ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

06 березня 2017 р. Справа № 10/174-08

Господарський суд Вінницької області в складі головуючого судді Тісецького С.С., при секретарі судового засідання Поцалюк Н.В., розглянувши в приміщенні суду матеріали

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Мальта ЛТД" (вул. Пілотська, 20, м.Хмельницький, 29000)

до: селянського (фермерського) господарства "Лаванда" (23012, Вінницька область, Барський район, с. Гайове)

до: державного підприємства "Барський спиртовий комбінат" (23000, Вінницька обл., м.Бар, вул.Б. Хмельницького, 34)

про визнання договору недійсним

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю

від відповідача-1: ОСОБА_2, за договором про надання правової допомоги, ОСОБА_3, за довіреністю, ОСОБА_4, керівник

від відповідача-2: ОСОБА_5, за довіреністю

від Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області: ОСОБА_6, за довіреністю

В С Т А Н О В И В :

В провадженні господарського суду Вінницької області перебуває справа №10/174-08 за заявою Управління Пенсійного фонду України у Барському районі про банкрутство Державного підприємства "Барський спиртовий комбінат".

Провадження у даній справі перебуває на стадії розпорядження майном.

Зокрема, ухвалою суду від 17.01.2017 року продовжено строк розпорядження майном Державного підприємства "Барський спиртовий комбінат" та повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна ДП "Барський спиртовий комбінат") ОСОБА_7 на шість місяців - до 18.07.2017 року та призначено судове засідання на 18.07.2017 року.

17.02.2017 року до господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява б/н від 17.02.2017 року (вх.№ 06-54/35/17 від 17.02.2017 року) товариства з обмеженою відповідальністю "Мальта ЛТД" до селянського (фермерського) господарства "Лаванда" та державного підприємства "Барський спиртовий комбінат" про визнання недійсним договору оренди № 6 від 01.09.2013 року.

Ухвалою суду від 20.02.2017 року для розгляду поданої позовної заяви призначено судове засідання на 06.03.2017 року.

02.03.2017 року від представника селянського (фермерського) господарства "Лаванда" до суду надійшов відзив б/н від 02.03.2017 року на позовну заяву, слідуючого змісту.

Як вбачається з оспорюваного договору та додаткової угоди підписи на них проставляв директор ДП "Барський спиртовий комбінат" - ОСОБА_8.

Відповідно до ухвали Господарського суду Вінницької області від 19.07.2012 року у справі №10/174-08 затверджено реєстр вимог кредиторів боржника, визнавши вимоги в т.ч. і ДП "Українська горілчана компанія" з вимогами в сумі 121 889,02 грн. основний борг в четверту чергу, 125,00 грн. судові витрати - в першу чергу (копія ухвали додається).

Після публікації оголошення про порушення справи про банкрутство Державного підприємства "Барський спиртовий комбінат" в газеті, до суду звернулися кредитори з майновими вимогами до боржника, серед яких було і ДП "Українська горілчана компанія".

Пізніше, ухвалою цього ж суду від 23.06.2015 року кредитора ДП "Українська горілчана компанія" замінено на його правонаступника - ТОВ "Ніка Друк" (копія ухвали додається).

В подальшому, як про це зазначає позивач, кредитор у справі про банкрутство замінений на його правонаступника - ТОВ "МАЛЬТА Лтд" - позивача за даним позовом.

При цьому, на час укладення договору оренди, станом на 01.09.2013 р., актуальним кредитором було ДП "Українська горілчана компанія", відповідно, момент відліку строків позовної давності для позивача, як правонаступника попередніх кредиторів права та обов'язки яких він (позивач) набув, слід обраховувати з цієї дати.

Таким чином, моментом початку перебігу строку позовної давності для ТОВ "Мальта Лтд" є момент укладення договору оренди - тобто 01.09.2013 р., і станом на день подачі даного позову він сплив. Заміна ж кредитора правонаступником не поновлює перебіг позовної давності.

З врахуванням вищенаведеного, за наявності встановлення судом порушення прав позивача, відповідач-1 просить застосувати до позовних вимог строки позовної давності та відмовити у задоволені позову в зв'язку зі спливом 3-річного строку позовної давності.

