами, позивачем було виплачено страхову компенсацію ТОВ РЕММЕРС в сумі 36942,85 грн. Наведене зумовлює, на думку позивача, виникнення регресних вимог до відповідача на суму 36942,85 грн.

Позивач правом на участь в судових засіданнях не скористався, в клопотанні (вх.№1687 від 19.01.2017 р., арк.с. 80) просив Суд розглядати справу без участі його представника. Окрім того, клопотанням від 13.02.2017 р. (вх.№4922, АРК.С. 119), позивач просив Суд припинити провадження у справі у звязку зі сплатою відповідачем в повному обсязі заявленої до стягнення в позові суми коштів.

В судовому засіданні 27.02.2017 р. представник відповідача просив Суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки, на думку відповідача, звернення до Суду з позовом у даній справі було передчасним, а також просив Суд витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

22 серпня 2013 року між позивачем (як страховиком) та ТОВ «Реммерс» було укладено договір №185а5кг добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» (далі договір добровільного страхування), відповідно до якого здійснено добровільне страхування транспортного засобу: Shkoda Rapid, реєстраційний номер AI7981EK, номер кузова НОМЕР_1, 2013 року випуску.

Строк дії договору добровільного страхування до 28.08.2016 р. (п.19.2 договору), франшиза 0,00 грн. (п. 10.2 договорру).

22.06.2016 р. в місті Харкові по вул. Плеханівській відбулась дорожньо-транспортна пригода, під час якої транспортним засобом Renault Scenic, реєстраційний номер АХ9024EA, номер кузова НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 (страховий поліс №АІ9648341, дійсний до 22.06.2016 р., виданий ТДВ Міжнародна СК (відповідач у даній справі) було пошкоджено транспортний засіб Shkoda Rapid, реєстраційний номер AI7981EK, номер кузова НОМЕР_1, 2013 року випуску (довідка про дорожньо-транспортну пригоду №94958601, арк.с. 19).

22.06.2016 р. (після ДТП 22.06.2016 р.) власник застрахованого транспортного засобу звернувся до позивача із Повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.

02.07.2016 р. позивач сплатив на користь власника застрахованого транспортного засобу суму страхового відшкодування в розмірі 36942,85 грн. (платіжне доручення №252 260 від 02.07.2016 р. на суму 36942,85 грн., арк.с. 56).

Згідно довідки № 94958601 (арк.с. 19), дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_3 п. 8.5.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (недодержання дистанції). За фактом правопорушення було складено протокол АП2 97361 за ст. 124 КУпАП.

Постановою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 01.08.2016 р. у справі № 646/7718/16-п (провадження № 3/646/1363/2016) (арк.с. 21) ОСОБА_3 було визнано винуватим у порушенні п. 8.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306, накладено на нього адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Вказана постанова набрала законної сили.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована відповідачем у даній справі, що підтверджується полісом №АІ9648341, дійсним до 22.06.2016 р. (арк.с. 10). Згідно полісу, розмір франшизи складає 0,00 грн.

Позивач звернувся до відповідача із претензією про компенсацію витрат в сумі 36942,85 грн. протягом тридцяти днів з дня отримання вимоги (Претензія вих.№ЕЛ_1196 від 02.11.2016 р., арк.с. 12).

Як свідчать матеріали справи та пояснення відповідача, останній отримав вказану вимогу 07.11.2016 р. (Претензія вих.№ЕЛ_1196 від 02.11.2016 р. з відміткою відповідача про її реєстрацію 07.11.2016 р. за вх.№3441, арк.с. 109). Відповідні обставини позивачем не спростовано.

Позивач стверджує, що станом на момент звернення з позовом у даній справі (04.01.2017 р.) строк виконання зобовязання відповідача з відшкодування затрат в сумі 36942,85 грн. настало, однак ним виконано не було, що й зумовило звернення з позовом у даній справі до Суду.

Як свідчить наявне в матеріалах справи платіжне доручення №608 від 03.02.2017 р. (арк.с. 108), відповідач компенсував відповідачу страхове відшкодування в сумі 36942,85 грн. 03.02.2017 р.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, Суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України Про страхування, добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України Про страхування, здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно з ч. 1 ст.993 ЦК України та ч. 1 ст. 27 Закону України Про страхування, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат (затрат) переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, враховуючи встановлений Судом факт сплати позивачем на виконання договору добровільного страхування страхового відшкодування в сумі 36942,85 грн., до позивача перейшло право вимоги компенсації йому відповідних витрат.

Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Оскільки шкоду в сумі 36942,85 грн. було спричинено з вини ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована відповідачем у даній справі, з урахуванням франшизи 0,00 грн., у відповідача виник обовязок щодо відшкодування позивачу затрат на виплату страхового відшкодування в сумі 36942,85 грн.

Згідно з ч. 35.1 ст. 35 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Частиною 36.2 ст. 36 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначено, що у разі визнання вимог заявника обґрунтованими, страховик зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його - не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Враховуючи, що вимога позивача про компенсацію йому страхового відшкодування в сумі 36942,85 грн. була отримана відповідачем 07.11.2016 р., обовязок останнього з оплати такого відшкодування виник - 05.02.2017 р.

03.02.2017 р. відповідач відшкодував позивачу затрати останнього на страхове відшкодування в сумі 36942,85 грн.

Викладене вище свідчить, що станом на момент звернення позивача з позовом у даній справі (04.01.2017 р.), строк виконання відповідачем свого обовязку щодо компенсації позивачу його затрат на здійснення страхового відшкодування в сумі 36942,85 грн. не настав.

Отже, відповідач не може вважатися таким, що порушив свої зобовязання перед позивачем щодо здійснення компенсації страхового відшкодування в сумі 36942,85 грн.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Наведенні вище обставини свідчать, що станом на момент розгляду даної справи Судом, правові підстави для захисту цивільного права позивача на стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 36942,85 грн. відсутні, а позов не підлягає задоволенню.

Суд вважає безпідставним клопотання позивача про припинення провадження у даній справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України (відсутній предмет спору), оскільки предмет спору (заборгованість з компенсації страхового відшкодування в сумі 36942,85 грн.) станом на момент звернення з позовом у даній справі не існував у звязку з ненастанням строку виконання відповідного обовязку відповідача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, Суд керується положеннями ст.49 ГПК України, відповідно до якої судові витрати при відмові в задоволенні позовних вимог покладаються на позивача. Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача в повному обсязі.

З огляду на наведене, відповідно до ст. 993 ЦК України, ст.ст. 6, 25, 27 Закону України Про страхування, ст.ст. 22, 35, 36 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та керуючись ст.ст. 1, 4, 4-3, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, Суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 01.03.2017 р.

Суддя ОСОБА_4