Крім того, у відзиві вказується, що ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом" (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), встановлює як виключний перелік підстав, які можуть слугувати для визнання правочинів недійсними так і коло суб'єктів, які можуть звернутись з цих підстав з позовом до суду. Підстава, якою позивач обґрунтовує недійсність не входить до даного переліку.

Також, з позовом про визнання недійсним правочинів з тих підстав, що укладення договору щодо розпорядження майном боржника балансова вартість, якого перевищує 1 відсоток балансової вартості активів боржника не погоджена з розпорядником, може звертатись лише розпорядник майна.

В даному випадку позивач є кредитором, відповідно неналежним позивачем у даній справі.

Більш того, вимоги Закону стосуються лише розпорядження майном боржника, яке обліковується на його балансі. В цьому випадку майно, що передавалось у оренду належить СФГ "Лаванда" та на балансі ДП "Барський спиртовий комбінат" не рахувалось, не рахується та до ліквідаційної маси не входить.

Також, відповідач-1 зазначає, що станом на 01.09.2013 р. жодних ухвал щодо припинення повноважень директора ОСОБА_8 судом не виносилось, а відтак останній був наділений повноваженнями щодо здійснення керівництва підприємства в т.ч. і щодо укладення господарських договорів.

Окрім того, вимога щодо погодження з розпорядником майна договору щодо розпорядження майном боржника не стосується договору оренди № 6, оскільки майно, яке передається в оренду не є майном боржника та не входить до його активів.

Розрахунок проведений за весь період дії договору, хоча фактично орендарем отримано послуг лише на суму 27 000 грн., відповідно і обов'язок щодо сплати орендної плати виник лише в сумі 27 000 грн..

Заборгованість станом на 01.07.2016 р. становить 27 000 грн., що вбачається з актів здачі-прийняття наданих послуг від 18.12.2014 р., від 25.12.2015 р. і від 04.07.2016 р.(копії додаються). Вказана сума значно менше 1 % балансової вартості активів боржника. Більше того, договір є розірваним з 24.08.2016 року.

В зв'язку з процедурою банкрутства, ДП "Барський спиртовий комбінат", починаючи з 2008 року і до моменту подачі позову, виробництва не здійснював, відтак обґрунтований розмір орендної плати чинний за період з 01.09.2013 року і до 01.02.2016 р. становив 500 грн. з ПДВ в місяць, а з 01.02.2016 р. і до 01.07.2016 р. 2500 грн. з ПДВ в місяць.

Саме з такого розрахунку підписано акти здачі-прийняття наданих послуг.

З врахуванням такого, безпідставно проводити розрахунок з врахуванням розміру орендної плати нібито під час виробництва.

З огляду на викладене, на думку відповідача-1, позивач не довів наявність підстав для визнання договору оренди № 6 недійсним.

Таким чином, представник відповідача-1 у відзиві просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

На визначену дату 06.03.2017 року в судове засідання з'явилися представники сторін та Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області.

Також, судом з'ясовано, що 06.03.2017 року від ДП "Барський спиртовий комбінат" до суду надійшла заява № 18 від 24.02.2017 року про визнання позову.

Зокрема, в заяві повідомляється, що 01.09.2013 року між селянським (фермерським) господарством "ЛАВАНДА" (орендодавець) в особі голови ОСОБА_9 та Державним підприємством "Барський спиртовий комбінат" (орендар) в особі т.в.о. директора ОСОБА_8 було укладено, без погодження з розпорядником майна, договір оренди № 6, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове оплатне користування обладнання (царга багатоковпачкова діаметром 2000 мм у кількості 4 шт., дефлегматор площею 100 кв.м. у кількості 2 шт., спиртоловушка площею 20 кв.м. у кількості 1 шт.) загальною балансовою вартістю 3 362 480,00 грн.. На момент укладення договору, ДП "Барський спиртовий комбінат" брало на себе обов'язок по сплаті орендної плати, за період на який укладався договір (10 років), у розмірі 9 222 600,00 грн., що у свою чергу перевищує 1% балансової вартості активів боржника.

Проте, такі дії з боку т.в.о. директора ОСОБА_8, були викликані необізнаністю специфіки діяльності підприємства у процедурі банкрутства, так як керівник був призначений на посаду за два тижні до моменту здійснення правочину, з 13.08.2013 р. і не усвідомлював, що підписуючи вищезазначений договір оренди, від діє всупереч вимогам чинного законодавства.

Таким чином, договір оренди № 6 від 01.09.2013 року, на думку відповідача-2, укладений з порушенням вимог ч. 13 ст. 13 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", так як не міг бути укладений керівником ДП "Барський спиртовий комбінат" без погодження з розпорядником майна, а тому позовні вимоги про визнання такого договору недійсним є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

В судовому засіданні, представник позивача, вимоги викладені у позові підтримав у повному обсязі. Представник відповідача-1, заперечила щодо позову по суті, а не з підстав застосування наслідків спливу строку позовної давності. Представник відповідача-2, визнав позов в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, оглянувши подану позовну заяву та надані докази встановив наступне.

01.09.2013 року між селянським (фермерським) господарством "ЛАВАНДА" (орендодавець) в особі голови ОСОБА_9 та Державним підприємством "Барський спиртовий комбінат" (орендар) в особі т.в.о. директора ОСОБА_8 укладено договір оренди № 6 на слідуючих умовах :

Орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове оплатне користування обладнання згідно додатків 1 та 2 (надалі по тексту - обладнання), яке є об'єктом власності орендодавця. Орендар використовує отримане за цим договором обладнання у власній господарській діяльності, дотримуючись вимог законодавства України та положень цього договору (п. 1.1).

Орендодавець передає нове обладнання, яке ще не було у використанні, комплектність обладнання, яке передається орендарю за цим договором, та його вартість зазначаються в додатках 1 та 2 до даного договору, що є невід'ємною частинною даного договору (п. 1.2).

Орендар використовує орендоване за цим договором обладнання за його технічним призначенням (п. 2.1).

Підписанням цього договору орендодавець надає згоду на встановлення обладнання (п. 3.2). З моменту підписання цього договору орендар забезпечує вільний доступ представника орендодавця для проведення монтажних робіт по встановленню обладнання та введення його в експлуатацію (п. 3.3).

Орендодавець зобов'язується передати обладнання орендарю, а орендар - прийняти обладнання протягом одного календарного місяця з моменту його встановлення (монтажу) (п. 3.4).

При передачі орендарю обладнання за цим договором сторони підписують акт приймання - передачі, який містить наступні необхідні умови: дата підписання акту та дату початку нарахування орендної плати; назва обладнання, вартість переданого в оренду обладнання; інші умови, які сторони вважають необхідними при підписанні акту (п. 3.5).

Акт приймання - передачі обладнання підписують уповноважені особи орендодавця та орендаря (п. 3.6).

Підписання належним чином представником орендаря акту приймання - передачі обладнання засвідчує: факт передачі орендодавцем технічно справного обладнання; факт ознайомлення орендаря зі всіма особливими властивостями роботи обладнання, а також факту проведення інструктажу з використання обладнання в роботі та правил безпеки при його застосуванні (п. 3.7).

Початок перебігу строку оренди обладнання, за який нараховується орендна плата, відраховується з дати підписання акту приймання - передачі такого обладнання (п. 4.1). Строк оренди обладнання за цим договором складає 10 (десять) років з моменту підписання акту приймання - передачі такого обладнання (п .4.2).

У випадку, якщо за один календарний місяць до закінчення строку оренди обладнання жодна із сторін не повідомить іншу про намір розірвання даного договору, договір вважається продовжений на той самий строк та на тих самих умовах (п. 4.3).

Орендар повинен повернути обладнання в день закінчення строку оренди, зазначеного в договорі, іншому двосторонньому документі сторін, підписаному до цього договору, в разі письмового попередження орендодавцем про повернення обладнання у визначений строк, за 30 календарних днів до настання такого строку. Витрати по демонтажу обладнання та доставці його орендодавцю несе орендар (п. 5.1).

Орендар сплачує орендну плату на розрахунковий рахунок орендодавця, починаючи з дати підписання акту приймання - передачі обладнання в оренду згідно п. 3.2 даного договору і закінчуючи датою підписання акту повернення обладнання орендодавцю згідно п. 5.10 даного договору (п. 6.1).

Орендна плата розраховується з урахуванням податку на додану вартість за ставкою 20% (п. 6.2).

Період розрахунків становить 1 (один) місяць, в якому здійснюється оренда обладнання. По закінченні кожного місяця сторони підписують акт, яким засвідчують факт здійснення (надання) оренди обладнання за вказаний період (п. 6.3).

Розмір орендної плати за один місяць з урахуванням податку на додану вартість складає: в разі простою виробництва (проведення ремонтних, пусконалагоджувальних та інших робіт) - 500,00 (п'ятсот) грн. 00 коп. в місяць; у разі використання обладнання в процесі виробництва готової продукції - 76 855,00 (сімдесят шість тисяч вісімсот п'ятдесят п'ять) грн. в місяць (п.п. 6.4, 6.4.1, 6.4.2).

Орендна плала вноситься орендарем в безготівковій формі на рахунок орендодавця не пізніше 10-го числа місяця, наступного за звітним місяцем оренди, на підставі та в розмірі згідно виставленого рахунку та акту приймання - передачі наданих послуг (п. 6.5).

У випадку затримки орендарем внесення орендної плати у строк, визначений п. 6.5 даного договору, орендодавець має право здійснити в односторонньому порядку заходи по припиненню користування обладнанням, вилучити обладнання, розірвати договір та вимагати стягнення неустойки за прострочення сплати згідно із чинним законодавством та даним договором. Будь-які витрати по демонтажу та поверненню обладнання орендодавцем в такому випадку відносяться на орендаря та сплачуються ним протягом двох календарних днів після дотримання відповідного рахунку орендодавця (п. 6.7).

Орендна плата вважається сплаченою орендарем з дня її зарахування на розрахунковий рахунок орендодавця. У всіх інших випадках орендна плата вважається несплаченою (п.6.8).

Договір набирає чинності з дати його підписання, вказаної у правову верхньому куті першої сторінки цього договору та діє до 31.08.2023 року (п. 15.1).

У випадку, якщо до закінчення строку обладнання жодна із сторін не повідомить іншу сторону про намір розірвання даного договору, договір вважається продовжений на той самий строк та на тих самих умовах (п. 15.2).

01.09.2013 року між селянським (фермерським) господарством "ЛАВАНДА" (орендодавець) в особі голови ОСОБА_9 та Державним підприємством "Барський спиртовий комбінат" (орендар) в особі т.в.о. директора ОСОБА_8 підписано акт приймання-передачі за договором № 6 від 01.09.2013 року про передачу в тимчасове платне користування наступного обладнання : царга багатоковпачкова діаметром 2000 мм у кількості 4 шт., дефлегматор площею 100 кв.м. у кількості 2 шт., спиртоловушка площею 20 кв.м. у кількості 1 шт., загальною балансовою вартістю 3 362 480,00 грн. (додаток № 1 до договору № 6 від 01.09.2013 року).

Також, між селянським (фермерським) господарством "ЛАВАНДА" та Державним підприємством "Барський спиртовий комбінат" підписано Специфікацію від 01.09.2013 року (додаток № 2 до договору № 6 від 01.09.2013 року).

18.12.2014 року між селянським (фермерським) господарством "ЛАВАНДА" (орендодавець) та Державним підприємством "Барський спиртовий комбінат" (орендар) підписано акт здачі - прийняття послуг з оренди обладнання згідно договору № 6 від 01.09.2013 року на загальну суму 8 000,00 грн..

25.12.2014 року між селянським (фермерським) господарством "ЛАВАНДА" (орендодавець) та Державним підприємством "Барський спиртовий комбінат" (орендар) підписано акт здачі - прийняття послуг з оренди обладнання згідно договору № 6 від 01.09.2013 року на загальну суму 6 000,00 грн..

04.07.2016 року між селянським (фермерським) господарством "ЛАВАНДА" (орендодавець) та Державним підприємством "Барський спиртовий комбінат" (орендар) підписано акт здачі - прийняття послуг з оренди обладнання згідно договору № 6 від 01.09.2013 року на загальну суму 13 000,00 грн..

Відповідні акти з боку орендодавця підписані ОСОБА_9, ОСОБА_4, а з боку орендаря - ОСОБА_8.

01.02.2016 року між селянським (фермерським) господарством "ЛАВАНДА" (орендодавець) в особі голови ОСОБА_4 та Державним підприємством "Барський спиртовий комбінат" (орендар) в особі т.в.о. директора ОСОБА_8 укладено додаткову угоду про зміну договору оренди № 6 від 01.09.2013 року на таких умовах :

Змінити положення договору, виклавши його наступні пункти в такій редакції: орендна плата розраховується з урахуванням єдиного податку (п. 6.2); розмір орендної плати за один місяць з урахуванням єдиного податку складає : в разі простою виробництва (проведення ремонтних, пусконалагоджувальних та інших робіт) - 2500,00 (дві тисячі п'ятсот) грн. 00 коп. в місяць; у разі використання обладнання в процесі виробництва готової продукції - 138244,00 (сто тридцять вісім тисяч двісті сорок чотири) грн. в місяць (п.п. 6.4, 6.4.1, 6.4.2) (п. 2).

Ця додаткова угода з моменту набрання нею чинності є невід'ємною частиною договору (п. 3). Ця додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами (п. 4).

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

Згідно ч. 1 ст. 4-1 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Пунктом 9 інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI)" від 28.03.2013 N 01-06/606/2013, визначено, що частина четверта статті 10 Закону відносить до підвідомчості господарських судів усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника. Винятком є спори, пов'язані із визначенням та сплатою (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України. Дана норма кореспондується з положеннями пункту 7 частини першої статті 12 ГПК та застосовується незалежно від суб'єктного складу сторін.

Слід мати на увазі, що спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником, розглядаються господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство незалежно від того, заявлені такі вимоги з підстав невідповідності правочинів спеціальним нормам (стаття 20 Закону) чи загальним, встановленим цивільним законодавством.

Справи у відповідних спорах відносяться до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (частина дев'ята статті 16 ГПК). Такі майнові спори, за винятком спорів боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника (абзац четвертий частини восьмої статті 23 Закону), розглядаються та вирішуються господарським судом за правилами позовного провадження, передбаченими ГПК, з урахуванням особливостей, встановлених Законом, у межах провадження у справі про банкрутство без порушення нових справ. За наслідком розгляду зазначених майнових спорів по суті господарський суд виносить ухвалу (задоволення заяви, відмова у задоволенні заяви (повністю або частково).

За змістом позову, згідно даних Балансу (Звіт про фінансовий стан) ДП "Барський спиртовий комбінат" на 30.06.2013 року (додаток № 6), балансова вартість активів становить 9 427 000,00 грн.. Один відсоток балансової вартості активів становить 94 270,00 грн..

Укладаючи договір оренди № 6 від 01.09.2013 року ДП "Барський спиртовий комбінат" брало на себе обов'язок по сплаті орендної плати, за період на який укладався договір (10 років), у розмірі 9 222 600,00 грн., що у свою чергу перевищує 1% балансової вартості активів боржника та становить майже 100% балансової вартості активів.

Більше того, згідно п. 9.1.4. договору оренди № 6 від 01.09.2013 року, у випадку втрати орендованого майна, орендар відшкодовує вартість обладнання у розмірі загальної балансової вартості, яка становить 3 362 480,00 грн., що також перевищує 1% балансової вартості активів боржника.

Також, договір оренди № 6 від 01.09.2013 року укладений з порушенням вимог ч. 13 ст.13 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", так як не міг бути укладений керівником ДП "Барський спиртовий комбінат" без погодження з розпорядником майна, а тому на думку позивача має бути визнаний судом недійсним.

Частина 1 ст. 203 ЦК України визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Приписами ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

В силу ч. 2 ст. 4-3 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ч.1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За змістом статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 34, 43 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Як встановлено судом, 01.09.2013 року між селянським (фермерським) господарством "ЛАВАНДА" (орендодавець) в особі голови ОСОБА_9 та Державним підприємством "Барський спиртовий комбінат" (орендар) в особі т.в.о. директора ОСОБА_8 укладено договір оренди № 6 від 01.09.2013 року, згідно якого відповідачем-1 передано відповідачу-2 обладнання вказане у Специфікації від 01.09.2013 року загальною вартістю 3 362 480,00 грн., що підтверджується актом приймання - передачі від 01.09.2013 року.

Згідно п. 1-1 ч.1 Розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції чинній з 19.01.2013 року), положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Беручи до уваги, що провадження у справі № 10/174-08 порушено до набрання чинності даного Закону в редакції чинній з 19.01.2013 року, в зв'язку з чим застосуванню підлягають норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у редакції чинній до 19.01.2013 року.

В силу ч. 13 ст. 13 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції чинній до 19.01.2013 року), керівник або орган управління боржника виключно за погодженням з розпорядником майна укладає угоди щодо: передачі нерухомого майна в оренду, заставу, внесення зазначеного майна як внеску до статутного капіталу господарського товариства або розпорядження таким майном іншим чином; одержання та видачі позик (кредитів), поручительства і видачі гарантій, уступки вимоги, переведення боргу, а також передачі в довірче управління майна боржника; розпорядження іншим майном боржника, балансова вартість якого складає понад один відсоток балансової вартості активів боржника.

Суд звертає увагу, що наведена норма Закону стосується укладення правочинів керівником боржника за погодженням з розпорядником майна, які стосуються майна боржника.

При цьому, за умовами п. 1.1 договору оренди № 6 від 01.09.2013 року, орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове оплатне користування обладнання згідно додатків 1 та 2, яке є об'єктом власності орендодавця.

Тобто майно, яке було передано в оренду відповідачу-2 не являється власністю ДП "Барський спиртовий комбінат", а тому були відсутні підстави для погодження керівником боржника із розпорядником майна укладення оспорюваного правочину.

Також, суд звертає увагу на твердження позивача щодо перевищення розміру орендної плати 1% балансової вартості активів боржника.

Пунктом 6.5 договору оренди № 6 від 01.09.2013 року, сторони визначили, що орендна плала вноситься орендарем в безготівковій формі на рахунок орендодавця не пізніше 10-го числа місяця, наступного за звітним місяцем оренди, на підставі та в розмірі згідно виставленого рахунку та акту приймання - передачі наданих послуг.

Згідно наданих актів здачі - прийняття наданих послуг з оренди обладнання від 18.12.2014 року, від 25.12.2014 року та від 04.07.2016 року, загальна сума по орендній платі складає 27 000,00 грн., яка є меншою розміру 1% балансової вартості активів боржника.

Окрім того, пунктом 3.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29 травня 2013 року N 11, наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Судом встановлено, що між відповідачами на виконання оспорюваного договору були підписані Специфікація, акт приймання - передачі обладнання, акти здачі - прийняття наданих послуг з оренди обладнання та було укладено додаткову угоду про зміну договору оренди.

Водночас, суд критично оцінює твердження відповідача-2 про те, що укладаючи оспорюваний договір, т.в.о. директора ОСОБА_8, не усвідомлював правомірність підписання даного договору, оскільки в подальшому ним були також підписанні зазначені вище додаткові документи до договору на протязі 2013 - 2016 років.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що ДП "Барський спиртовий комбінат" було схвалено укладений договір оренди № 6 від 01.09.2013 року, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним.

В зв'язку з цим, заява ДП "Барський спиртовий комбінат" № 18 від 24.02.2017 року про визнання позову задоволенню не підлягає.

Згідно абз. 5 п. 2.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29 травня 2013 року N 11, у силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача (прокурора - в разі подання ним відповідного позову).

Доказів на підтвердження обставин стосовно недійсності оспорюваного договору, позивачем суду не надано.

Враховуючи викладене та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову у повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 600,00 грн. підлягають покладенню на позивача, згідно вимог ст. 49 ГПК України.

Згідно п. 12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 6 "Про судове рішення" ухвали господарських судів набирають законної сили в день їх винесення, якщо інше не передбачено законом (зокрема, частинами п'ятою та шостою статті 122-11 ГПК).

Керуючись ст. ст. 1, 5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції чинній до 19.01.2013 року), ст. ст. 4-1, 4-3, 4-5, 32-34, 43, 49, 86, 87, 115 Господарського процесуального кодексу України суд, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити в задоволенні позовної заяви б/н від 17.02.2017 року (вх.№ 06-54/35/17 від 17.02.2017 року) товариства з обмеженою відповідальністю "Мальта ЛТД" до селянського (фермерського) господарства "Лаванда" та державного підприємства "Барський спиртовий комбінат" про визнання недійсним договору оренди № 6 від 01.09.2013 року по справі №10/174-08 повністю.

Суддя Тісецький С.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;